КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2016 р. Справа№ 911/3993/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Синиці О.Ф.

Станіка С.Р.

за участі представників сторін:

ТОВ "Арсенал-Центр" - Перунов В.В., довір. б/н від 18.04.2016;

ПП "БЕТА-КОНСАЛТИНГ" - Виговська Є.С., довір. №08/15 від 04.08.2015

ТОВ "Агроком" - Солдаткін О.С., довір. б/н від 23.12.2015;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю

"Арсенал-Центр"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 17.02.2016

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Арсенал-Центр"

про перегляд за нововиявленими обставинами

ухвали Господарського суду Київської області від 01.12.2014

у справі №911/3993/13 (суддя Мальована Л.Я.)

про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Агроком"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.11.2013 порушено провадження у справі №911/3993/13 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Агроком", з безспірними грошовими вимогами кредиторами боржника визнано ТОВ "Бастіон-Капітал" (390516,78 грн), ТОВ "Арсенал-Центр" (1447888,59 грн), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Долича О.В. (свідоцтво НОМЕР_1 від 12.03.2013), інше.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Київської області від 05.02.2014 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Агроком" в загальній сумі 8727978,06 грн, у т.ч. ТОВ "Бастіон-Капітал" - 1972261,10 грн (6882 грн - І черга, 1965379,1 грн - ІV), ТОВ "Арсенал-Панель" - 72673,79 грн (1147 грн - І, 71526,79 грн - ІV), ПП "Бета-Консалтинг" - 784935,53 грн (1147 грн - І, 783788,53 грн - ІV), ФОП ОСОБА_6 - 85897 грн (1147 грн - І, 84750 грн - ІV), ФОП ОСОБА_7 - 120420,45 грн (1147 грн - І, 119273,45 грн - ІV), гр. ОСОБА_8 - 1831810,70 грн (1147 грн - І, 1830663,70 грн - ІV), гр. ОСОБА_9 - 104567 грн (1147 грн - І, 103420 грн - ІV), гр. ОСОБА_10 - 2001147 грн (1147 грн - І, 2000000 грн - ІV), Білоцерківська ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області - 300641,9 грн (VІ).

Ухвала попереднього засідання Господарського суду Київської області від 05.02.2014 в частині визнання окремих з вимог кредиторів переглядалась неодноразово за наслідком розгляду апеляційних, касаційних скарг, заяв про перегляд за нововиявленими обставинами, у т.ч. й рішень судів відповідних інстанцій, від ТОВ "Арсенал-Центр" надійшла заява від 29.10.2014 №729 про перегляд вказаної ухвали за нововиявленими обставинами, в якій просило змінити ухвалу в частині визнання вимог ПП "Бета Консалтинг" шляхом виключення їх з реєстру - вимог на загальну суму 784935,53 грн (1147 грн - І черга, 783788,53 грн - ІV черга), зобов'язати розпорядника майна внести зміни до реєстру, вчинити відповідні дії.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.12.2014 у задоволенні зазначеної заяви ТОВ "Арсенал-Центр" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 05.02.2014 відмовлено, 27.07.2015 від ТОВ "Арсенал-Центр" надійшла заява від 17.07.2015 №650 про перегляд ухвали Господарського суду Київської області від 01.12.2014 за нововиявленими обставинами, в якій товариство просило скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 01.12.2014 та прийняти нову, якою задовольнити заяву №729 від 29.10.2014. Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.08.2015 заяву №650 від 17.07.2015 ТОВ "Арсенал-Центр" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Київської області від 01.12.2014 задоволено:

- ухвалу Господарського суду Київської області від 01.12.2014 про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Київської області від 05.02.2014 скасовано; заяву ТОВ "Арсенал-Центр" від 29.10.2014 №729 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Київської області від 05.02.2014 задоволено; змінено ухвалу Господарського суду Київської області від 05.02.2014 у справі №911/3993/13 в частині визнання кредиторських вимог ПП "Бета-Консалтинг", шляхом виключення з реєстру вимог кредиторів боржника грошових вимог ПП "Бета-Консалтинг" на загальну суму 784935,53 грн (1147 грн - І черга, 783788,53 грн - ІV черга), зобов'язано розпорядника майна - арбітражного керуючого Долича О.В. внести зміни до реєстру вимог кредиторів боржника, затвердженого ухвалою Господарського суду Київської області від 05.02.2014, шляхом виключення з реєстру грошових вимог кредиторів ТОВ "Агроком" вимог ПП "Бета-Консалтинг" на загальну суму 784935,53 грн (1147 грн - І черга, 783788,53 грн - ІV черга).

