РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016Справа №910/2974/16

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз»

До Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

Про стягнення 252 639,49 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Палькевич Н.С. представник за довіреністю № Лв07/4-206-16 від 14.01.16.

Від відповідача: Іванкіна Ю.Б. представник за довіреністю № 14-91 від 18.04.14.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - відповідач) про стягнення 252 639,49 грн., а саме: 14 066,98 грн. інфляційних втрат, 29 075,57 грн. 3% річних та 209 496,94 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.16. порушено провадження у справі № 910/2974/16 та призначено її до розгляду на 17.03.16.

В судовому засіданні 17.03.16. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 19.04.16.

19.04.16. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених в відзиві, надає власний контррозрахунок 3% річних та просить суд зменшити розмір пені, що пред'явлена позивачем до стягнення, до однієї гривні.

В судовому засіданні 19.04.16. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 10.05.16. про що сторони були повідомлені під розписку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.16. було продовжено строк вирішення спору в даній справі на п'ятнадцять днів.

06.05.16. позивачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі, в яких викладено заперечення проти доводів, викладених відповідачем в своєму письмовому відзиві та заперечення проти клопотання про зменшення розміру пені.

В судовому засіданні 10.05.16. позивачем підтримано свої позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні 10.05.16. проти позову заперечував та підтримав своє клопотання про зменшення розміру пені до однієї гривні.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/2974/16.

В судовому засіданні 10.05.16. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.14. між позивачем (далі - Газорозподільне підприємство) та відповідачем (далі - Замовник) було укладено Договір на розподіл природного газу № РЗ083090114-ПР (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 2.1) Газорозподільне підприємство зобов'язується у 2014 році надати відповідачу послугу з транспортування природного газу газорозподільчими мережами до межі балансової належності об'єктів Замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до пункту 2.2 Договору відповідач зобов'язується сплатити позивачу вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбаченими умовами Договору.

Згідно з п. 11.1 Договору, він набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками, та розповсюджує свою дію на відносини, що склалися з 01.01.14. і діє в частині надання послуг до 31.12.14., а в частині проведення розрахунків за надані Газорозподільним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов'язань за Договором. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення його строку дії жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони повинні переоформити додаток до Договору, в якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк.

Додатком 1 до Договору «договірні обсяги транспортування природного газу Замовника ГРМ на 2014 рік» сторони погодили, що протягом 2014 року Газорозподільне підприємство здійснює транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 36100,000 тис. куб. м., у тому числі за місяцями та кварталами: січень 2800,000, лютий 3400,000, березень 3400,000, І кв. 9600,000, квітень 3000,000, травень 2500,000, червень 2500,000, ІІ кв. 8000,000, липень 2500,000, серпень 2500,000, вересень 2500,000, ІІІ кв. 7500,000, жовтень 3500,000, листопад 3500,000, грудень 4000,000, ІV кв. 11000,000.

Додатковою угодою № 1 від 14.04.14. до Договору сторони виклали п. 1 додатку 1 до Договору в редакції: «Газорозподільне підприємство здійснює протягом 2014 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 52 063,217 тис. куб. м за місяцями та кварталами: лютий 4640,627, березень 6422,590, І кв. 11063,217, квітень 4000,000, травень 3000,000, червень 3000,000, ІІ кв. 10000,000, липень 3000,000, серпень 3000,000, вересень 3000,000, ІІІ кв. 9000,000, жовтень 7000,000, листопад 7000,000, грудень 8000,000, ІV кв. 22000,000.

Додатковою угодою № 2 від 03.12.14. до Договору сторони виклали п. 2.1 Договору в наступній редакції: за Договором Газорозподільне підприємство зобов'язується у 2014 та 2015 роках надати відповідачу послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів Замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Викладено додаток 1 до Договору в редакції: «Газорозподільне підприємство здійснює протягом 2014-2015 років транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 126 364,468 тис. куб. м за місяцями та кварталами:

У 2014 році: лютий 4640,627, березень 6422,590, І кв. 11063,217, квітень 3576,679, травень 1619,688, червень 1758,969, ІІ кв. 6955,336, липень 389,513, серпень 497,583, вересень 635,649, ІІІ кв. 1522,745, жовтень 823,170, листопад 8000,000, грудень 10000,000, ІV кв. 18823,170.

