ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р.Справа № 922/743/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Теплосервіс", м. Харків
до Публічне АТ "Харківгаз", м. Харків третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг м.Київ.
про про визнання недійсною частини договору
за участю сторін:

позивача -ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

третя особа - не з*явилась

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплосервіс"., м. Харків з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківгаз"., про визнання недійсною окремих частин технічної угоди №11 ТУ-ПР НАК 213-2014 від 01.04.2014р. А саме, позивач просить суд визнати недійсними п. 3.3.9 ;, 3.3.9.1; 3.3.9.2 ; 3.3.9.3 технічної угоди № 11 ТУ-ПР-НАК 213-2014 від 01.04.2014 року які передбачають, що перерахування об*єму про транспортованого газу за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання проводиться з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку або, якщо такі перевірки не проводились, перерахунки проводяться за період, починаючи з контрактної доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяця, які здійснювались спільно з відповідачем у випадках тимчасової відсутності ЗВТ ( п. 3.3.9.2) та наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів ( несправність ЗВТ) ( п. 3.3.9.3).

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на розбіжності у визначені обсягу спожитого газу викликані тим, що 13.12.2014 року о 16 год. 15хв. після відключення електроенергії у позивача вийшов з ладу газовий лічильник. При цьому, як зазначає позивач, відповідач порушив умови "Правил користування природним газом для юридичних осіб", затвердженими постановою НКРЕ від 13.09.2012 року за № 1181., а саме не взявши до уваги п.8.2 цих Правил , при яких перерахунки здійснюються з моменту виникнення аварійної ситуації до моменту її усунення.

Так, ПАТ "Харківгаз" вважає, що у даному випадку обсяг спожитого газу необхідно розраховувати за проектною номінальною потужністю газоспоживчого обладнання з 01.12.2014 року по 25.12.2014 року ( дату встановлення газового лічильника після ремонту).

Позивач, навпаки вимагає здійснити розрахунок спожитого газу за період з 01.12.2014 року по 12.12.2014 року за даними звіту автоматизованого коректора з урахуванням даних про споживання обсягів газу, який працював до 16.год.15 хв. 13.12.2014 року у штатному режимі, в період з 13.12.2104 року по 25.12.2014 року - згідно технічного розрахунку за проектною номінальною потужністю . При цьому посилається на "Правила обліку природного газу під час його транспортування газорозподільчими мережами, постачання, споживання" затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року № 618.

Статтею 65 ГПК України встановлено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду: зобовязує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомитися з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження; вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову; вчиняє інші дії, спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

Відповідно до ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Ухвалою від 26.04.2015 року суд залучив у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Смоленська, буд. 19) ( а.с.154-155).

В судовому засіданні 11.05.2016 року за згодою позивача, було продовжено строк розгляду справи в межах ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 11.05.2016 року до 24.05.2016 року до 10 години.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 11.05.2016 року за згодою позивача було продовжено строк розгляду справи в межах ст. 69 ГПК України на 15 днів. ( а.с.116).

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04.12.2013 р. між позивачем (покупець) та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №1764/14-БО-32, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Вказаний договір укладений з метою надання послуг з виробництва і постачання теплової енергії, зокрема, Комунальному закладу "Зеленогайський спеціальний загальноосвітній НВК (дошкільний навчальний заклад - школа-інтернат І-ІІ ступенів)" Харківської обласної ради, розташованого за адресою : Харківська область, смт. Високий, вул. Театральна 10;

На виконання умов договору купівлі-продажу газу, укладеного з ПАТ "НАК "Нафтогаз Україна", позивачем було укладено Технічну угоду з Публічним акціонерним товариством "Харківгаз" (відповідачем) № 11 ТУ-ПР НАК 213-2014 (для промислових НАК) про порядок організації обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільчими мережами від 01.04.2014 року ( а.с.21-23).

