РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016Справа №910/4684/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" м. Києва

до Фірми "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю м. Києва

про стягнення неустойки, ціна позову 66366 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: Галков І.О.,

від відповідача:Пінчук-Ніколайчук Ю.В., Полєжаєва К.О.

СУТЬ СПОРУ :

у березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що відповідно до умов укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг" договору № 208/11-2013 про відступлення права вимоги (заміни сторони в зобов'язанні) від 5 грудня 2013 р. він набув права вимоги до відповідача щодо виконання останнім грошових зобов'язань за договором фінансового лізингу № 1182/02/2008 від 13 лютого 2008 р.

Також вказував, що відповідно до умов п. 1.5 договору про відступлення права вимоги, він набув право власності на предмет лізингу три автоприцепи Schmitz Cargobull SKI 24 S-8.2, 2008 року випуску, вартістю 165000 грн. за договором фінансового лізингу.

Всупереч умов договору фінансового лізингу відповідач прострочив сплату лізингових платежів за погодженим графіком, заборгувавши станом на 13 вересня 2013 р. 184350 грн. (17354,35 грн. х 10,6222697 грн.)

26 листопада 2015 р. він на підставі п.п. 13.1.3, 13.2 договору фінансового лізингу, згідно якого володіння та користування предметом лізингу у разі затримки лізингоодержувачем лізингових платежів припиняється, надіслав відповідачу вимогу № 203-11/15 про повернення йому майна за договором фінансового лізингу у строк до 7 грудня 2015 р.

Посилаючись на прострочення відповідачем повернення майна за договором лізингу, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 66366 грн. пені за прострочення повернення майна, а також понесені ним по справі господарські витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, вказував на відсутність у позивача права вимагати сплати неустойки.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг" договору 208/11-2013 про відступлення права вимоги (заміни сторони в зобов'язанні) від 5 грудня 2013 р. позивач набув право вимоги до відповідача щодо виконання останнім грошових зобов'язань за договором фінансового лізингу № 1182/02/2008 від 13 лютого 2008 р.

Відповідно до умов п. 1.5 договору про відступлення права вимоги, позивач також набув право власності на предмет лізингу за договором фінансового лізингу.

За умовами договору фінансового лізингу № 1182/02/2008 від 13 лютого 2008 р., додаткової угоди № 1182/02/2008/R від 30 липня 2009 р. до цього договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг" (лізингодавець) зобов'язалося придбати у власність у постачальника і передати відповідачу (лізингоодержувачу) в тимчасове платне володіння і користування три автоприцепи Schmitz Cargobull SKI 24 S-8.2, 2008 року випуску, вартістю 165000 грн., а відповідач - прийняти та проводити оплату за користування указаним майном відповідно до графіку сплати лізингових платежів (Додаток № 1 до договору).

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, наявними у матеріалах копіями вищезгаданих договорів, додатками до них.

На виконання умов договору фінансового лізингу № 1182/02/2008 від 13 лютого 2008 р. позивач передав відповідачу три автоприцепи Schmitz Cargobull SKI 24 S-8.2, 2008 року випуску, шасі SK3971, SK3969, SK3970.

Це підтверджується поясненнями сторін, наявними у матеріалах копіями акту приймання-передачі майна, видатковою накладною № РН-0000170 від 30 травня 2008 р., а також рішенням господарського суду міста Києва від 28 квітня 2015 р. у справі № 910/5191/15-г між тими ж сторонами.

У силу вимог ст. 35 ГПК України зазначені обставини не потребують повторного доказування.

Поясненнями позивача, стверджується факт заборгованості відповідача по сплаті лізингових платежів за погодженим графіком (Додаток № 1 до договору фінансового лізингу) станом на 13 вересня 2013 р. у розмірі 184350 грн. (17354,35 грн. х 10,6222697 грн.)

Доказів належної оплати за договором суду не надано.

Умовами розділу 13 договору сторони погодили, що лізингодавець має право вилучити майно, якщо лізингоодержувач більше ніж два рази підряд допустив затримку платежу більше ніж на 10 банківських днів з дня настання такого строку.

26 листопада 2015 р. позивач заявив відповідачу вимогу № 203-11/15 про повернення йому майна за договором фінансового лізингу у строк до 7 грудня 2015 р.

Це підтверджується поясненнями позивача, копіями зазначеної вимоги та повідомленням про вручення поштового відправлення № 553 з відміткою про одержання його відповідачем 2 грудня 2015 р.

Доказів повернення майна за договором фінансового лізингу в установлений строк суду не надано.

Відповідно до умов п. 13.3 договору у разі якщо в установлений лізингодавцем строк майно, документи та приналежності, які є невід'ємною частиною майна, не передані лізингодавцю, то останній має право вилучити майно в примусовому порядку, а також вимагати сплати пені у розмірі 0,5 % від поточного боргу лізингоодержувача за кожен день прострочення передачі майна та/або документів та приналежностей, які є невідємною частиною цього майна.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив повернення майна за спірним договором, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст. 624 ЦК України, ст.ст. 231, 232 ГК України підлягає стягненню 66366 грн. пені (184350 грн. х 0,5% х 72 дні).

Всупереч вимогам ст. 33 ГПК України доказів визнання в установленому порядку недійсним спірного договору в частині, що передбачає забезпечення виконання зобов'язання відповідача повернути предмет лізингу спірною неустойкою, не надано, тому посилання відповідача з цього приводу є безпідставними.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст.49 ГПК України слід покласти відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" м. Києва задовольнити.

Стягнути з Фірми "Т.М.М."- Товариства з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вул. Галі Тимофєєвої, 3, код 14073675) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, буд. 22/8, офіс 402) 66366 грн. пені, 1378 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар