Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "17" травня 2016 р. Справа № 906/10/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

за участі секретаря судового засідання: Шундрик Т.В.

в присутності представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - головний юрисконсульт Відділу претензійно - позовної роботи Юридичного департаменту, дов. №14-90 від 18.04.2014

- від відповідача 1): ОСОБА_2 - представник за дов. вих. №624/19 від 01.02.2016; ОСОБА_3 Г - представник за дов. вих.№11/19 від 04.01.2016

- від відповідача 2: ОСОБА_2 - представник за дов. вих. №417 від 01.02.2016

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

до 1) Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (м. Житомир)

2) ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (м. Житомир)

про стягнення 9 777 225,42 грн.

Позивач звернувся з позовом до господарського суду Житомирської області про стягнення з відповідача за Договором купівлі - продажу природного газу №13-145-Н від 04.01.2013 9 777 225,42 грн заборгованості, з яких, 2598228,98 грн основний борг, 3578317,82 грн пеня, 2920258,13 грн інфляційні, 680420,49 грн 3% річних.

Ухвалою від 05.01.2016 господарський суд порушив провадження у справі, призначив судове засідання та зобов'язав сторони виконати вимоги ухвали.

Ухвалою від 03.03.2016 господарський суд залучив до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" та розгляд справи розпочав заново; зобов'язав сторін виконати вимоги ухвали суду.

До початку розгляду справи на адресу суду надійшли такі документи:

- 22.04.2016 - від департаменту фінансів Житомирської облдержадміністрації - лист з додатками, де зазначено, що централізовані розрахунки по пільгах та субсидіях населенню було припинено; починаючи з 2014 року розрахунки за договором купівлі - продажу природного газу №13-145-Н від 04.01.2013 здійснюються шляхом перерахування коштів департаментом фінансів на підставі спільних протокольних рішень, на рахунки бюджетів міст і районів області, які в подальшому проводять розрахунки за пільги та субсидії населенню безпосередньо з ПАТ "Житомиргаз". Тому в департаменті фінансів відсутня інформація щодо дати перерахування коштів на рахунки ПАТ "Житомиргаз" протягом 2014-2016 років (а. с. 2 - 8, т. 2);

- 16.05.2016 - від позивача - заперечення на відзив на позовну заяву від 13.05.2016, з підстав, в ньому викладених (а. с. 10-15, т. 2)

- 16.05.2016 - від відповідача - 1 - додаткові пояснення з додатками, де останній позов не визнав, зазначивши, що борг в розмірі 2598228,98 грн. погашено шляхом зарахування зустрічних вимог; крім того, зазначив, що держава шляхом запровадження спеціалізованих нормативних актів, виконання яких поклала на свої інститути влади, запровадили новий механізм взаєморозрахунків між ним та позивачем, чим внесла в господарські правовідносини сторін, елементи адміністративного та бюджетного права, що призвело до зміни істотних умов Договору на постачання природного газу N9 13 - 145 - Н від 04.01.2013 в частині строків, розміру, форми оплати наданих послуг, фактично поклавши їх на такі органи державної влади:

- Головне управління державної казначейської служби України в Житомирській області - орган, відповідальний за операції по рахунку відкритого в них;

- Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської облдержадміністрації - орган, відповідальний за визначення розміру субвенцій;

- Департамент фінансів Житомирської обласної державної адміністрації - орган, який є фактичним розпорядником державних коштів.

Покладення вищевказаних обов'язків на органи державно влади, позбавило відповідача -1 можливості самостійно впливати в повній мірі на правовідносини за Договором на постачання природного газу № 13 - 145 - Н від 04.01.2013 в частинні виконання обов'язку з оплати отриманих послуг. Відсутність правових важелів впливу на дані правовідносини прямо виключає наявність вини відповідача -1 за не виконання або неналежне виконання обов'язків за вищевказаним Договором. Відсутність вини (як обов'язкового елементу складу правопорушення), тягне за собою відсутність відповідальності, в тому числі у вигляді господарських санкцій (а. с. 17 - 21, т. 2).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи 04.01.2013 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець/позивач) та ПАТ "Житомиргаз" (далі - покупець/відповідач -1) був укладений Договір №13-145-Н купівлі-продажу природного газу (а. с. 11 -16, т.1), згідно з яким продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах Договору (п. 1.1 Договору).

Газ, що продається за цим Договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню (п. 1.2. Договору).

Пунктом 3.3 Договору сторони встановили, що приймання - передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу.

