РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016Справа №910/5125/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомКомунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна лікарня № 2"
доПриватного акціонерного товариства "Телесистеми України"
простягнення 90 731 грн 82 коп.
Представники сторін:
від позивача:Василенко О.О. - представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.03.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна лікарня № 2" з вимогами про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" 78 643 грн 30 коп. заборгованості за договором про оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 79/09 від 01.09.2009, у тому числі 66 637 грн 02 коп. основного боргу та 12 006 грн 28 коп. пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договором оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 79/09 від 01.09.2009 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо оплати орендних платежів та комунальних послуг, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість за період з жовтня 2014 року по січень 2016 року у розмірі 66 637 грн 02 коп., крім того, у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 12 006 грн 28 коп. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2016 порушено провадження у справі № 910/5125/16, розгляд справи призначений на 18.04.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 розгляд справи відкладено на 23.05.2016, у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання на невиконанням сторонами вимог ухвали суду.

11.05.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та заява про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання 23.05.2016 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 010.

У судове засідання 23.05.2016 з'явився представник позивача, надав документи на виконання вимог суду та пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути за відповідача 90 731 грн 82 коп.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи рекомендації, викладені у пункті 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Таким чином суд приймає відповідне збільшення позовних вимог та розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача 90 731 грн 82 коп.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 23.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

21.09.2009 між Комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна лікарня № 2" (орендодавець за договором) та Закритим акціонерним товариством "Телесистеми України", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Телесистеми України", (орендар за договором) укладено договір про оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 79/09, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: нежитлове приміщення (надалі - майно), площею 11,00 кв.м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 49. Майно розташоване: 10,00 кв.м. на технічному поверсі лікарні та 1,00 кв.м. на даху лікарні, що знаходиться на балансі Комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна лікарня № 2", вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, здійснену станом на 31 січня 2009 року, і становить: 10,00 кв.м. - 11 800,00 грн. без ПДВ та 1,00 кв.м. - 16 720,00 грн. без ПДВ.

Згідно з пунктом 10.1 договору даний договір укладено на 365 днів, що діє з 01.09.2009 до 31.08.2010 включно.

У разі закінчення строку дії даного договору, він може бути продовжений шляхом укладання додаткового договору, на що орендар має переважне право (пункт 10.6 договору).

Додатковою угодою № 1 від 01.09.2010 до договору про оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 79/09 від 01.09.2009 сторони продовжили термін дії договору на 1092 дні до 27.08.2013.

Відповідно до пункту 3.1. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плат (орендна плата може бути встановлена за домовленістю сторін, але не менше розміру визначеному на підставі Методики), затвердженої Київською обласною радою, становить за перший місяць 2 656,60 грн. без ПДВ з урахуванням індексу інфляції за квітень. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно з пунктом 3.1 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

У відповідності до пункту 3.2 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктом 3.3 договору визначено, що орендна плата перераховується орендарем у розмірі 100 % па розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно не пізніше 5 числа на умовах попередньої оплати. 50 % орендної плати за нерухоме майно орендодавець перераховує до обласного бюджету.

Кінцевий розрахунок за кожний місяць оренди проводиться орендарем, після коригування орендної плати на індекс інфляції, згідно виставленого рахунку протягом 3-х днів з дня отримання рахунку.

У разі закінчення (припинення) строку дії цього договору орендар сплачує орендну плату на день фактичної передачі майна згідно з актом приймання-передачі. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов'язків сплатити заборгованість, що виникла протягом дії цього договору в повному обсязі, враховуючи санкції (пункт 3.8 договору).

02.01.2009 між Комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна лікарня № 2" (постачальник за договором) та Закритим акціонерним товариством "Телесистеми України", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Телесистеми України", (споживач за договором) укладено договір про надання комунальних послуг № 14/1 (далі - договір-2), відповідно до постачальник на період оренди приміщення надає споживачеві комунальні послуги: електроенергія, водопостачання та каналізація, газ для котельні (теплопостачання), а споживач сплачує постачальнику фактичну вартість спожитих послуг.

Згідно з пунктом 2 договору-2 визначення вартості комунальних послуг проводиться за показниками установлених споживачем лічильників, а в разі їх відсутності за усередненими показниками згідно чинних тарифів.

Пунктом 3 договору-2 визначено, що оплата послуг проводиться споживачем щомісячно, не пізніше 20 числа наступного за звітним місяця, згідно виставлених постачальних рахунків.