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Київської області від 27.08.2015, ПП "Бета-Консалтинг" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаної вище заяви ТОВ "Арсенал-Центр" про перегляд ухвали Господарського суду Київської області від 01.12.2014 за нововиявленими обставинами - постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 (головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Пантелієнко В.О., Сотніков С.В.) апеляційну скаргу було залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Київської області від 01.12.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.12.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 та ухвалу Господарського суду Київської області від 27.08.2015 у справі №911/3993/13 скасовано, справу щодо розгляду заяви ТОВ "Арсенал-Центр" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Київської області від 01.12.2014 передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області. Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.02.2016 (суддя Мальована Л.Я.) заяву ТОВ "Арсенал Центр" про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування ухвали Господарського суду Київської області від 01.12.2014 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Київської області від 05.02.2014 в частині визнання кредиторських вимог ПП "Бета-Консалтинг" на суму 784935,53 грн залишено без змін.

Не погоджуючись, ТОВ "Арсенал Центр" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 17.02.2016 у справі №911/3993/13 та "задовольнити заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 05.02.2014 в частині грошових вимог ПП "Бета-Консалтинг" на суму 784935,53 грн". В процесі розгляду справи апелянтом було виправлено описку, вказану у змісті раніше поданої скарги - з урахуванням наданих письмових уточнень до апеляційної скарги, ТОВ "Арсенал-Центр" просило скасувати саме ухвалу Господарського суду Київської області (не "Господарського суду Львівської області") від 17.02.2016 у справі №911/3993/13 (суддя Мальована Л.Я.), зокрема, в частині грошових вимог ПП "Бета-Консалтинг" на суму 784935,53 грн.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 14.03.2016, протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.03.2016 для розгляду апеляційної скарги у справі сформовано колегію суддів у складі головуючого Верховця А.А., суддів Гарник Л.Л., Доманської М.Л. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено до розгляду на 05.04.2016. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 05.04.2016 (в складі колегії суддів: Верховець А.А. - головуючий, Доманська М.Л., Гарник Л.Л.) було продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, розгляд скарги відкладено на 19.04.2016. З тим, один з суддів, визначений при автоматичному розподілі справ між суддями, не міг брати участі в розгляді справи і підлягав відводу через скасування рішення, прийнятого за його участі.

Суддею Доманською М.Л. було заявлено самовідвід від участі у справі, мотивований тим, що постановою Вищого господарського суду України від 26.06.2014 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2014. у даній справі, прийняту за участі судді Доманської М.Л. (в складі колегії: Остапенко О.М. (головуючий), Доманська М.Л., Шипко В.В.). Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 заяву судді Доманської М.Л. про самовідвід від розгляду справи №911/3993/13 було задоволено. Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 20.04.2016 для розгляду апеляційної скарги у справі сформовано колегію у складі головуючого судді Верховця А.А., суддів Гарник Л.Л., Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Арсенал-Центр" на ухвалу Господарського суду Київської області від 17.02.2016 у справі №911/3993/13 (суддя Мальована Л.Я.) було прийнято до провадження у визначеному складі суддів, розгляд скарги призначено на 28.04.2016, ухвалою від 28.04.2016 розгляд справи відкладався на 05.05.2016. Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів з розгляду апеляційної скарги від 04.05.2016, здійсненої у зв'язку з перебуванням суддів Гарник Л.Л., Чорної Л.В. у відпустці, для розгляду скарги сформовано колегію у складі головуючого судді Верховця А.А., суддів Синиці О.Ф., Станік С.Р. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 розгляд скарги було прийнято до провадження у визначеному складі суддів.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскарженої ухвали, апелянтом вказано на порушення місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, що призвели до прийняття неправильного рішення, неврахування ним висновків Вищого господарського суду України, наведених в зазначеній вище постанові, що в змісті оскарженої ухвали не наведено обґрунтування мотивів відхилення доводів, які містились в заяві про перегляд ухвали, що договори оренди і зберігання, на які посилалось ПП "Бета Консалтинг" в обґрунтування своїх кредиторських вимог є підставами виникнення окремих господарських зобов'язань, істотними з яких є зобов'язання ПП "Бета Консалтинг" перед ТОВ "Арсенал-Центр" передати майно та зобов'язання ТОВ "Арсенал-Центр" перед ПП "Бета Консалтинг" сплатити грошову винагороду (плату), що визнання недійсними вказаних договорів припиняє зобов'язання за цими договорами на майбутнє лише в частині передачі майна, тоді як зобов'язання щодо сплати винагороди припиняється з моменту їх укладення. Наголошено, що в ПП "Бета Консалтинг" були відсутні права щодо розпорядження переданим в оренду майном, оскільки право власності на нього належало ТОВ "Арсенал-Центр".

