ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

13 травня 2016 р. Справа № 902/321/16

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засіданні ОСОБА_1,

позивача: ОСОБА_2, довіреність №118 від 06.05.2016р.,

у відсутності представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: державного підприємства "Вінницький експертно-технічний центр Держпраці" (пров. Цегельний, 12, м. Вінниця, 21100)

до: приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар"єр" (вул. Київська, 1, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23211)

про стягнення 12153 грн 96 коп.,

ВСТАНОВИВ :

державне підприємство "Вінницький експертно-технічний центр Держпраці" звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом до приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар"єр" про стягнення 12153 грн 96 коп.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 18.04.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/321/16 з призначенням її до розгляду.

В судовому засіданні (13.05.2016р.) представник позивача заявлений позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладенні в ньому та надані до суду докази.

Поряд з цим відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, не зважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання він повідомлявся належним чином ухвалою суду від 18.04.2016р., що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення в матеріалах справи вх. №3771 від 29.04.2016р., отриманим останнім 22.04.2016р.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення вх. №3771 від 29.04.2016р., відповідач був обізнаний про наявність спору в суді між ним та позивачем ще 22.04.2016р., а тому суд при прийнятті рішення по справі виходить з того, що останній мав достатньо часу для того, щоб подати необхідні докази по справі та сформулювати свою процесуальну позицію відносно даного спору.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язано сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Нормами ст. 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Беручи до уваги приписи ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

06.10.2015р. між державним підприємством "Вінницький експертно-технічний центр Держпраці" (виконавець, позивач) та приватним акціонерним товариством "Стрижавський кар"єр" укладено договір №ДГ-1162 (Договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання наступних робіт (надання послуг): оцінка стану охорони праці ПАТ "Стрижавський кар"єр" (вартість робіт з ПДВ 12153 грн 96 коп.).

Згідно із п. 2.1 Договору замовник на протязі 10 банківських днів після підписання договору проводить передоплату в розмірі, зазначеному в п. 1.1 договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору виконавець виконує роботи (надає послуги) на протязі 90 днів з дня надходження коштів у сумі, зазначеній в п. 1.1 договору, на розрахунковий рахунок виконавця.

Договір укладено строком на рік, з моменту його підписання , а в частині проведення розрахунків між сторонами - до повного виконання (п. 2.8 Договору).

Вартість робіт (послуг) узгоджена сторонами шляхом підписання протоколу узгодження договірної ціни, в якому вартість робіт визначена в розмірі 12153 грн 96 коп.

Листом №274 від 26.10.2015р. приватним акціонерним товариством "Стрижавський кар"єр" гарантовано державному підприємству "Вінницький експертно-технічний центр Держпраці" оплату за договором №ДГ-1162 від 06.10.2015р. в розмірі 12153 грн 96 коп.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги з оцінки стану охорони праці ПАТ "Стрижавський кар"єр", що підтверджується скріпленим підписами та печатками сторін актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 30.10.2015р. на суму 12153 грн 96 коп.

Відповідач свої договірні зобов"язання стосовно вчасного та повного розрахунку за надані послуги не виконав, за виконані роботи (надані послуги) не розрахувався, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по оплаті наданих послуг сумі 12153 грн 96 коп., розмір якої також підтверджується обопільно підписаним сторонами актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2015р.-31.01.2016р.

Вказаним двостороннім актом звіряння взаєморозрахунків, підписаним уповноваженими представниками сторін, останні підтвердили наявну заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 12153 грн 96 коп., що в свою чергу свідчить про визнання відповідачем факту існування заборгованості за виконанні державним підприємством "Вінницький експертно-технічний центр Держпраці" роботи (наданні послуги).

Непроведення відповідачем розрахунків за виконані роботи (надані послуги), стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З огляду на предмет і характер зобов'язань взятих на себе сторонами договору між ними виникли правовідносини, які регулюються параграфом 3 глави 63 Цивільного кодексу України "Послуги".

Згідно із ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор- прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Оскільки відповідач не надав суду на день розгляду справи належних доказів проведення з позивачем решти розрахунків за виконанні роботи (наданні послуги ), позовні вимоги позивача щодо стягнення з останнього 12153 грн 96 коп. основного боргу є правомірними, обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч вище наведеному та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості за виконанні роботи (наданні послуги) в сумі 12153 грн 96 коп., в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар"єр" (вул. Київська, 1, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23211, ) на користь державного підприємства "Вінницький експертно-технічний центр Держпраці" (пров. Цегельний, 12, м. Вінниця, 21100, ) 12153 грн 96 коп. заборгованості за виконані роботи (надані послуги) та 1378 грн витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

Копію рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом з повідомлення про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 18 травня 2016 р.

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Київська, 1, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, 23211)