ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Справа № 910/26157/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Бондар С.В., Борденюк Є.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуДержавного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 23.02.16
у справі№910/26157/15
господарського судуміста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Суперщітка"
доДержавного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"
простягнення суми
за участю представників від:
позивачане з'явилися, були належно повідомлені
відповідачаБезхутрій К.О. (дов. від 28.01.16)

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Суперщітка" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення із Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" 1022214,78 грн., з яких: 943825,20 грн. основного боргу, 109380,29 грн. пені, 10938,03 грн. - 3% річних та 24622,51 грн. інфляційних нарахувань.

У зв'язку із погашенням Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" частини боргу у сумі 109656,36 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю "Суперщітка" уточнено позовні вимоги: зменшено суму основного боргу до 843168,84 грн., а також, з огляду на збільшення періоду прострочення збільшено розмір договірної пені до 148566,76 грн. та 3% річних до 14856,67 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.12.15 (суддя

Зеленіна Н.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.16 (колегія суддів у складі: головуючого-судді Чорногуза М.Г., суддів: Агрикової О.В., Мальченко А.О.), позов задоволено частково. Присуджено до стягнення 834168, 84 грн. заборгованості, 14580,82 грн. пені, 19185,88 грн. інфляційних втрат, 1988,29 3% річних; у решті позовних вимог відмовлено. В частині задоволення позовних вимог судові акти обґрунтовані тим, що позивач надав відповідачу послуги, які ним прийняті, але не оплачені. В частині відмови в позові (в частині фінансових нарахувань) судові акти обґрунтовані помилками у розрахунках позивача.

Не погоджуючись із судовими актами, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, в позові відмовити повністю. Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що відповідач погоджується із судовими актами в частині, в якій відмовлено у задоволенні позовних вимог. Тим більше, обґрунтовуючи свої вимоги, відповідач наполягає на тому, що сума заборгованості (разом із нарахованими на неї санкціями) стягнута судами безпідставно, оскільки заборгованість по оплаті послуг виникла внаслідок невиконання позивачем своїх договірних зобов'язань щодо надання рахунків-фактур, що зумовило несплату послуг відповідачем. За таких обставин судові акти підлягають касаційному перегляду лише в частині задоволення позовних вимог, в частині відмови в позові судові акти не оскаржуються, а тому не перевіряються судом касаційної інстанції та підлягають залишенню без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 25.02.15 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Суперщітка" (виконавець) та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (замовник) укладено Договір № ПЗ/Л-15240/НЮ. Відповідно до п. 1.1 договору, виконавець зобов'язується, згідно умов та положень даного договору, надавати послуги прибирання приміщень та територій вокзалів станцій Козятин, Фастів, Біла Церква та Роток, Хмельницький, Вінниця (надалі-кінцеві одержувачі послуг) згідно з переліком видів, обсягів та вартості послуг визначених окремо для кожного кінцевого одержувача послуг в Додатках №1, №2, №3, №4, №5 та переліку послуг по прибиранню визначених окремо для кожного одержувача послуг в додатках №6, №7, №8, №9, №10, які є невід'ємною частиною договору, а замовник зобов'язується їх прийняти та своєчасно оплатити.

Згідно з п. 3.1 договору, вартість послуг виконавця визначається сторонами в щомісячних рахунках-фактурах та актах наданих послуг, підписаних кінцевим одержувачем послуг замовника і виконавцем (для кожного одержувача послуг окремо).

Відповідно до п. 3.2 договору сторони погоджуються, що загальна вартість послуг прибирання визначених приміщень та територій Замовника становить: 943825,20 грн. без ПДВ згідно протоколу погодження договірної ціни (додаток №11), що є невід'ємною частиною договору.

Пунктами 4.1 - 4.3 договору сторони погодили, що оплата за надані послуги проводиться кінцевим одержувачем послуг замовника не пізніше 25 банківських днів наступного місяця, згідно актів надання послуг (для кожного кінцевого одержувача послуг окремо), підписаних уповноваженими представниками обох Сторін та рахунку-фактури, виставленого Виконавцем. Кінцевий одержувач послуг повинен підписати акт надання послуг протягом трьох робочих днів з дати подання його виконавцем. Виконавець виставляє рахунок за надані послуги на протязі 5 (п'яти) календарних днів з моменту підписання сторонами відповідного Акту.

Позивач свої зобов'язання за договором на загальну суму 943823,20 грн. виконав належним чином, що підтверджується Актами прийому-здачі виконаних робіт (а.с. 15-19) та не заперечується відповідачем навіть у касаційній скарзі.

28.04.15 позивач направив відповідачу вимогу № 28/1, у якій просив виконати зобов'язання за Договором в частині сплати заборгованості у сумі 744310,92 грн. у термін передбачений п. 4.1 Договору, а саме до 07.05.15 (а.с. 20-21). 09.09.15 позивач направив відповідачу вимогу № 09/1, у якій зазначав, що попередню вимогу № 28/1 від 28.04.15 відповідач залишив без реагування, а тому позивач просив виконати зобов'язання за Договором щодо оплати заборгованості на суму 943825,20 грн.

Враховуючи заяву про уточнення позовних вимог від 18.11.15, у якій позивач зазначав про сплату відповідачем частини боргу у сумі 109656,36 грн., станом на момент розгляду справи у суді першої інстанції сума заборгованості відповідача складала 834168,84 грн., яка і стягнута судами обох інстанцій. Також судами на підстав п.7.1 договору стягнуті суми пені, 3% річних та інфляційних втрат з 21.10.15 (з 26-го банківського дня після отримання рахунків).

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

За правилами ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищевикладені обставини судами правомірно прийнято рішення про стягнення заборгованості та фінансових нарахувань.

Щодо доводів скаржника про те, що він не отримував рахунків-фактур, тому його обов'язок оплати ще не настав, то вони не заслуговують на увагу. Так, рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку сплатити надані послуги. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду України, від 29.09.09 № 37/405(3-3902к09).

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому, постанову апеляційного господарського суду слід залишити без змін, так як вона ухвалена при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.02.16 у справі №910/26157/15 залишити без змін.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді С. В. Бондар

Є. М. Борденюк