ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

17 травня 2016 р. Справа № 902/1652/13

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Сидоренко О.О.,

представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-10 від 14.01.2015, посвідчення №1852 від 27.02.2015р.;

відповідача: ОСОБА_2, довіреність№02/2066 від 18.08.2015р., паспорт серії АВ074314 виданий Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області 27.01.2000р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001)

до: комунального підприємства "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21100)

про стягнення штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до комунального підприємства "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення 15365631 грн 86 коп. заборгованості згідно договору купівлі-продажу природного газу №14/2414/11 від 30.09.2011р.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 р. № 14/2414/11 (далі Договір).

Ухвалою суду від 09 грудня 2013р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/1652/13 з призначенням її до розгляду в судовому засіданні.

За наслідками розгляду вказаної справи 14.10.2014р. місцевим судом прийнято рішення, яким позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково, стягнуто з КП «Вінницяміськтеплоенерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 138,77 грн боргу, 1 508 617,14 грн пені, 2 289 828,99 грн штрафу, 3 % річних у сумі 661 705,03 грн і 59 527,94 грн інфляційних втрат. Провадження у справі в частині стягнення 8 819 489,91 грн основного боргу припинено згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України). У решті позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2014 р. рішення Господарського суду Вінницької області від 14.10.2014 р. залишено без змін.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 25.03.2015 р. касаційні скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП «Вінницяміськтеплоенерго» залишено без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2014 р. і рішення Господарського суду Вінницької області від 14.10.2014 р. без змін.

Не погоджуючись із рішеннями попередніх інстанцій, КП «Вінницяміськтеплоенерго» у порядку ст. 11119 ГПК України подало заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 25.03.2015 р. у справі № 902/1652/13.

Постановою Верховного Суду України від 10.02.2016р. рішення господарського суду Вінницької області від 14.10.2014р., постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2014р. та постанову Вищого господарського суду України від 25.03.2015 р. в частині стягнення пені в сумі 1508617 грн 14 коп., штрафу в сумі 2289828 грн 99 коп., інфляційних втрат в сумі 59527 грн 94 коп. та 3% річних в сумі 661705 грн 03 коп. скасовано, справу №902/1652/13 в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Вінницької області. В іншій частині судові акти Верховним Судом України залишені без змін.

03.03.2016р. до господарського суду Вінницької області повернулась справа №902/1652/13 після її перегляду Верховним Судом України.

Цього ж дня відповідно до автоматизованого розподілу документообігу суду справу №902/1652/13 передано судді Тварковському А.А.

Ухвалою суду від 09.03.2016 р. дану справу суддею Тварковським А.А. прийнято до свого провадження з призначенням її до розгляду в судовому засіданні.

Розгляд справи двічі відкладався з обєктивних причин, про що свідчать відповідні ухвали, при цьому ухвалою суду від 19 квітня 2016 продовжено строк вирішення спору на 15 днів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в частині штрафних санкцій, 3% річних та інфляційний втрат підтримав, пославшись на свої письмові пояснення (а.с.55-56, т.с.3). Додатково наголосив, що положеннями ст.631 Цивільного кодексу України передбачено, що договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Договори про організацію взаєморозрахунків були укладені 10.12.2012 року, 28.12.2012 року та 17.02.2014 року. В той же час нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснено за період з 11.05.2012 року по 06.11.2013 року. Договори про організацію взаєморозрахунків не містять положень про розповсюдження їх дії на відносини сторін, що склалися до його укладення, відтак, вважає, що нарахування, які здійснені до моменту укладення договорів від 10.12.2012 року №889/517з, від 28.12.2012 року №1358/517 та від 17.02.2014 року 238/30, є правомірними. Окрім того, вказаними договорами врегульовано лише сплату частини заборгованості.

З урахуванням зазначеного, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив і зазначив, що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили строки виконання основного зобовязань, відповідно до яких відповідач погасив заборгованість, відтак підстав для застосування штрафних санкцій та положень ст.625 ЦК України, на думку представника відповідача, не має.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

Між НАК «Нафтогаз України», правонаступником якої є ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець), і КП «Вінницяміськтеплоенерго» (покупець) 30.09.2011 р. укладено договір № 14/2414/11 про купівлю-продаж природного газу, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у IV кварталі 2011 р. та у 2012 р. імпортований природний газ, для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору в редакції додаткової угоди від 01.08.2012 р. № 2 продавець передає покупцеві у 2011 р. природний газ в обсязі до 9 544 тис. куб. м та у 2012 р. до 49 920 тис. куб. м.

Згідно з п. 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

У п. 5.2 Договору ціну за 1 000 куб. м природного газу було визначено у розмірі 1091 грн, відповідно до додаткової угоди від 11.10.2011 р. № 1 з 11.10.2011 р. ціна газу із врахуванням 20 % ПДВ становила 1 309,20 грн, з 01.07.2012 р. 1 309,2 грн із врахуванням 20 % ПДВ (згідно з додатковою угодою від 01.08.2013 р. № 2).

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Також встановлено, що на виконання умов договору ПАТ «НАК «Нафтогаз України» передало КП «Вінницяміськтеплоенерго» протягом жовтня 2011 р., вересня грудня 2012 р. природний газ в обсязі 48 055,68 тис. куб. м на загальну суму 62914496,23 грн, що підтверджується копіями актів приймання-передачі газу. Водночас КП «Вінницяміськтеплоенерго» за природний газ розрахувалося частково (станом на 06.11.2013 р.) на загальну суму 54 094 867,55 грн.