Від ПП "Бета Консалтинг" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому наведені доводи на користь її необґрунтованості, зазначено про те, що визнання недійсними договорів оренди та відповідального зберігання, на підставі яких виникли кредиторські вимоги, є окремою позадоговірною підставою виникнення грошового зобов'язання ТОВ "Агроком" перед ПП "Бета Консалтинг" у зв'язку з фактичним користуванням майном. Наголошено, що ПП "Бета Консалтинг" не може бути повернуто передане за цими договорами майно (спожиті послуги), у зв'язку з чим ТОВ "Агроком" і зобов'язане сплати відповідний грошовий еквівалент. Вказано, що наведені в апеляційній скарзі ТОВ "Арсенал-Центр" висновки щодо зобов'язання ТОВ "Агроком" перед ПП "Бета Консалтинг" сплати грошових коштів вважається недійсним з моменту його виникнення в суті означає застосування односторонньої реституції як наслідку недійсного правочину, що суперечить вимогам чинного законодавства, що останнім не передбачено можливості визнання зобов'язань за одним договором недійсними з різних моментів у часі, що і вказані вище договори визнані недійсними в цілому, а не в окремих частинах.

В змісті апеляційної скарги, відзиву на скаргу, письмових пояснень до них наводились й інші доводи і міркування в підтвердження викладених обставин і обґрунтованості вимог, та заперечень в засіданнях суду апеляційної інстанції, в які з'являлись представники учасників провадження у справі, в ході з'ясування усіх з обставин справи, надавались відповіді на окремі з уточнюючих запитань суду та додаткові пояснення по суті спору, представниками сторін забезпечена можливість доведення тих обставин на які ті посилались в обґрунтування свої вимог, встановлені судом в ході розгляду скарги обставини визнані сторонами у справі. Зважаючи на наявні в матеріалах та зібрані докази, процесуальні строки розгляду апеляційної скарги, що спливають, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду скарги по суті.

Досліджуючи матеріали справи, оцінюючи наявні докази, колегія суддів відзначає, що відповідно до ст. 4, 4-1 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України суд вирішує спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство). За змістом ст. 99, 101 ГПК України в апеляційній інстанції з урахуванням особливостей справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції, переглядаючи рішення, апеляційний господарський суд користується правами, наданими суду першої інстанції. У процесі перегляду суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення у повному обсязі.

Як вбачається з наявних матеріалів, протягом тридцятиденного строку з моменту опублікування оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ"Агроком" ("Голос України" від 29.11.2013 №226 (5726) та "Урядовий Кур'єр" від 30.11.2013 №222) з заявами про визнання конкурсними кредиторами звернулись: гр. ОСОБА_9 - 103420 грн, ОСОБА_10 - 2000000 грн, ФОП ОСОБА_7 - 119273,45 грн, ФОП ОСОБА_6 - 84750 грн, гр. ОСОБА_15 - 10000 грн, ПП "Бета-Консалтинг" - 783788,53 грн, гр. ОСОБА_8 - 3149425,02 грн та 12722163,67 грн, ТОВ "Бастіон-Капітал" - з додатковими вимогами у розмірі 1574862,32 грн, ТОВ "Арсенал-Панель" - 11212166,67грн. Заявлені у справі кредиторські вимоги ПП "Бета-Консалтинг" до ТОВ "Агроком" в сумі 783788,53 грн, зокрема, обґрунтовувались наступним:

- 15.05.2012 між ПП "Бета-Консалтинг" (орендодавець, заявник у справі) та ТОВ "Агроком" (орендар, боржник у справі) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №ДО-01, відповідно до п. 1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування (оренду) нерухоме майно - приміщення (далі - об'єкт оренди). Об'єкт оренди складався з виробничого приміщення площею 1944 кв.м., обладнаного комунікаційними системами з місцезнаходженням у м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 192-В, на момент укладення договору балансова вартість об'єкта оренди складала 3715081,57 грн. Також 01.03.2013 між ПП "Бета-Консалтинг" (орендодавець, заявник у справі) та ТОВ "Агроком" (орендар, боржник у справі) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №ДО-04, відповідно до п. 1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування (оренду) нерухоме майно - приміщення (далі - об'єкт оренди), який складався з виробничого приміщення площею 2592 кв.м., обладнаного комунікаційними системами з місцезнаходженням в м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 192-В.

- 01.03.2013 між ПП "Бета-Консалтинг" (зберігач, заявник у справі) та ТОВ "Агроком" (поклажодавець, боржник у справі) було укладено договір відповідального зберігання №01/03, відповідно до розділу 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає на (платне) зберігання протягом терміну дії цього договору: лінію профілювання ГІН-100 (установка для профілювання листа РР100) загальною вартістю 656299,17 грн з ПДВ; електромеханічний консольний розмотувач мод. ЕМКРД-1 з пристроєм для переміщення бухти металлу (гідравлічний візок) - загальною вартістю 182004 грн з ПДВ (в подальшому разом іменується "майно"). Також 01.03.2013 між ПП "Бета-Консалтинг" (зберігач, заявник у справі) та ТОВ "Агроком" (поклажодавець, боржник у справі) було укладено договір відповідального зберігання, відповідно до розділу 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає на (платне) зберігання протягом терміну дії цього договору: кран мостовий електричний №375 вартістю 562866,34 грн; кран мостовий одно балочний C*TS*10,5, К56196ПС вартістю 97188,41 грн (в подальшому разом іменується "майно").