При цьому, при виконанні технічної угоди № 11ТУ-ПР НАК 213-2014 від 01.04.2014 року, сторони домовились керуватися Законом України " Про засади функціонування ринку природного газу" від 08.07.2010 року № 2467, законом України від 08.07.2-10 року № 2467-У! " Про забезпечення комерційного обліку природного газу" Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1729 "Про порядок забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом", Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільчими мережами, постачання та споживання" затвердженого Наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року № 618 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 26.01.2006 року № 67/1194, указом Президента України від 27.12.2005 року № 1863/2005 "Порядком пооб*єктного припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення" затвердженими Постановою КМ України від 08.12.2006 року № 1687, постанови НКРЕ № 420 від 19.04.2012 року "Про затвердження Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України", Правилами користування природним газом для юридичних осіб" затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 13.09.2012 року № 1181, "Правилами безпеки систем газопостачання України" ( ПБСГУ), згідно із преамбулою угоди.

Частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (частина 3 статті 184 Господарського кодексу України).

Документом, який регулює відносини між газорозподільним підприємством, що здійснює свою діяльність на закріпленій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території, і споживачем (замовником) та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін є договір на розподіл природного газу. Договір на розподіл природного газу укладається відповідно до Типового договору на розподіл природного газу, затвердженого постановою НКРЕ від 6 вересня 2012 року № 1164, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 вересня 2012 року за № 1654/21966 (п.п.5.3.1., 5.3.2. Правил).

Відповідно до предмету вказаної угоди, ПАТ "Харківгаз" зобов'язалось здійснити транспортування природного газу газорозподільними мережами до місця передачі ТОВ "Теплосервіс" на вході у газову мережу ТОВ "Теплосервіс", а ТОВ "Теплосервіс" зобов'язалось прийняти природний газ та виконувати інші обов'язки, передбачені цією угодою.

Обсяг спожитого ТОВ "Теплосервіс" природного газу у звітному місяці підтверджується підписаним сторонами технічним актом приймання-передачі природного газу, що оформлюється на підставі даних комерційних вузлів обліку, які зазначені у переліку комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання (Додатку № 1 до цієї технічної угоди) (п. 2.6. технічної угоди).

Відповідно до п. 2.7 Угоди ПАТ "Харківгаз" до 5-го числа місяця, наступного за звітним, направляє другій стороні два примірники оригіналу технічного акту приймання-передачі природного газу за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою ПАТ "Харківгаз".

Пунктом 2.8. Угоди визначено, що ТОВ "Теплосервіс" протягом двох днів з дня одержання технічного акту приймання-передачі природного газу зобов'язується повернути ПАТ "Харківгаз" один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання технічного акту приймання-передачі природного газу. У випадку відмови від підписання технічного акту приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до законодавства. До вирішення спірних питань обсяг отриманого природного газу за звітний місяць установлюються відповідно до даних ПАТ "Харківгаз".

В підпункті 3.3.9 Угоди передбачено, що визначений за допомогою вузла обліку обсяг поданого ТОВ "Теплосервіс" газу вважається недійсним та перерахунки обсягу поданого газу проводяться ПАТ "Харківгаз", зокрема, у випадку непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану вузла обліку газу.

Підставою виникнення даного спору між сторонами стала наявність розбіжностей в обсягах спожитого ТОВ «Теплосервіс» газу в грудні 2014р., а саме за період з 01.12.2014р. по 12.12.2014р., за даними позивача обсяг спожитого у вказаний період споживачем газу за даними приладу обліку та звіту коректора складає 9045,4 м.куб., а за даними відповідача такий обсяг складає 19612,8 м.куб., який визначений методом технічного розрахунку.

Вказані розбіжності виникли внаслідок того, що 13.12.2014 року о 16 год. 15 хв. після відключення електроенергії вийшов з ладу газовий лічильник, розташований у споживача - КЗ «Зеленогайський спеціальний загальноосвітній НВК (дошкільний навчальний заклад - школа-інтернат І-ІІ ступенів)» Харківської обласної ради.

Увесь комплекс послуг, пов'язаних з обслуговуванням котельні, в тому числі вузла обліку газу, здійснює ПрАТ «Володар» на підставі договору, укладеного з ТОВ «Теплосервіс».

Після всебічної перевірки котельні було з'ясовано, що ротори газового лічильника заблоковані.

Листом № 60 від 17.12.2014 р. ПрАТ «Володар» повідомив ПАТ «Харківгаз» про несправність газового лічильника GMS G-16-40 зав. № 023694, який встановлений на котельні КП «Зеленогайський НВК» з проханням направити свого представника для зняття пломб з даного лічильника та направлення його на ремонт.

