РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2016Справа №910/3941/16

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз»

До Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

Про стягнення 1 167 970,24 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Замкова М.О., довіреність № 80/19 від 04.01.2016

від відповідача Пронюк В.Я., довіреність № 14-182 від 15.07.2014

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - відповідач) про стягнення 1 167 970,24 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконані умови договору № 14/972/13 від 21.01.2013р.

Ухвалою суду від 10.03.2016р. порушено провадження у справі № 910/3941/16 та призначено розгляд на 01.04.2016 р.

29.03.2016р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

01.04.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, заявив клопотання про відкладення судового розгляду справи, у зв'язку з підготовкою контррозрахунку.

Суд задовольнив клопотання представника відповідача та відклав судовий розгляд справи на 22.04.2016р.

14.04.2016р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

22.04.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, надав для огляду у судовому засіданні оригінали актів.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав контррозрахунок.

Судом оголошено перерву у судовому засіданні до 13.05.2016р. для проведення звірки розрахунків сторін, за методикою визначеною Верховним Судом України.

05.05.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду заяву про зменшення позовних вимог.

13.05.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2013 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «ЖИТОМИРГАЗ» (далі - Позивач) та Публічним акціонерним товариством «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (далі - Відповідач) було укладено договір від 21.01.2013 № 14/972/13 на розподіл природного газу (далі - договір від 21.01.2013), за яким позивач виступав - Газорозподільним підприємством, а відповідач - Замовником.

Відповідно до п. 2.1 договору від 21.01.2013, за договором Газорозподільне підприємство зобов'язується у 2013 році надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін. Згідно з п. 2.2 даного договору, замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Щодо проведення розрахунків слід зауважити, що п. 5.1 договору від 21.01.2013 визначено, що розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб м. (далі - тариф), встановленим для газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що розрахунковий період за договором становить один місяць з контрактної години першого дня місяця до контрактної години першого дня наступного місяця включно.

Місячна вартість послуг з транспортування природного газу ГРМ визначається як добуток тарифу на загальний обсяг про транспортованого природного газу, розрахованого на умовах, визначених у розділі IV Договору, та податку на додану вартість..

Як вбачається з п. 5.5 договору від 21.01.2013, розрахунки за надані послуги здійснюються замовником, у безготівковій формі шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок газорозподільного підприємства на підставі акту наданих послуг, зазначеного в пункті 3.6 цього договору. Остаточний розрахунок за фактично надані послуги здійснюється до 20 - го числа місяця, наступного за місяцем надання послуг.

У разі переплати за фактично протранспортований природний газ сума переплати зараховується Газорозподільним підприємством у рахунку оплати послуг з транспортування газу ГРМ на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок Замовника на його письмову вимогу.

Крім того відповідно до п. 11.1 Договору від 21.01.2013, договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками, та розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01 січня 2013 року і діє в частині надання послуг до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані Газорозподільним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов'язань за цим Договором.

Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому Сторони повинні переоформити додаток до Договору, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк.

Договір може бути розірвано і в інший строк за згодою сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Додатковою угодою від 02.12.2013 № 4 до Договору від 21.01.2013, було внесено зміни до п. 2.1 Договору від 21.01.2013: за Договором газорозподільне підприємство зобов'язується у 2013 році та у січні 2014 року надати замовнику послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності Сторін. Крім того, також було внесено зміни до п. 11.1 договору від 21.01.2013, згідно якого сторони домовились про те, що договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками, та розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01 січня 2013 року і діє в частині надання послуг до 31 січня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов'язань за цим Договором.

Беручи до уваги істотні умови Договору від 21.01.2013, погоджені позивачем та відповідачем, зокрема порядок розрахунків та враховуючи норми законодавства України позивач стверджує, що відповідачем було порушено строки розрахунків визначених договором від 21.01.2013 з урахуванням змін.

Відповідно до п. 7.1 договору від 21.01.2013, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України.

Згідно з пп. 7.2.1 п. 7.2 договору від 21.01.2013 передбачено, що відповідальність Замовника. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом V Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно поданого позову на розгляд суду позивач просив суд стягнути з відповідача 1 041 724,51 грн. - інфляційні втрати, 126 245,73 грн. - 3% річних.

В подальшому під час судового розгляду справи, позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача 1 021 890,68 грн. - інфляційних втрат, 128 276,67 грн. - 3% річних, подану заяву представник позивача мотивував тим, що у відповідності з п. 5.5 договору від 21.01.2013, розрахунки за надані послуги здійснюються Замовником, у безготівковій формі шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок газорозподільного підприємства на підставі акту наданих послуг, зазначеного в пункті 3.6 договору. Остаточний розрахунок за фактично надані послуги здійснюється до 20 - го числа місяця наступного за місяцем надання послуг.

У разі переплати, за фактично протранспортований природний газ, сума переплати зараховується газорозподільним підприємством у рахунку оплати послуг з транспортування газу ГРМ на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок замовника на його письмову вимогу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Позивач інфляційні втрати нарахував згідно з п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (далі - Постанова ВГСУ), в якому зазначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Господарський суд міста Києва, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку про те, що відповідачем допущено порушення виконання своїх договірних зобов'язань, в частині оплати вартості наданих позивачем послуг, а тому позовні вимоги позивача, з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, підлягають задоволенню.

Крім того, судом додатково зазначається, що у застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р;.

Судом встановлено, що середній індекс інфляції за періоди від 01.04,2014 - 06.07.2014 та від 20.02.2014 - 06.07.2014, позивач розрахував згідно з листом Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, в якому зазначено, що для визначення індексу інфляції за будь - який період необхідно місячні індекси інфляції за відповідний період, перемножити між собою. Тобто середній індекс інфляції за період від 01.04.2014 - 06.07.2014 становить 108,3 %, а за період від 20.02.2014 - 06.07.2014 становить 110,7%.

3% річних були нараховані Позивачем відповідно до п. 1.9 Постанови ВГСУ, в якому зазначено, якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року, то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). В Договорі від 21.01.2013, остаточний розрахунок за фактично надані послуги здійснюється до 20 - го числа місяця, наступного за місяцем надання послуг, тому останнім днем виконання зобов'язання для Відповідача відповідно до Договору вважається день, що передує цьому терміну, тобто до 19 - го числа місяця. Враховуючи вищенаведене, 3% річних за період прострочення оплати, Позивач нараховував з 20 - го числа включно.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений (п.2 ст. 625 ЦК України).

Приписами ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі і передбачені ст. 625 ЦК України.

Виходячи із положень зазначених норм, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вина відповідача в порушенні зобов'язань по оплаті за надані позивачем послуги доведена матеріалами справи, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 173, 193, ГК України, ст.ст. 22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» (10002, м. Житомир, вул. Фещенка - Чопівського 35, ) 1 021 890 (один мільйон двадцять одну тисячу вісімсот дев'яносто) грн. 68 коп. - інфляційних втрат, 128 276 (сто двадцять вісім тисяч двісті сімдесят шість) грн. 67 коп. - 3% річних та судовий збір у розмірі 17 252 (сімнадцять тисяч двісті п'ятдесят дві) грн. 51 коп.

Повернути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» (10002, м. Житомир, вул. Фещенка - Чопівського 35, ) 434 (чотириста тридцять чотири) грн. 04 коп. - надлишково сплаченого судового збору.

Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 18.05.2016р. )

Суддя В.І.Мельник