Загальна сума заборгованості за вказаними вище договорами склала 783788,53 грн та була визнана розпорядником майна боржника. До тверджень ТОВ "Арсенал-Центр", які були вказані у запереченнях проти заяви ПП "Бета-Консалтинг" щодо ознак недійсності договорів, розглядаючи ці вимоги, як було зазначено в змісті мотивувальної частини ухвали попереднього засідання від 05.02.2014, суд поставився критично, оскільки доказів такої недійсності не було надано, доводи не були підтвердженні належними та допустимими доказами, заборгованість боржника перед заявником на час винесення ухвали погашена не була, розмір вказаної заборгованості відповідав фактичним обставинам справи - суд визнав ПП "Бета-Консалтинг" кредитором ТОВ "Агроком" з сумою кредиторських вимог у розмірі 784935,53 грн (1147 грн - І черга, 783788,53 грн - ІV черга).

Звертаючись з заявою від 17.07.2015 №650 про перегляд ухвали Господарського суду Київської області від 05.02.2014 за нововиявленими обставинами, ТОВ "Арсенал-Центр" вказувало на те, що постановою Верховного суду України від 01.07.2015 скасовано постанову Вищого господарського суду України від 19.11.2014 у справі №911/2435/14 та залишено в силі рішення судів першої та апеляційної інстанції, якими визнано недійсними договори оренди нежитлового приміщення від 15.05.2012 №ДО-01, від 01.03.2013 №ДО-04 та договори відповідального зберігання від 01.03.2013 №01/03, від 01.03.2013 №375. Товариство просило суд скасувати ухвалу від 01.12.2014 у справі №911/3993/13 про відмову в задоволенні раніше поданої заяви №729 від 29.10.2014 про перегляд ухвали від 05.02.2014 та прийняти нову, якою задовольнити заяву від 29.10.2014 №729 ТОВ "Арсенал-Центр" про перегляд ухвали попереднього засідання від 05.02.2014 за нововиявленими обставинами в частині перегляду кредиторських вимог ПП "Бета-Консалтинг" на загальну суму 784935,53 грн (1147 грн - І черга, 783788,53 грн - ІV черга).

Вищий господарський суд України, скасовуючи постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 та ухвалу Господарського суду Київської області від 27.08.2015 у справі №911/3993/13, якою було задоволено заяву ТОВ "Арсенал-Центр" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 05.02.2014 в частині визнання кредиторських вимог ПП "Бета-Консалтинг" у розмірі 783788,53 грн та виключено відповідні вимоги з реєстру визнаних вимог кредиторів ТОВ "Агроком", в змісті мотивувальної частини постанови від 09.12.2015 вказав, зокрема:

".. погоджуючись з висновками судів про наявність підстав для перегляду ухвали від 01.12.2014 за нововиявленими обставинами відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 112 ГПК України, колегія суддів вважає передчасним висновок попередніх судових інстанцій про задоволення заяви ТОВ "Арсенал-Центр" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Київської області від 05.02.2014 та зміну цієї ухвали в частині визнання кредиторських вимог ПП "Бета-Консалтинг", шляхом виключення їх з реєстру вимог кредиторів боржника.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Арсенал-Центр", обґрунтовуючи заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Київської області від 01.12.2014 та заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Київської області від 05.02.2014 у даній справі, зазначило, що зі змісту ухвали від 05.02.2014 вбачається, що підставою для визнання грошових вимог ПП "Бета-Консалтинг" до боржника стали укладені між ними договори оренди від 15.05.2012 №ДО-01 та від 01.03.2013 №ДО-04, а також договори відповідального зберігання від 01.03.2013.

Погодившись з доводами заявника та встановивши, що рішення Господарського суду Київської області від 12.08.2014 у справі №911/2435/14, яким визнано недійсними зазначені вище договори оренди та договори відповідального зберігання, залишено в силі постановою Верховного Суду України від 01.07.2015, місцевий суд дійшов висновку про те, що грошові вимоги ПП "Бета-Консалтинг" до боржника, які ґрунтувались на визнаних недійсними договорах, є безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Однак, дійшовши висновку про зміну ухвали попереднього засідання від 05.02.2014 в частині визнання кредиторських вимог ПП "Бета-Консалтинг", шляхом виключення їх з реєстру вимог кредиторів боржника, судом не було розглянуто грошові вимоги названого підприємства з урахуванням встановленої ним нововиявленої обставини. Судом першої інстанції не було здійснено належного правового аналізу вказаних кредиторських вимог з огляду на недійсність договорів оренди та відповідального зберігання, не досліджено правову природу позадоговірних відносин між ПП "Бета Консалтинг" та ТОВ "Агроком", а також інших, окрім договорів, підстав виникнення грошових вимог даного підприємства до боржника..".

