ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.05.2016 Справа № 905/1073/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при секретарі судового засідання Гусакові О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи.

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «ОСОБА_2 КРЕДИТ», м. Київ

до відповідача: ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОДИЗЕЛЬ», м. Горлівка

про стягнення заборгованості у загальному розмірі 38930,36 грн.

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 акціонерне товариство «ОСОБА_2 КРЕДИТ», м. Київ звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОДИЗЕЛЬ», м. Горлівка про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення б/н від 01.03.2013 р. у розмірі 38930,36 грн. ( 21000,00 грн. сума основного боргу; 3078,60 грн. - сума пені; 13318,01 грн. - інфляційні втрати; 1533,75 сума 3 % річних).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копії договору оренди нежитлового приміщення б/н від 01.03.2013 р., акту приймання-передачі приміщення б/н від 01.03.2013 р., копію договору від 30.08.2013 р. про розірвання договору оренди нежитлового приміщення, невиконання відповідачем умов договору.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.03.2016 р. було порушено провадження по справі № 905/1073/16.

11.04.2016 року позивач через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника у зв'язку з неможливістю участі свого представника у судовому засіданні призначеного на 05.04.2016 р. об 10:30 год.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи в засідання суду не зявився, витребуваних документів не надіслав, тому відповідно до ст. 75

Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними документами.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд.

Встановив:

01.03.2013 р., між позивачем ОСОБА_1 акціонерним товариством «ОСОБА_2 КРЕДИТ», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_4, м. Київ (Орендадавець) та відповідачем ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОДИЗЕЛЬ», м. Горлівка (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення б/н (надалі Договір, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар, приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 2476,50 (дві тисячі чотириста сімдесят шість цілих пять десятих) квадратних метрів, яке розташоване у будівлі за адресою Донецька область, м. Горлівка, вул. Першотравнева, буд. 44/2 (надалі «Будівля»), та устаткування згідно з Додатком №1 до даного договору. Нежитлове приміщення, що надається в оренду за цим Договором, належить Орендодавцеві на праві власності на підставі свідоцтва посвідченого державним нотаріусом Першої Горлівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 06.11.2012 р., та зареєстровано в реєстрі за номером №1-2845 (п.1.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору, передбачено строк оренди встановлюється на термін 12 (дванадцять) місяців. Строк оренди встановлюється з дати підписання Сторонами акта прийому-передачі Обєкта оренди. Цей Договір діє з моменту його підписання Сторонами і до закінчення передбаченого ним строку оренди або дострокового розірвання та повного виконання Сторонами своїх зобовязань за ним ( п.9.1 Договору).

Відповідно до Акту приймання передачі нежитлового приміщення від 01.03.2013 р. до Договору оренди б/н від 01.03.2013 р. який підписаний уповноваженими представниками обох сторін та скріплений печатками, Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Першотравнева, буд. 44/2 та устаткування згідно з Додатком №1 до даного договору та даного акту.

30.08.2013 р. між сторонами був укладений Договір про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення від 01.03.2013 р., відповідно до якого Орендодавець та Орендар прийшли до взаємної згоди розірвати Договір оренди нежитлового приміщення б/н від 01.03.2013 р. Цей договір набирає чинності та відповідно є укладеним з моменту підписання уповноваженими представниками сторін. З моменту набрання чинності цим Договором права та обовязки Сторін за Договором оренди від 01.03.2013 р. припиняються (п. 1-3 цього Договору).

Згідно з положеннями статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч.1 ст.761 ЦК України).

За приписами частини другої статті 762 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 285 Господарського кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання

сторонами.

Відповідно до вимог передбачених статтею 632 ЦК України, ціна в договорі

встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною пятою статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.4.1 Договору, розмір орендної плати за цим договором за 1 (один) кв. м. на місяць складає 3,39 (три) гривні 39 копійок, у тому числі ПДВ. Загальна сума орендної плати за весь Обєкт за місяць складає 8400,00 (вісім тисяч чотириста гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ. Орендна плата сплачується відповідно та на умовах пункту 4.4 цього договору.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що орендна плата сплачується Орендарем у безготівковому порядку шляхом банківського переказу на зазначений нижче поточний рахунок Орендодавця не пізніше 5-го числа поточного місяця, за який здійснюється оплата, на підставі виставлення Орендодавцем рахунку та акту виконаних робіт.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати орендної плати з боку відповідача станом на 18.12.2015 р. виник борг у розмірі 21000,00 грн., за період червень-серпень 2013 р.

Будь-яких доказів у підтвердження відсутності заборгованості відповідачем надано не було.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за договором оренди у розмірі 21000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимо про стягнення пені в сумі 3078,60 грн. за період з 06.06.2013 р. по 05.12.2013 р., слід зазначити наступне:

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що у випадку прострочення сплати орендної плати з а цим Договором Орендар сплачує на користь Орендодавця неустойку у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення.

Згідно приписів ч.2 ст.193 ГК України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічне положення міститься у ст.611 ЦК України, відповідно до якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до вимог передбачених ст.ст.546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною першою статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем у розмірі 0.1 % річних від вчасно несплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу, що не суперечить свободі укладання договорів, передбаченої вимогами ст. 627 ЦК України, суд дійшов висновку, що наданий розрахунок є арифметично вірним, позовні вимоги обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню за період з 06.06.2013 р. по 05.12.2013 р. у загальному розмірі 3078,60 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 3 % річних в сумі 1533,75 грн. за період з 06.06.2013 р. по 17.12.2015 р. суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитору зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних в сумі 1533,75 грн. за період з 06.06.2013 р. по 17.12.2015 р. є арифметично вірним, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 13318,01 гривень суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 13318,01 гривень за період з 06.06.2013 р. по 17.12.2015 р.

Здійснивши перерахунок стягуваної суми відповідно до вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 13318,01 гривень за період з 06.06.2013 р. по 17.12.2015 р. (за повні місяці прострочення).

Згідно приписів ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Статтею 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.9, 11-16, 202, 509, 530, 546, 549, 550, 598, 599, 610, 611, 612, 625, 626, 629, 632, 759, 761, 762,764 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 67, 173, 174, 193, 216-218, 230, 285 Господарського кодексу України та керуючись ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 4-6, 12, 15, 20, 22, 28, 32-34, 36, 43, 49, 77, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства «ОСОБА_2 КРЕДИТ», м. Київ до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОДИЗЕЛЬ», м. Горлівка про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення б/н від 01.03.2013 р. у розмірі 38930,36 грн. ( 21000,00 грн. сума основного боргу; 3078,60 грн. - сума пені; 13318,01 грн. - інфляційні втрати; 1533,75 сума 3 % річних) задовільнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОДИЗЕЛЬ», (84627, м. Горлівка, вул. Пантелеймонівська, буд.10, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «ОСОБА_2 КРЕДИТ», (04053, м. Київ, вул. Тургенівська, буд.52/58, ) заборгованість у розмірі 38930,36 грн. ( 21000,00 грн. сума основного боргу; 3078,60 грн. - сума пені; 13318,01 грн. - інфляційні втрати; 1533,75 сума 3 % річних) та судові витрати у сумі 1378,00 грн.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення

оголошено в судовому засіданні 10.05.2016 р.

Повне рішення складено 16.05.2016 р.

Суддя М.Ю. Мальцев