Відповідно до пункту 7.2 Договору передбачено, що у випадку невиконання покупцем п. 6.1 договору щодо оплати за газ покупець у безспірному порядку зобов'язався сплатити продавцеві крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) % від суми простроченого платежу; пеня сплачується протягом 3 (трьох) банківських днів із моменту отримання покупцем вимоги продавця; у разі несплати пені у зазначений строк покупець вважається таким, що має заборгованість за цим договором.

З урахуванням положень пункту 7.2 Договору та ст.625 Цивільного кодексу України позивач, звертаючись з позовом до суду, заявив до стягнення з відповідача 2 226 883,68 грн пені, 3 521 818,06 грн штрафу, 666 883,47 грн три відсотки річних та 130 417,83 грн інфляційних втрат.

Разом із тим суд враховує, що справа на новий розгляд була надіслана Верховним Судом України в частині стягнення пені в сумі 1508617 грн 14 коп., штрафу в сумі 2289828 грн 99 коп., інфляційних втрат в сумі 59527 грн 94 коп. та 3% річних в сумі 661705 грн 03 коп., а тому виходить саме із вказаних складових та сум ціни позову.

У своїй постанові від 10 лютого 2016 року Верховний Суд України зазначив, що «у порушення вимог ст. 32 ГПК України суди попередніх інстанцій не дослідили положень договорів від 10.12.2012 р. № 889/517з, від 28.12.2012 р. № 1358/517з та від 17.02.2014 р. № 238/30 про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, якими змінено строки виконання грошових зобовязань, що призвело до неправильного вирішення спору в частині застосування наслідків порушення грошового зобовязання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України».

Враховуючи викладену вище вказівку найвищого органу у системі судів загальної юрисдикції, суд під час нового розгляду справи виходить із наступного

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами у справі, територіальним органом казначейства у Вінницькій області, головним фінансовим управлінням Вінницької ОДА, департаментом фінансів Вінницької міської ради, департаментом енергетики, транспорту та звязку Вінницької міської ради укладено договори від 10.12.2012 р. № 889/517з та від 28.12.2012 р. № 1358/517з про організацію взаєморозрахунків і погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалася органами державної влади чи місцевого самоврядування, предметом яких була організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до ст. 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 р. № 517 «Про затвердження порядку та умов надання у 2012 р. субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування» (далі Договір про організацію взаєморозрахунків із погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію).

Крім того, 17.02.2014 р., між сторонами, територіальним органом казначейства у Вінницькій області, департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, департаментом фінансів Вінницької міської ради, департаментом енергетики, транспорту та звязку Вінницької міської ради укладено договір № 238/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30.

Відповідно до умов вказаних договорів, а саме підпунктів 2 пункту 11 та пункту 16 сторони зобовязалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, а також засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Дослідивши та проаналізувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що договорами від 10.12.2012 р. № 889/517з, від 28.12.2012 р. № 1358/517з та від 17.02.2014 р. № 238/30 про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію сторонами фактично змінено строки виконання КП «Вінницяміськтеплоенерго» свого обовязку перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з оплати отриманого природного газу за основним договором купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 року.

Так, відповідно до частини третьої статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором.

Як зазначалося вище, за умовами договорів від 10.12.2012 р. № 889/517з, від 28.12.2012 р. № 1358/517з та від 17.02.2014 р. № 238/30 про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію сторони зобовязалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до основного договору (підпункт 2 пункту 11) та засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору (пункт 16).

Таким чином, уклавши названі договори, сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до основного договору, та відмовились від застосування штрафних та інших фінансових санкцій за основним договором.

Повний розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені договорами про взаєморозрахунок. Заборгованість по поставленому газу на час розгляду справи відсутня, у звязку із чим було припинено провадження у частині основного боргу. Що стосується 138,77 грн. стягнених за рішення суду, то матеріали справи містять платіжне доручення на погашення цієї суми (а.с.105, т.с.2).

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені, передбаченої підпунктом 7.2 основного договору, 3 % річних та інфляційних втрат, визначених частиною другою статті 625 ЦК України.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 25 березня 2015 року у справі № 3-23гс15, від 11 листопада 2015 року у справі №3-968гс15,

Відповідно до ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

При цьому судом відхиляються посилання позивача, що договорами від 10.12.2012 р. №889/517з, від 28.12.2012 р. № 1358/517з та від 17.02.2014 р. № 238/30 про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію не охоплюється уся сума заборгованості, тому вони не можуть змінити порядок розрахунків по усьому боргу, оскільки даними договорами сторони змінили порядок розрахунків в цілому по основному договору, що стверджують його положення, а не щодо конкретних поставок. При цьому в цих договорах розмір виділених бюджетних коштів по тому чи іншому договору на пряму не повязується із розмірами наявної і погашеної заборгованості, тобто йдеться про зміну розрахунків за зобовязаннями поставки природного газу загалом.

Зважаючи на встановлені судом обставини та норми вказаного вище законодавства, суд приходить до висновку, що в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити повністю.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно із ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог ч. 1 та 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.49 ГПК України судові витрати по справі зі сплати судового збору за подання заяви до Верховного Суду України про перегляд постанови Вищого господарського суду України в порядку п. 3 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України підлягають віднесенню на позивача пропорційно розміру позовних, в задоволенні яких останньому відмовлено.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 82, 84, 85, 87, 115 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову в частинні стягнення пені в сумі 1508617 грн 14 коп., штрафу в сумі 2289828 грн 99 коп., інфляційних втрат в сумі 59527 грн 94 коп. та 3% річних в сумі 661705 грн 03 коп. відмовити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ) на користь комунального підприємства "Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21100, ) 26315 грн 72 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23 травня 2016 р.

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи