ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17 травня 2016 р. Справа № 909/343/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І., секретар судового засідання Ковальчук Р. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Транском Україна", вул. Гайова, 44,м. Тернопіль,46400

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Мізунь" вул. Ровенька, 1,с. Новий Мізунь, Долинський район, Івано-Франківська область,77543

про стягнення заборгованості в сумі 106 498, 67 грн.

за участю: ОСОБА_1- представник , довіреність № б/н від 02.04.2016

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Транском Україна" звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ "Мізунь" про стягнення заборгованості в сумі106 498,67 грн.

Ухвалою суду від 21.04.2016 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 17.05.2016.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Представник позивача у судовому засіданні надав суду заяву про забезпечення позову (6781/16 від 17.05.2016), яку просить суд задоволити.

Позивач заяву про забезпечення позову підтримав, з підстав викладених у заяві.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи те, що відповідач явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, проте, судом його було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, тому заяву про забезпечення позову розглянуто без його участі.

Розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід задоволити, з врахуванням наступного:

21.04.2015 між ТОВ "Транском Україна" (позивач, перевізник) та ТОВ "Мізунь" (відповідач, замовник) укладено договір на перевезення вантажу №047-2015, відповідно до п.1.1 перевізник (ТОВ "Транском Україна") зобов'язався доставити автомобільним транспортом довірений йому Замовником (ТОВ "Мізунь") вантаж у міжміському, міжнародному сполученні(згідно заявки на транспортні послуги) до місця призначення та видавши його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачеві), а Замовник зобов"язується сплатити провізну плату за надані Перевізником транспортні послуги.

Також відповідно до п.1.9 вищезазначеного Договору Замовник зобов"язувався вчасно сплатити Перевізнику вартість транспортних послуг відповідно до умов Договору

З матеріалів справи вбачається, що умовами підписаного між сторонами договору (п.5.4) передбачався термін оплати на протязі 30 банківських днів після отримання Замовником оригіналів рахунка-фактури, податкової накладної, товаро-транспортної накладної, видаткової накладної.

На виконання умов укладеного договору за період 3 21.04.2015 по 19.08.2015 позивач (ТОВ "Транском Україна") надав відповідачу (ТОВ "Мізунь") послуги з перевезення вантажу на загальну суму 506 400, 00грн, що підтрерджується підписаними між сторонами актами наданих послуг, проте в порушення умов договору Відповідач здійснив оплату за надані послуги лише в розмірі 422 400, 00грн., що на 84 000,00грн. менше від наданих послуг.

Крім того, позивач зазначає, що з метою врегулювання питання щодо погашення заборгованості Відповідачем в досудовому порядку та уникнення нарахувань штрафних санкцій, Позивачем 21.09.2015 була надіслана претензія з вимогою погасити борг.

Внаслідок розгляду даної претензії відповідач надав позивачу гарантійний лист яким підтвердив визнав наявний борг та зобов"язався його погасити, проте не погасив.

З пояснень позивача випливає те, що ТОВ "Мізунь" ухиляється від виконання своїх обов"язків передбачених договором на перевезення вантажу, що стосується умов оплати за надані послуги, а також наявні у ТОВ "Мізунь" нещодавні рішення судів які підтверджують ухилення від здійснення оплати зі сторони ТОВ "Мізунь"

З пояснень позивача в судовому засіданні випливає, що відповідач з метою невиконання взятих на себе зобовязань може відчужити належне майно та кошти, що може утруднити та зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Проаналізувавши доводи представника позивача та положення договору перевезення вантажу суд погоджується з твердженням позивача проте, що невжиття заходів щодо накладення арешту на грошові суми, що належать ТОВ "Мізунь" може утруднити та зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Так, у відповідності до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі ст. 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно чи кошти, які є у відповідача на момент виконання рішення суду можуть зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст. ст. 22, 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Транском Україна", (вул. Гайова, 44,м. Тернопіль,46400, код 39052936) про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт в межах суми позову в розмірі 106 498,67 грн. (сто шість тисяч чотириста дев"яносто вісім гривень шістдесять сім копійок) на грошові кошти, що належать товариству з обмеженою відповідальністю "Мізунь" (вул. Ровенька, 1,с.Новий Мізунь, Долинський район, Івано-Франківська область,77543, код 32149452 ) та знаходяться на поточних рахунках: р/р4 у ВАТ ОСОБА_2 "Аваль" м.Київ, "МФО 380805, р/р5327 у ПАТ "Універсал Банк" м.Київ, МФО 322001.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття - 17.05.2016 та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення ухвали до виконання з 17.05.2016 до 17.05.2017.

Суддя Грица Ю. І.