Як зазначено в змісті мотивувальної частини постанови Вищого господарського суду України від 09.12.2015, з'ясування вказаних у даній постанові касаційного суду обставин має значення при розгляді заяви ТОВ "Арсенал-Центр" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2014 та ухваленні рішення стосовно кредиторських вимог ПП "Бета-Консалтинг" до боржника. Наведене має значення також з метою захисту порушеного права ПП "Бета-Консалтинг", за захистом якого в межах справи про банкрутство (у вигляді заяви з грошовими вимогами до боржника) конкурсний кредитор може звернутись у визначений ст. 23 Закону про банкрутство строк. Суд касаційної інстанції вказував на необхідність правового аналізу кредиторських вимог з огляду на недійсність договорів оренди та відповідального зберігання та дослідження правової природи позадоговірних відносин між ПП "Бета Консалтинг" та ТОВ "Агроком".

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Виходячи зі змісту цієї норми, при розгляді відповідних заяв суд зобов'язаний перевірити їх обґрунтованість та наявність документів, що підтверджують відповідні вимоги, обов'язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.

Разом з тим, потрібно враховувати правову природу договірних відносин, які склалися між сторонами та визначити момент, з якого вони вважаються припиненими. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Частиною 3 ст. 216 ЦК України встановлено, що правові наслідки, передбачені, зокрема, ч. 1 вказаної статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан, який мав місце до вчинення недійсного правочину.

В засіданні суду апеляційної інстанції в підтвердження обґрунтованості вимог представником апелянта наводились доводи і міркування з посиланням на те, що при зверненні з заявою про визнання кредиторських вимог, ПП "Бета-Консалтинг" обґрунтовувало їх невиконанням ТОВ "Агроком" господарсько-правових зобов'язань, які визнані недійним, при цьому в обґрунтування раніше визнаних вимог на теперішній час неправомірно посилається на інші підстави, зокрема, фактичне користування (зберігання) майном за недійсними договорами та пов'язану з нею цивільно-правову відповідальність - компенсацію, яка фактично дорівнює вартості цих послуг - колегія суддів суду апеляційної інстанції відзначає, що зазначені доводи в суті суперечать висновкам, наведеним в постанові Вищого господарського суду від 09.12.2015 у цій справі тоді як згідно з ч. 1 ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Разом з тим, зміст мотивувальної частини ухвали Господарського суду Київської області від 17.02.2016, яка в даному випадку є предметом оскарження та переглядається в порядку апеляційного провадження, не містить в собі повного правового аналізу вказаних кредиторських вимог з огляду на недійсність договорів оренди та відповідального зберігання, правової природи позадоговірних відносин між ПП "Бета Консалтинг" та ТОВ "Агроком", а також інших, окрім договорів, підстав виникнення грошових вимог даного підприємства до боржника, на необхідності з'ясування яких наголошено в змісті вказаної вище постанови суду касаційної інстанції. Заперечуючи доводи апеляційної скарги, ПП "Бета-Консалтинг" наголошувалось на факті передачі в оренду і в користування (зберігання) та пов'язаною з цим компенсацією - фактично позадоговірними відносинами, які склалися між сторонами. З тим, колегія суддів з такими доводами погодитись також не може з урахуванням наступного.

Елементи спірних правовідносин, які пов'язані із зазначеними вище договірними і "позадоговірними відносинами" між сторонами вже неодноразово були предметом розгляду судів різних інстанції: 1) у межах провадження у господарській справі №911/2435/14 розглядались вимоги про визнання недійсним договорів оренди та відповідального зберігання, укладених між ТОВ "Агроком" та ПП "Бета-Консалтинг", на підставі яких ґрунтувались заявлені первино вимоги; 2) у межах провадження у господарській справі №911/2320/13 розглядались вимоги про визнання недійсним договору управління майном від 27.03.2012, укладеного між ТОВ "Агроком" та ПП "Бета-Консалтинг", на підставі якого було укладено вказані вище договори оренди та відповідального зберігання.

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.11.2013 у справі №911/2320/13 відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору управління майном від 27.03.2012. З тим, постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2014, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 24.07.2014, позов задоволено: визнано недійсним договір управління майном, укладений 27.03.2012 між ТОВ "Агроком" та ПП "Бета-Консалтинг", посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за №842.