У зв'язку з чим, 17.12.2014 р. представниками ПАТ «Харківгаз» було складено акт перевірки технічного стану вузла обліку, відповідно до якого під час обстеження вузла обліку було виявлено, що лічильник газу не реагує на проходження природного газу. Ця ситуація зафіксована у складеному акті, який підписаний з обох сторін. Споживачу рекомендовано провести ремонт лічильника газу та його повірку, відповідні документи надати ПАТ «Харківгаз».

Листом № 62 від 23.12.2014 р. ПрАТ «Володар» повідомив відповідача про необхідність направлення представника для пломбування газового лічильника GMS G-16-40 зав. № 023694 після ремонту та повірки.

ПАТ «Харківгаз» також було отримано листа від СП "Радміртех" від 06.01.2015 № 01, відповідно до якого на момент прийняття лічильника GMS G-16-40 зав. № 023694 до лабораторії були ідентифіковані пошкодження - рухомі ротори знаходилися у стані несумісним з можливістю вільного обертання - "заклинені", а також повідомлено, що лічильник GMS G-16-40 зав. № 023694 було відремонтовано.

У зв'язку з чим, 25.12.2014 р. представниками ПАТ "Харківгаз" було складено акт перевірки технічного стану вузла обліку, відповідно до якого споживачу було встановлено газовий лічильник. Відповідачем було зазначено, що облік спожитого природного газу за період з 01.12.2014 р. з 09.00 год. до 25.12.2014 р. до 09.00. год. провести відповідно до "Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання, споживання", затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 р. № 618. Позивач в обґрунтування своїх вимог, посилаючись на частину 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, зазначив, що не потребують повторному доказуванню факти, що були встановлені Харківським апеляційним господарським судом у справі за № 922/5785/15 від 18.02.2016 року ( а.с.24-26).

Однак, відповідач вважає, що в такому випадку обсяг спожитого газу необхідно розраховувати за проектною номінальною потужністю газоспоживаючого обладнання з 01.12.2014 року по 25.12.2014 року (дату встановлення газового лічильника після ремонту), а позивач вимагає здійснити розрахунок за період з 01 грудня по 12 грудня 2014 року за даними Звіту автоматизованого коректора з даними про споживання обсягів газу, який працював до 16 год. 15 хв. 13.12.2014р. у штатному режимі, а в період з 13 грудня по 25 грудня 2014 року - згідно технічного розрахунку за проектною номінальною потужністю газоспоживаючого обладнання.

Мереф`янською філією ПАТ „Харківгаз" було здійснено перерахунок обсягу споживання природного газу за період з 01.12.2014 р. по 25.12.2014 р. (24 доби) за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання, про що представниками ПАТ "Харківгаз" складено технічний розрахунок від 25.12.2014 р.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом про визнання недійсною окремих частин технічної угоди №11 ТУ-ПР НАК 213-2014 від 01.04.2014р. так , позивач просить суд визнати недійсними п. 3.3.9 ;, 3.3.9.1; 3.3.9.2 ; 3.3.9.3 технічної угоди № 11 ТУ-ПР-НАК 213-2014 від 01.04.2014 року які передбачають, що перерахування об*єму про транспортованого газу за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання проводиться з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку або, якщо такі перевірки не проводились, перерахунки проводяться за період, починаючи з контрактної доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяця, які здійснювались спільно з відповідачем у випадках тимчасової відсутності ЗВТ ( п. 3.3.9.2) та наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів ( несправність ЗВТ) ( п. 3.3.9.3).

У відповідності до Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Третя особа, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, надала в судовому засідання 11.05.2016 року письмові пояснення в яких посилається на "Правила користування природним газом для юридичних осіб", затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 13.09.2012 року за № 1181, які були зареєстровані в Міністерстві юстиції України 11.10.2012 року за № 1751/22027( які втратили чинність 27.11.2015 року, але діяли на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно п. 3.8 Правил, у разі виявлення на комерційних вузлах обліку газу несправності ЗВТ, витоків газу з імпульсивних ліній диференційованих манометрів, манометрів, пошкодження пломб або захисних елементів тощо , власник комерційного вузла обліку газу має терміново проінформувати про це іншу сторону договору і за потреби вжити заходів для забезпечення функціонування комерційного вузла обліку газу в робочому стані.