У 2015 році: січень 10000,000, лютий 8000,000, березень 7000,000, І кв. 25000,000, квітень 6000,000, травень 6000,000, червень 6000,000, ІІ кв. 18000,000, липень 6000,000, серпень 6000,000, вересень 6000,000, ІІІ кв. 18000,000, жовтень 8000,000, листопад 9000,000, грудень 10000,000, ІV кв. 27000,000.

Викладено п. 11.1 Договору в наступній редакції: Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками, та розповсюджує свою дію на відносини, що склалися з 01.01.14. і діє в частині надання послуг до 31.12.15., а в частині проведення розрахунків за надані Газорозподільним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов'язань за Договором. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення його строку дії жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони повинні переоформити додаток 1 до Договору, в якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк. Договір може бути розірвано і в інший строк за згодою сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Обсяг про транспортованого природного газу ГРМ підтверджується підписаним сторонами актом наданих послуг з транспортування природного газу ГРМ (далі - акт наданих послуг), що оформлюється на підставі даних комерційних вузлів обліку (п. 3.6 Договору).

Відповідно до п. 3.10 Договору, акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків Замовника з Газорозподільним підприємством.

На виконання умов укладеного Договору, позивачем відповідачу було надано послуги з транспортування, що підтверджується наявними в матеріалах справи наступними скріпленими підписами та печатками сторін актами наданих послуг з транспортування газу ГРМ: № 1-ПР від 30.04.14. за лютий 2014 року на суму 1443420,63 грн., № 09-ПР-1 від 25.09.15. за березень 2014 року на суму 6875,54 грн., № 2-ПР від 31.03.14. за березень 2014 року на суму 1997682,40 грн., № 3-ПР від 30.04.14. за квітень 2014 року на суму 1112490,24 грн., № 4-ПР від 31.05.14. за травень 2014 року на суму 610104,07 грн., № 5-ПР від 30.06.14. за червень 2014 року на суму 662568,44 грн., № 6-ПР від 31.07.14. за липень 2014 року на суму 146721,76 грн., № 7-ПР від 31.08.14. за серпень 2014 року на суму 187429,56 грн., № 8-ПР від 30.09.14. за вересень 2014 року на суму 239436,26 грн., № 9-ПР від 31.10.14. за жовтень 2014 року на суму 310071,67 грн., № 10-ПР від 30.11.14. за листопад 2014 року на суму 1650994,85 грн., № 11-ПР від 31.12.14. за грудень 2014 року на суму 2459504,57 грн., № 01-ПР від 31.01.15. за січень 2015 року на суму 2332202,17 грн., № 01-ПР-1 від 31.01.15. за січень 2015 року на суму 659,20 грн., № 02-ПР від 28.02.15. за лютий 2015 року на суму 2126163,85 грн., № 03-ПР від 31.03.15. за березень 2015 року на суму 762588,29 грн., № 04-ПР від 30.04.15. за квітень 2015 року на суму 306152,83 грн., № 05-ПР від 31.05.15. за травень 2015 року на суму 254345,51 грн., № 06-ПР від 30.06.15. за червень 2015 року на суму 184268,74 грн., № 07-ПР від 31.07.15. за липень 2015 року на суму 561991,73 грн., № 08-ПР від 31.08.15. за серпень 2015 року на суму 652971,42 грн., № 09-ПР від 30.09.15. за вересень 2015 року на суму 395554,95 грн., № 10-ПР від 31.10.15. за жовтень 2015 року на суму 1909270,81 грн., № 11-ПР від 30.11.15. за листопад 2015 року на суму 2603649,08 грн., № 12-ПР від 31.12.15. за грудень 2015 року на суму 2318612,05 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов даної угоди.

Згідно з п. 5.3 Договору, розрахунковий період за Договором становить один місяць з 9-00 години першого дня місяця до 9-00 години першого дня наступного місяця включно.