В межах провадження у вказаній справі було встановлено, що, 27.03.2012 між ТОВ "Агроком" (установник управління) та ПП "Бета-Консалтинг" (управитель) укладено договір управління майном, згідно з п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, установник управління передає управителю описане в договорі нерухоме майно, а також інше майно, в управління на строк, визначений цим договором, а управитель за плату від свого імені здійснює управління цим майном виключно в інтересах установника управління або названої ним особи (вигодонабувача). Згідно з п. 3.4.1, 3.4.2 цього договору управитель має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном, яке передане йому в управління, в межах, наданих йому законом та цим договором; відчужувати це майно, укладати щодо нього договори застави (іпотеки) за умови одержання письмової згоди на це установника управління.

Майно, яке було передано складалося з комплексу нежитлових будівель літ. "А" - 103, 5, "В" - 5 966, 2, "З" - 94, 8, "К" - 769, 2; "Л" - 422, 7 та/споруди, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, Сквирське шосе, буд. 192 "в" колишній 194; 7614 лестница, 8615 лестница, бетонозмішувач Limex 190л, висечні ножиці 1601, відрізні ножиці Hitachi CE16SA, водонагрівач AH300VSRS, гільйотина, дискова пила, кран мостовий електричний (в/п 10т) № 375, кран мостовий однобалочний CXSTx22, 5 м в/п 10т.; кран мостовий однобалочний CXSTx10,5 м в/п 5т.; листогиб ручний; лінія для прокату профілірованого листа R-20; лінія для прокату профілірованого листа НС-35, ПС-3; лінія для прокату профілірованого листа С-10, С ЧП; лінія для прокату профілірованого листа С-8, С ЧПУ; електричний кран CXTS 8tx10,5 m Hol:9m; оправка ООО12РД; оправка ООО12РД1; пристосування для розмотування листового металу РД; розмотувач з ЧПУ (консольний 10т, гідравлічний); розмотувач з ЧПУ, тип ЕМС-Б076; СТШ 400 СГД (380в); траверс для підняття бухт; траверс в/п 10т; трансформатор ТМА 630/10/0,4-У1,У/Ун-0 - 2 шт.; шкаф 2КТПГС-630/10/0.4.

Як було встановлено судом при розгляді справи №911/2320/13 зазначеним вище договором управління фактично здійснено реалізацію функції (права) розпорядження. При цьому п. 18.5.7 Статуту ТОВ "Агроком" було передбачено, що директор уповноважений розпоряджатись майном товариства лише за погодженням з загальними зборами учасників, коли такі збори з порядком денним, до якого було би включене питання щодо передання майна ТОВ "Агроком" в управління ПП "Бета-Консалтинг" не відбувались. З огляду на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд касаційної інстанції що директор товариства, укладаючи від імені ТОВ "Агроком" договір управління майном діяв з перевищенням наданих йому повноважень

При розгляді позовних вимог у межах провадження у справі №911/2435/14 (рішення Господарського суду Київської області від 12.08.2014 та додаткове рішення від 20.08.2014), зокрема, постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2014 (скасованою постановою Вищого господарського суду України від 19.11.2014), залишеною без змін постановою Верховного Суду України від 01.07.2015, судом констатовано, що спірними договорами оренди та зберігання передбачено обов'язок ТОВ "Агроком" здійснювати оплату ПП "Бета-Консалтинг" за користування майном, яке безпосередньо належить ТОВ "Агроком" на праві приватної власності, тобто встановлені очевидні ознаки удаваності і фіктивності правочинів. Зазначені обставини підтверджуються і наявними матеріалами справи, не заперечувались сторонами, в засіданні суду апеляційної інстанції представником ПП "Бета-Консалтинг" додатково повідомлено, що вказане майно, серед іншого, було й відчужене за договором купівлі-продажу третій особі, який в подальшому також був визнаний судом недійсним.

З урахуванням меж розгляду даної справи, зокрема кредиторських вимог ПП "Бета-Консалтинг" до ТОВ "Агроком", колегія суддів суду апеляційної інстанції відзначає, що фактично ТОВ "Агроком" в особі директора товариства, який діяв з перевищенням повноважень передало в управління за в подальшому визнаним недійсним договором управління майном належне йому на праві приватної власності майно ПП "Бета-Консалтинг", яке, в свою чергу, було передано (повернуто) ТОВ "Агроком" за визнаним недійсними договорами оренди та зберігання. При цьому як договір управління майном, так і договори оренди та зберігання були оплатними: згідно з умовами договору управління ПП "Бета-Консалтинг" за плату ТОВ "Агроком" здійснює управління майном, а ТОВ "Агроком" за плату здійснює користування та зберігання цього ж майна. Тобто фактично, вказаними вище договорами, визнаними в установленому порядку недійсними було передбачено виникнення лише одного зобов'язання: ТОВ "Агроком" перед ПП "Бета-Консалтинг" - грошового, відповідно винагороди як установника управління управителю та плати за користування (оренди) власним майном, при цьому ТОВ "Агроком" ще й залишилось відповідальним перед ПП "Бета-Консалтинг" у випадку зникнення чи то пошкодження свого ж майна.