У відповідності до п. 8.3.2 Правил , підприємство має право вдосконалювати за власний рахунок облік газу, за яким здійснюється постачання природного газу, для точності його виміру, у тому числі встановлювати дублюючі вузли обліку, впроваджувати автоматизовані системи дистанційного зчитування даних з вузлів обліку, монтажу окремих закладних частин для можливості встановлення дублюючих засобів вимірювальної техніки та/або перевірки їх метрологічних характеристик за допомогою мобільних (пересувних) витратомірних комплексів;

Перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу проводяться у випадках:

тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну чи позачергову повірку, ремонт, експертизу);

непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами експертизи, повірки та/або технічної перевірки вузла обліку;

наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів, інші несправності ЗВТ, що впливають на облік газу;

пропущення строків повірки ЗВТ.

Після закінчення строку дії повірки ЗВТ вважаються непридатними до застосування і перерахунок обсягу спожитого газу проводиться відповідно до вимог нормативних документів, починаючи з дня, наступного після дати закінчення строку повірки ( Пункт 3.12.2 Правил)

Так, у відповідності до п.3.12.3."Правил" перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу проводяться за період відсутності (несправності) ЗВТ, починаючи з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку газу або з дати зняття ЗВТ до моменту встановлення повірених ЗВТ, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

У відповідності до "Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання" затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року № 618 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України від 26.01.2006 року за № 67/11941 , вказані Правила поширюються на суб'єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з постачання та транспортування природного газу розподільними мережами, споживачів газу, крім населення, суб'єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з проектування, налагоджування вузлів обліку газу, а також з розроблення та виготовлення засобів вимірювальної техніки, які призначені для використання на вузлах обліку газу.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені ст.216 ЦК України, відповідно до якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним в судовому порядку за позовом однієї із сторін цього правочину або іншої заінтересованої особи, що заперечують його дійсність на підставах, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Діючим Цивільним кодексом України встановлено вимоги чинності правочину, а саме він повинен задовольняти ряд умов, до яких належать умови: а) про форму, б) про сторони, в) про зміст правочину, г) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, д) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, та інше.

Ці умови знайшли відображення у ст.203 ЦК України, якою встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом, тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Зі змісту статті 203 ЦК України вбачається, що даний перелік є вичерпним і додатковому тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі була укладена технічна угода № 11ТУ-ПР НАК 213-2014 ( для промислових НАК) про порядок організації обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільчими мережами від 01.04.2014 року. При виконанні даної угоди сторони передбачили, що останні керуються у свої роботі в тому числі і Правилами користування природним газом для юридичних осіб" затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 13.09.2012 року № 1181,

У відповідності до п. 8.3.2 Правил , підприємство має право здійснювати перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу проводяться у випадках: тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну чи позачергову повірку, ремонт, експертизу); непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами експертизи, повірки та/або технічної перевірки вузла обліку; наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів, інші несправності ЗВТ, що впливають на облік газу; пропущення строків повірки ЗВТ.

Відповідачем не взято до уваги , можливість здійснення перерахунку у відповідності до п.3.12.3. "Правил" що передбачає перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу які проводяться за період з дати зняття ЗВТ до моменту встановлення повірених ЗВТ, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Враховуючи, що при укладенні технічної угоди сторони допустили порушення , які свідчать про те, що її зміст суперечить "Правилам обліку природного газу під час його транспортуванні газорозподільчими мережами, постачання, споживання" затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року за № 618 та "Правилам користування природним газом для юридичних осіб" , затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 13.09.2012 року за № 1181, чим звузив права позивача, суд вирішив позовні вимоги задовольнити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Продовжити строк розгляду справи на 15 днів до 31.05.2016 року включно.

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі .

Визнати недійною окрему частині Технічної угоди № 11 ТУ-ПР НАК 213-2014 від 01.04.2014 року передбачену пунктами 3.3.9, 3.3.9.1, 3.3.9.2,, 3.3.9.3 , як такі , що суперечать актам законодавства України, моменту її вчинення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" ( м. Харків. вул.Безлюдівська,1 п/р НОМЕР_1 АБ"Кліринговий Дім " м. Київ, МФО 300647, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплосервіс" ( м. Харків, вул. Малиновського,30 п/р 324 в АТ" Регіон-банк" м. Харкова, МФО 351254, ) судовий збір 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_3