Додатковими угодами № 1 від 10.07.2013, № 2 від 31.12.2013, №3 від 28.04.2014, №4 від 15.05.2014, №5 від 10.06.2014, №6 від 22.12.2014, №7 від 23.03.2015, №8 від 19.06.2015 до Договору № 13-145-Н на купівлю - продаж природного газу від 04.01.2013, сторони вносили зміни серед іншого до п. 2.1. статті 2 Договору, п.п., 5.1, 5.2 Договору, де збільшували ціну за 1000,0 куб. м газу, п.5.4. Договору (а. с. 17 - 31, т.1)

Приписами п. п. 3.1, 3.3, 3.4 Договору встановлено, що продавець передає покупцю у загальному потоці імпортований газ у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України з Російською Федерацією, та в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані і скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна і вартість. Продавець не пізніше 8-го числа, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцю один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником і скріплений печаткою, або надати в письмову мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

На виконання умов Договору позивач поставив протягом січня - грудня 2013 року, січня - грудня 2014 року і січня - червня 2015 року, а відповідач -1 прийняв 1140432,892 тис. куб. м природного газу на загальну суму 729 360 648,72 грн., що підтверджуються підписаними актами приймання - передачі природного газу (а. с. 32 - 65, т. 1):

- від 31.01.2013 - за січень 2013 року - на суму 33 037 694,32 грн;

- від 28.02.2013 - за лютий 2013 року - на суму 25 559 870,46 грн;

- від 31.03.2013 - за березень 2013 року - на суму 28 381 336,94 грн;

- від 30.04.2013 - за квітень 2013 року - на суму 15 060 231,90 грн;

- від 31.05.2013 - за травень 2013 року - на суму 4 241 338,84 грн;

- від 30.06.2013 - за червень 2013 року - на суму 3 494 397,23 грн;

- від 31.07.2013 - за липень 2013 року - на суму 4 148 019,92 грн;

- від 31.08.2013 - за серпень 2013 року - на суму 3 832 216,08 грн;

- від 30.09.2013 - за вересень 2013 року - на суму 7 463 918,45 грн;

- від 31.10.2013 - за жовтень 2013 року - на суму 13 626 417,44 грн;

- від 18.08.2014 - за листопад 2013 року - на суму 16 075 655,92 грн;

- від 31.12.2013 - за грудень 2013 року - на суму 27 742 100,62 грн;

- від 22.09.2014 - за січень 2014 року - на суму 15 516 168,13 грн;

- від 31.01.2014 - за січень 2014 року - на суму 20 375 707,51 грн;

- від 22.09.2014 - за лютий 2014 року - на суму 10 708 965,05 грн;

- від 28.02.2014 - за лютий 2014 року - на суму 16 847 333,66 грн;

- від 28.10.2014 - за березень 2014 року - на суму 7 121 639,58 грн:

- від 31.03.2014 - за березень 2014 року - на суму 13 052 980,00 грн;

- від 30.04.2014 - за квітень 2014 року - на суму 14 537 978,28 грн;

- від 31.05.2014 - за травень 2014 року - на суму 9 686 148,16 грн;

- від 30.06.2014 - за червень 2014 року - на суму 6 855 881,64 грн;

- від 31.07.2014 - за липень 2014 року - на суму 6 534 446,00 грн;

- від 31.08.2014 - за серпень 2014 року - на суму 6 511 717,27 грн;

- від 30.09.2014 - за вересень 2014 року - на суму 7 773 727,55 грн;

- від 31.10.2014 - за жовтень 2014 року - на суму 23 198 638,92 грн;

- від 30.11.2014 - за листопад 2014 року - на суму 36 436 552,40 грн;

- від 31.12.2014 - за грудень 2014 року - на суму 45 724 610,16 грн;

- від 31.01.2015 - за січень 2015 року - на суму 10 208 845,67 грн;

- від 31.01.2015 - за січень 2015 року - на суму 28 997 163,43 грн;

- від 28.02.2015 - за лютий 2015 року - на суму 38 808 279,07 грн;

- від 31.03.2015 - за березень 2015 року - на суму 33 714 950,99 грн;

- від 30.04.2015 - за квітень 2015 року - на суму 84357 797,92 грн;

- від 31.05.2015 - за травень 2015 року - на суму 61 896 548,36 грн;

- від 30.06.2015 - за червень 2015 року - на суму 45 595 132,38 грн.

Підписані позивачем та відповідачем вище зазначені акти приймання-передачі природного газу свідчать про належне виконання відповідачем -1 свого обов'язку щодо передачі актів приймання - передачі природного газу позивачеві.

Таким чином позивачем передано відповідачу -1 природний газ на загальну суму 729 360 648,72 грн.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки газу з урахуванням положень п.6.2 Договору.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання передачі.