Із правової природи зобов'язання вбачається, що фактичне користування вказаним вище майном ТОВ "Агроком" здійснювалось не на підставі договору оренди (зберігання) і господарсько-правових відносин, які виникли та існували між ТОВ "Агроком" та ПП "Бета-Консалтинг", "позадоговірних відносин" між сторонами, а в результаті наявного в ТОВ "Агроком", дійсного і ніким не оскарженого права приватної власності на передане за недійсними договорами майно - зазначені в змісті ч. 1 ст. 216 ЦК України компенсаційні заходи в формі стягнення вартості того, що одержано, за цінами, які існують (існували) на момент відшкодування, в даному випадку застосовані не можуть бути, оскільки товариством фактично нічого не отримано, тоді як підприємством, в свою чергу, нічого і не надано.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції акцентує увагу на наявному правовому регулюванні інституту довірчої власності. Так, відповідно до п. 2 ст. 316 ЦК України особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Згідно з ч. 1 ст. 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Згідно з ст. 1030 цього ж Кодексу предметом договору управління майном можуть бути підприємство як єдиний майновий комплекс, нерухома річ, цінні папери, майнові права та інше майно. Частиною 3 ст. 1033 ЦК України прямо встановлено, що за договором управління майном вигодонабувач не може бути управителем. Частиною 1 ст. 1034 цього ж Кодексу встановлено, що вигоди від майна, що передане в управління, належать установникові управління.

За таких обставин усе отримане за договором оренди (користування, зберігання, страхування ризиків викрадення (вигодонабувача) тощо), як би ті у т.ч. залишились чинними (дійсними), належало б установникові управління - ТОВ "Агроком", а не ПП "Бета-Консалтинг" - останнє було би зобов'язане отриману від ТОВ "Агроком" плату за користування (оренду) передати ТОВ "Агроком" (повернути). Якщо би було визнано недійсним лише договір довірчого управління, тоді як вказані вище договори оренди та зберігання недійсними визнані не були би - ПП "Бета-Консалтинг" було би зобов'язане повернути отриману від установника управління плату (винагороду) за управління, компенсувавши відповідно вартість того, що одержано за цим договором, за цінами, які існують (існували) на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України) - фактично ту ж саму плату за користування (оренду) ТОВ "Агроком", повернувши її ТОВ "Агроком".

Але у даному випадку визнані недійсними всі з вказаних вище договорів. Відповідно ПП "Бета-Консалтинг" зобов'язане повернути отриману від установника управління плату (винагороду) за управління, компенсувавши відповідно вартість того, що одержано за цим договором, за цінами, які існують (існували) на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України) - фактично ту ж саму плату за користування (оренду) ТОВ "Агроком", повернувши її ТОВ "Агроком". В свою чергу ТОВ "Агроком" зобов'язане повернути ПП "Бета-Консалтинг" майно, передане в оренду (користування, зберігання), компенсувавши відповідно вартість того, що одержано за цим договором, за цінами, які існують (існували) на момент відшкодування - фактично вказану вище і ту ж саму плату за користування (оренду) ТОВ "Агроком". З огляду на неможливість повернення в первісний стан всі ці договори припиняються на майбутнє, при цьому в останньому з вказаних випадків відсутня вартість того, що одержано за цим договором - передане в оренду ТОВ "Агроком" майно і так належить ТОВ "Агроком", тоді як в першому випадку - ПП "Бета-Консалтинг" не може вимагати повернення переданого в оренду майна від ТОВ "Агроком", оскільки останнє належить, зокрема, ТОВ "Агроком" на праві приватної власності.

Згідно з вказаними вище рішеннями судів договір управління майном було визнано недійсним з підстав його укладення з перевищенням повноважень. Договори оренди та зберігання були визнані недійсними з підстав у т.ч. визнання недійсним договору управління майном та відсутності в ПП "Бета-Консалтинг" як таких прав щодо майна, переданого ним в оренду (зберігання). Колегія суддів суду апеляційної інстанції відзначає, що зазначені вище договори є фіктивним, метою яких, як вбачається, є формування удаваною кредиторської заборгованості ТОВ "Агроком" перед ПП "Бета-Консалтинг". Останніми були складені первині документи (договори, акти виконаних робіт, наданих послуг, передачі майна тощо), якими мають бути фіксовані факти здійснення господарських операцій за ними, але разом з тим вони не спрямовані на реальне набуття, зміну чи припинення прав та обов'язків і не створювали правових наслідків, а враховуючи, що і ніяких реальних дій на виконання цих фіктивних правочинів сторонами не вчинено, то і правові підстави визнання кредиторських вимог, заявлених у т.ч. на підставі цих договорів відсутні.