Відповідно до п. 5.5 Договору оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період передоплати, визначений сторонами в Договорі. Сума платежу попередньої оплати розраховується як добуток тарифу, визначеного на наступний період передоплати, на плановий обсяг природного газу по кожному об'єкту Замовника або його споживача, заявленого на наступний період передоплати. У разі відсутності інформації про тариф на наступний період передоплати до дня здійснення попередньої оплати Замовник розраховує суму платежу за тарифом, що діяв у попередньому місяці. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу природного газу протягом розрахункового періоду Замовник здійснює оплату додатково заявлених обсягів транспортування природного газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому порядку. У випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період замовник (у тому числі гарантований постачальник) проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати за фактично протранспортований природний газ сума переплати зараховується газорозподільним підприємством у рахунок оплати послуг з транспортування ГРМ на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок замовника на його письмову вимогу.

Пунктом 5.6 Договору сторони погодили, що у випадку, якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газорозподільного підприємства в установленому алгоритмом розподілу коштів, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Додатковою угодою № 2 від 03.12.14. до Договору, пункт 5.6 Договору доповнено наступним реченням: «Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуго проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.».

В п. 5.7 Договору сторони встановили, що у разі виникнення в Замовника заборгованості з оплати послуг з транспортування природного газу ГРМ сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, складають графік погашення заборгованості, який є додатком до Договору.

У свою чергу, відповідач умови Договору з оплати виконав неналежним чином та розрахувалася за послуги із простроченням.

Стосовно доводів, викладених відповідачем в своєму письмовому відзиві, суд відзначає наступне.

Судом встановлено, що сторонами у Договорі чітко визначено умови оплати, так, зокрема, пунктом 5.5 Договору передбачено, що у випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період Замовник (у тому числі гарантований постачальник) проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що оскільки відповідач оплачував послугу з транспортування з простроченням, то, правомірним на його думку, є нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам на підставі чинного законодавства і не зв'язаний позицією сторін.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами статті 903 ЦК України замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 209 496,94 грн. пені, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 7.2.1 Договору, у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом п'ято Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договорами строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом здійснено перерахунок пред'явленої позивачем до стягнення пені та встановлено, що її розмір становить 200 663,16 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені до однієї гривні, суд відзначає наступне.

Нормами чинного законодавства України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України, пункт 3 статті 83 ГПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у окремих випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У вирішенні пов'язаних з цим питань господарському суду слід враховувати викладене в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", а також в абзацах першому - четвертому пункту 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.11. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (п. 2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Згідно з п. 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Встановивши причини невиконання відповідачем грошового зобов'язання та надавши належну оцінку обставинам такого невиконання, врахувавши непомірно великий розмір пред'явленої до стягнення пені наслідкам поведінки відповідача та відсутність доведених завданих позивачу такою поведінкою збитків, врахувавши те, що наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми, як неустойку, викривлює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основ лен зобов'язання неустойка перетворюється на непомірний тягар, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені на 50%, внаслідок чого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 100 331,58 грн. - пені.

На підставі статті 625 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача 14 066,98 грн. інфляційних втрат, 29 075,57 грн. 3% річних.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Зі змісту вищезазначених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що обов'язковою умовою для застосування відповідальності за неналежне виконання особою взятих на себе грошових зобов'язань є наявність прострочення боржником виконання такого зобов'язання.

Відповідно до приписів Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Зокрема, рекомендації Верховного Суду України, викладені в листі № 62-97р від 03.04.1997. щодо порядку нарахування індексів інфляції при розгляді судових справ передбачають, що сума, яка внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з розрахунком травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Врахувавши викладене судом досліджено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивача, контррозрахунок 3% річних та інфляційних втрат відповідача, здійснено власний перерахунок та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14 066,98 грн. інфляційних втрат та 28 087,34 грн. 3% річних.

3% річних в розмірі 988,23 грн. нараховано безпідставно, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Відтак даний позов підлягає частковому задоволенню.

За приписами ч. 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому судом враховано викладене в п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», що у разі коли господарський суд на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ідентифікаційний код 03349039) 100 331 (сто тисяч триста тридцять одну) грн. 58 коп. - пені, 14 066 (чотирнадцять тисяч шістдесят шість) грн. 98 коп. - інфляційних втрат, 28 087 (двадцять вісім тисяч вісімдесят сім) грн. 34 коп. - 3% річних, 3 642 (три тисячі шістсот сорок дві) грн. 26 коп. - судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.05.16.

Суддя Т.М. Ващенко