У відповідності до пункту 6 договору-2 строк дії цього договору: з моменту підписання і до повернення орендованого приміщення споживачем.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору про оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 79/09 від 01.09.2009 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення площею 10,00 кв.м, розташоване на технічному поверсі Головного корпусу стаціонару, та 1,00 кв.м. розташоване на даху будівлі стаціонару за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 49.

Відповідно до акту приймання-передачі (повернення) нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 49 від 26.01.2016 орендар згідно договору № 79/09 від 01.09.2019 повернув, а орендодавець прийняв із користування нежитлове приміщення загальною площею 11,0 кв.м. розміщене за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 49.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено судом, на виконання умов укладених договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 79/09 від 01.09.2009 та договору про надання комунальних послуг № 14/1 від 02.01.2009 між сторонами були підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та позивачем виставлені рахунки на оплату орендних платежів, відшкодування вартості земельного податку, відшкодування витрат пов'язаних з утриманням будинку, оплату електроенергії.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договорів та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання щодо оплати орендних платежів, відшкодування вартості земельного податку, відшкодування витрат пов'язаних з утриманням будинку, оплати електроенергії за період з жовтня 2014 року по січень 2016 року, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 66 637 грн 02 коп., що також не було спростовано відповідачем.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати орендних платежів, спожитих комунальних послуг, відшкодування експлуатаційних витрат та відшкодування податку за землю за період з жовтня 2014 року по січень 2016 року за договором оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 79/09 від 01.09.2009 та договором про надання комунальних послуг № 14/1 від 02.01.2009 на загальну суму 66 637 грн 02 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача 66 637 грн 02 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач , з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 23 947 грн 46 коп. пені, нарахованої за невиконання зобов'язань за договором оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 79/09 від 01.09.2009, та 147 грн 34 коп. пені, нарахованої за невиконання зобов'язань за договором про надання комунальних послуг № 14/1 від 02.01.2009.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною 1 статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

У відповідності до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

В обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення пені за загальний період з 15.10.2014 по 31.01.2016 за договором оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 79/09 від 01.09.2009 позивач посилається на положення пункту 3.6 договору, відповідно до яких передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та орендодавцю у визначеному пунктом 3.3. співвідношенні, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з частиною 7 статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Строк дії договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 79/09 від 01.09.2009 сторонами чітко визначений у додатковій угоді № 1 від 01.09.2010 та становить до 27.08.2013, то останнім днем дії договору вважається день, що передує цьому терміну (в даному випадку - 26.08.2013), при цьому сторони не узгодили, що договір в частині нарахування штрафних санкцій діє до повного виконання позичальником зобов'язань за договором. Крім того, суду не надано доказів того, що між сторонами існувала письмова угода щодо продовження строку дії договору.

Таким чином, враховуючи те, що строк дії договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 79/09 від 01.09.2009, в тому числі і положень щодо застосування відповідальності за його порушення, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені, нарахованої за період прострочення за загальний період з 15.10.2014 по 31.01.2016, визнається судом не обґрунтованими, оскільки пеня нарахована за період, коли умови договору щодо її застосування вже не діяли. Також, суду не надано доказів того, що між сторонами існувала письмова угода щодо забезпечення неустойкою (штрафом, пенею) виконання відповідачем обов'язку після закінчення строку дії договору оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 79/09 від 01.09.2009.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 23 947 грн 46 коп., нарахованої за невиконання зобов'язань за договором оренди нерухомого майна, що перебуває в спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області № 79/09 від 01.09.2009, визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також, пункт 5 договору про надання комунальних послуг № 14/1 від 02.01.2009 визначено, що за несвоєчасну оплату комунальних послуг споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

При дослідженні розрахунку пені за неналежне виконання договору про надання комунальних послуг № 14/1 від 02.01.2009 судом встановлено, що позивачем двічі за один і той самий період нараховано та заявлено до стягнення пеню за неналежне виконання договору про надання комунальних послуг № 14/1 від 02.01.2009, а саме у позові та у заяві про збільшення позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням норм статті 61 Конституції України, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за неналежне виконання договору про надання комунальних послуг № 14/1 від 02.01.2009 підлягають частковому задоволенню у розмірі 73 грн 67 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 7, ідентифікаційний код 22599262) на користь Комунального закладу Київської обласної ради "Київська обласна лікарня № 2" (04053, м. Київ, пров. Нестерівський, буд. 13/19, ідентифікаційний код 01993718) заборгованість у розмірі 66 637 (шістдесят шість тисяч шістсот тридцять сім) грн 02 коп., пеню у розмірі 73 (сімдесят три) грн 67 коп. та судовий збір у розмірі 1 013 (одна тисяча тринадцять) грн 18 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 26.05.2016

Суддя Н.Б. Плотницька