Відносини між ТОВ "Агроком" і ПП "Бета-Консалтинг" виникли на підставі договору управління майном. Вказаний договір в установленому порядку визнаний судом недійсним. Недійсний договір не встановлює ані прав, ані обов'язків, юридичних наслідків, окрім наслідків, безпосередньо пов'язаних з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України), нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України) - упускаючи той факт, що вказане вище майно було передано в користування та на зберігання за відплатним договором його ж власнику, на момент укладення вказаних вище договорів оренди та зберігання, договір управління майном, укладений між ПП "Бета-Консалтинг" та ТОВ "Агроком" був недійсним, в підприємства були відсутні які-небудь права щодо розпорядження майном і у т.ч. його передачі у користування (зберігання тощо).

Приймаючи до уваги, що договір оренди та зберігання були визнані недійсними після того, як збіг термін їх дії і договори не передбачали виникнення прав чи то обов'язків на майбутнє, суд вважає їх недійсними (нікчемними) саме з моменту укладення, оскільки вони базуються на договорі управління, який визнаний недійсним і фактично є нікчемним, оскільки укладаючи останній сторони не передбачали настання тих наслідків, які ним обумовлені та закладені в основу правової природи договору управління, а саме управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача) - отримання зиску: досягненням економічних і соціальних результатів, одержання прибутку, виготовлення та реалізації продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст. 3 ГК України), як і отримання управителем винагороди за таку діяльність. З тим, як вказано вище, метою яких, як вбачається, є лише формування удаваною кредиторської заборгованості ТОВ "Агроком" перед ПП "Бета-Консалтинг".

Частиною 5 ст. 216 ЦК України встановлено, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою, при цьому суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину і з власної ініціативи. Пунктом 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 наголошено, що фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

Наявність підстав для перегляду ухвали Господарського суду Київської області від 01.12.2014 за заявою №650 від 17.07.2015 ТОВ "Арсенал-Центр" про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами, якою відмовлено у задоволенні заяви №729 від 29.10.2014 ТОВ "Арсенал-Центр" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Київської області від 05.02.2014, а відповідно і заяви №729 від 29.10.2014 у т.ч. раніше констатована постановою Вищого господарського суду України від 09.12.2015. Колегія суддів суду апеляційної інстанції, з урахуванням ч. 1 ст. 111-12 ГПК України додатково і в повному обсязі дослідивши нововиявлені обставини і надавши правовий аналіз кредиторських вимог з огляду на недійсність договорів оренди та відповідального зберігання та правову природу позадоговірних відносин між ПП "Бета Консалтинг" та ТОВ "Агроком" з метою захисту права ПП "Бета-Консалтинг", за захистом якого в межах справи про банкрутство (в формі заяви з грошовими вимогами до боржника) конкурсний кредитор може звернутись у визначений ст. 23 Закону про банкрутство строк, вбачає наявність підстав задоволення вказаної вище заяви про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами.

З урахуванням викладеного, розглянувши доводи апеляційної скарги, обставини справи в їх сукупності, перевіривши матеріали і дослідивши наявні докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, перевірки законності та обґрунтованості рішення у повному обсязі, колегія суддів вбачає доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими, наведені вище обставини такими, які є підставою скасування оскарженої ухвали та прийняття нового рішення, яким заява ТОВ "Арсенал-Центр" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Київської області від 05.02.2014 підлягає задоволенню в частині визнання вимог ПП "Бета-Консалтинг" до ТОВ "Агроком" на загальну суму 784935,53 грн.

Керуючись ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ "Арсенал-Центр" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 17.02.2016 у справі №911/3993/13 (суддя Мальована Л.Я.) скасувати та прийняти у відповідній частині нове рішення, яким:

2.1 ухвалу Господарського суду Київської області від 01.12.2014 про відмову у задоволенні заяви від 29.10.2014 №729 ТОВ "Арсенал-Центр" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Київської області від 05.02.2014 скасувати;

2.2. заяву від 17.07.2015 №650 ТОВ "Арсенал-Центр" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Київської області від 05.02.2014 у справі №911/3993/13 в частині визнання вимог ПП "Бета-Консалтинг" до ТОВ "Агроком" на загальну суму 784935,53 грн (з яких 1147 грн - вимоги І черги, 715788,53 грн - вимоги ІV черги) задовольнити;

2.3 ухвалу Господарського суду Київської області від 05.02.2014 у справі №911/3993/13 змінити в частині вимог ПП "Бета-Консалтинг", виключивши з реєстру визнаних вимог кредиторів ТОВ "Агроком" вимоги ПП "Бета-Консалтинг" на загальну суму 784935,53 грн (з яких 1147 грн - вимоги І черги, 715788,53 грн - вимоги ІV черги).

Зобов'язати розпорядника майна (ліквідатора, керуючого санацією) боржника внести відповідні зміни до реєстру визнаних вимог кредиторів ТОВ "Агроком"

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили

Повний текст постанови складено 20.05.2016

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді О.Ф. Синиця

С.Р. Станік