Відповідач -1 частково розрахувався з позивачем за поставлений природний газ в сумі 726762419,74 грн, що підтверджується довідкою про операції та довідкою про сальдо (а. с. 90 -109, т.1).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 2598228,98 грн. основного боргу.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 13-145-ПР від 04.01.2013р.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, 03.08.2015 між ПАТ "Житомиргаз" (далі-довіритель) та ТОВ "Житомиргаз збут" (далі - повірений) укладено Договір доручення №157/19 (а. с. 110-113, т. 1), відповідно до якого повірений зобов'язується від імені та за рахунок довірителя виконувати грошові зобов'язання (п.1.1. Договору доручення).

Відповідно до п. 1.2. Договору доручення виконані грошові зобов'язання, вчинені повіреним на виконання цього Договору, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов'язки довірителя.

На виконання даного Договору доручення ТОВ "Житомиргаз збут" 18.11.2015 перераховано на рахунок позивача 314732,17 грн щодо виконання грошових зобов'язань відповідача - 1 перед позивачем по Договору від 04.01.2013 р. №13-145-Н, що підтверджується карткою рахунку 6851 за листопад 2015 (а. с. 216, т. 1).

Відповідач -1) зазначає про відсутність у нього заборгованості за поставлений газ по Договору №13-145-Н від 04.01.2013, посилаючись на заяву ПАТ "Нафтогаз" про зарахування зустрічних однорідних вимог №26-8124/1.2-15 від 24.11.15 (далі - заява) (а. с.212, 213, т. 1).

Вказаною заявою частково припинено зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Житомиргаз" перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", які виникли за договором купівлі-продажу природного газу №13-145-Н від 04.01.13 у сумі 2283496,81 грн.

Тобто сума, яка заявлена у позові як основний борг 2598228,98 грн проплачена відповідачем -1 в повному обсязі шляхом зарахування зустрічних зобов'язань сторін та оплатою ТОВ "Житомиргаз збут" 18.11.2015 в якості виконання Договору доручення від 03.08.2015 №157/19, що разом складає 2598228,98 грн (2283496,81+314732,17).

Відповідно до ст.601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Представник позивача у судовому засіданні не заперечив факту зарахування зустрічних однорідних вимог сторін по вказаній заяві.

Таким чином, зобов'язання відповідача сплатити позивачу борг в розмірі 2598228,98 грн припинилось зарахуванням зустрічного зобов'язання позивача перед відповідачем -1.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача, за прострочення виконання грошового зобов'язання, пеню, 3% річних та інфляційні, про що суд зазначає наступне.

За ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - згідно з вимогами, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту Договору, предметом Договору є купівлі - продажу природного газу з метою виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Отже, ПАТ "Житомиргаз" має одночасно виконувати не тільки вимоги договору купівлі - продажу №13-145-Н від 04.01.2013, а й вимоги спеціальних законодавчих актів, якими передбачається процедура розрахунку і надання населенню пільг, субсидій та компенсацій.

З метою об'єктивного та повного вирішення спору, судом враховуються положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, якою передбачений порядок перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету України місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 N 55/57/43 (далі - Порядок).

Відповідно до п.п. 1.1 - 1.3 Порядку взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, Міністерством фінансів Автономної Республіки Крим, головними фінансовими управліннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - відповідні головні фінансові управління), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку. Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2. Схеми розрахунків узгоджують відповідні головні фінансові управління спільно з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) та контролюють відповідні органи Державної казначейської служби України.

За п.п. 2.1 - 2.3 Порядку постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки згідно з Порядком, складають щомісяця до 10-го числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а у разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та транспортувальники ресурсів) визначають договірну величину споживання ресурсів, про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів і постачальників та транспортувальників ресурсів та надаються, зокрема, відповідним головним фінансовим управлінням, які узагальнюють отримані дані і подають їх щомісяця до 20-го числа у формі узгоджених з постачальниками та транспортувальниками ресурсів спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними реєстрами актів звіряння або договорами за підписами керівників відповідних головних фінансових управлінь та постачальників і транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) Державній казначейській службі України та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України областей (далі - головні управління ДКСУ). Такі документи подаються окремо щодо кожного постачальника та транспортувальника ресурсів (надавача товарів, послуг), який братиме участь у розрахунках.

Пунктами 2.6, 2.7 Порядку встановлено, що не пізніше ніж за 2 дні до проведення розрахунків усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, надають до Державної казначейської служби України та його територіальних органів, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення. Розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання і електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг), відкриті в органах Державної казначейської служби України, а у разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Отже, враховуючи положення Порядку, взаєморозрахунки між постачальниками та транспортувальниками ресурсів і розпорядниками коштів, виділених з державного бюджету на надання пільг, субсидій та компенсацій населенню, відбуваються або у спосіб складання актів звірки у разі проведення розрахунків, які здійснюються у рахунок погашення заборгованості за природний газ, або шляхом укладення договору у разі проведення розрахунків з попередньої оплати ресурсів (оплата вартості планових обсягів постачання природного газу у поточному місяці).

До матеріалів справи відповідачем -1 надані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій населенню, які укладались протягом 2014-2015 років у 2013 році (а. с. 145 -198, т.1) :

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 1946 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 22.09.2014;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 1947 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 22.09.2014;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 2014 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 16.10.2014;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 2015 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 16.10.2014;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 2256 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 19.11.2014;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 2452 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 17.12.2014;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 90 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 20.01.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 579 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 18.03.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ № 411 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 19.02.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1069 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 18.05.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1070 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 18.05.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1071 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 18.05.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №107 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 18.05.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1313 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 15.06.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1314 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 15.06.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1573 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 16.07.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1574 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 16.07.2015;

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ №1800 за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету від 20.08.2015;

На виконання зазначених спільних протокольних рішень здійснювалось погашення заборгованості за поставлений в 2013-2015 роки природний газ відповідно до Договору купівлі-продажу природного газу № 13-145-Н від 04.01.2013, що підтверджується інформацією ГУДКСУ у Житомирській області щодо приведених розрахунків відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20 через ПАТ "Житомиргаз" у 2013-2015 роках згідно з окремими спільними протокольними рішеннями (а. с. 27, т. 2)

Проаналізувавши зміст цих документів, суд дійшов висновку, що кожне спільне протокольне рішення і платіжні доручення про перерахування відповідачем - 1 позивачу отриманих по ланцюгу коштів, як вартість пільг та субсидій населенню вказують, що такі розрахунки між сторонами, по - перше, здійснюються в межах Договору № 13-145-Н від 04.01.2013, укладеного між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ "Житомиргаз" і, по - друге, є одночасно процедурою погашення зобов'язань ПАТ "Житомиргаз" з остаточної оплати вартості поставленого природного газу у визначеному місяці в розмірі отриманих по спільному протокольному рішенню сум пільг і субсидій населенню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що день проведення взаєморозрахунків між сторонами, які здійснювались на підставі укладених між ними спільних протокольних рішень для можливості отримання населенням пільг, був одночасно днем погашення заборгованості за поставлений позивачем природний газ у відповідному місяці поставки по договору № 13-145-Н від 04.01.2013.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підписання сторонами у 2014-2015 роках спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також постанови КМ України № 20 і Порядку, затвердженого наказом № 55/57/43, враховуючи зміст спільних протокольних рішень і первинних документів, складених на їх виконання, а також на виконання умов Договору, засвідчує, що сторони фактично погодились, що залишок оплати поставленого природного газу по договору, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення. Отже, дії сторін з питань остаточних розрахунків за Договором за їх взаємною згодою і домовленістю з метою надання населенню права на отримання пільг з оплати теплової енергії, були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно - правових актів.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Фактично, застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України можливо у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Як встановлено судом, відповідачем -1 чітко виконувались положення Договору купівлі - продажу природного газу № 13-145-Н від 04.01.2013 та вищезазначених спільних протокольних рішень, тому відсутні будь - які правові підстави вважати, що відповідачем -1 порушені терміни оплати вартості поставленого позивачем природного газу та послуг з транспортування природного газу.

З урахуванням викладених обставини, позовні вимоги в частині стягнення суми 3 % річних - 680420,49 грн та суми інфляційних витрат у розмірі 2920258,13 грн задоволенню не підлягають.

Щодо заявлення позивачем вимоги про стягнення пені в сумі 3578317,82 грн слід зазначити таке.

Відповідно до положень статей 230, 232 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно з п.7.2 Договору, у разі невиконання покупцем умов п.6.1 Договору він зобов'язується сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу України пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Оскільки позивачем документально не доведений факт порушення відповідачем господарського зобов'язання в частині своєчасної оплати поставленого у 2013 році позивачем природного газу, тому позовні вимоги в частині стягнення суми пені у розмірі 3578317,82 грн., залишаються судом без задоволення.

При цьому, судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 09.09.2014 у справі №5011-35/1272-2012-42/527-2012, відповідно до якої. для застосування санкцій, передбачених умовами Договору № 13-145-Н від 04.01.2013, стягнення 3% річних та інфляційних втрат, необхідно щоб оплата за природний газ була здійснена поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями.

Згідно із ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати, пов'язані з оплатою судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.05.2016.

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1-в справу

2 - позивачу

3,4 - відповідачам