ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2016 р. Справа № 921/585/15-г/11

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Галушко Н.А.,

Кузь В.Л.,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою заявника Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, б/н від 28.03.2016 року (вх. № ЛАГС 01-05/2102/16 від 28.04.2016 р.),

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року

за заявою: Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві,

про визнання кредиторських вимог в сумі 2376,49 грн. та включення вимог ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві до реєстру вимог кредиторів у сумі 2376,49 грн.

у справі № 921/585/15-г/11 (суддя Сидорук А.М.),

за заявою кредитора: Фізичної особи ОСОБА_2, м. Львів,

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кортес Юкрейн», с. Лапшин Бережанського району Тернопільської області.

За участю представників сторін:

від апелянта/заявника: не прибув;

від кредитора: не прибув,

від боржника: не прибув.

Права та обов'язки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід суддів - не надходило.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного господарського суду від 28 квітня 2016 року, справу № 921/585/15-г/11 Господарського суду Тернопільської області розподілено головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Галушко Н.А., Кузь В.Л. (а.с. 46).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 року апелянту поновлено строк на подання апеляційної скарги (а.с. 47) та ухвалою суду від 04.05.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, б/н від 28.03.2016 року (вх. № ЛАГС 01-05/2102/16 від 28.04.2016 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 18.05.2016 року (а.с. 48-49), про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази знаходяться в матеріалах оскарження (а.с. 50, 51, 52).

Також ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 р. у справі № 921/585/15-г/11 про прийняття до провадження та розгляд скарги, апелянту відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття судом відповідного процесуального документа (п. 2 резолютивної частини ухвали) (матеріали оскарження)(а. с. 48-49).

В судове засідання, яке відбулось 18.05.2016 р., представник апелянта/заявника не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві 10.05.2016 р. за № 048 (матеріали оскарження, а. с. 50).

Як вбачається з апеляційної скарги (а. с. 55-56), скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2016 р. по справі № 921/585/15-г/11 в частині стягнення з ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві в дохід державного бюджету України 2756,00 грн. судового збору за подання заяви, в іншій частині ухвалу залишити без змін.

Від кредитора представник - не прибув, вимог ухвали суду не виконав, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано Фізичною особою ОСОБА_2 12.05.2016 р. за № 790 (матеріали оскарження, а. с. 52).

Представник боржника в судове засідання - не прибув, вимог ухвали суду не виконав, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано ліквідатором Колісник Андрієм Олеговичем 10.05.2016 р. за № 790 (матеріали оскарження, а. с. 51).

З огляду на наведене колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а також, що сторони своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представника скаржника/позивача та відповідача, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною другою статті 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено у цій постанові, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 р. апелянту поновлено строк на подання апеляційної скарги та ухвалою суду від 04.05.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, б/н від 28.03.2016 року (вх. № ЛАГС 01-05/2102/16 від 28.04.2016 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 18.05.2016 року, про що сторони та зокрема апелянт були належним чином повідомлені рекомендованою поштою згідно інструкції з діловодства в господарських судах України (докази знаходяться в матеріалах справи).

Однак, в судове засідання 18.05.2016 р. представники сторін та апелянта не прибули.

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість представника апелянта/заявника, кредитора та боржника бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 р. у даній справі (п. 6 резолютивної частини ухвали) зобов'язано кредитора та боржника подати: довідку з ЄДРПОУ; письмовий, документально та нормативно обґрунтований відзив (заперечення) на апеляційну скаргу; докази в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України, однак вимог ухвали суду кредитором та боржником виконано не було.

Відповідно до статті 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 921/585/15-г/11 та прийшла до висновку розглядати справу без участі представника апелянта/заявника, кредитора та боржника, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, подані відповідно до частини третьої ст. 106 ГПК України (матеріали оскарження ухвали Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2016 р. по справі № 921/585/15-г/11 за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2016 р. у справі № 921/585/15-г/11 (суддя Сидорук А.М.) визнано грошові вимоги Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26, ідентифікаційний код 39561761) відносно боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кортес Юкрейн» (вул. Привокзальна, 27, с. Лапшин, Бережанський район, Тернопільської області, ідентифікаційний код 38570492) в сумі 2376,49 грн. та включено їх в Реєстр вимог кредиторів. Черговість задоволення грошових вимог кредитора - шоста (пункт 1-ий резолютивної частини ухвали). Також ухвалено стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, вул. Багговутівська, 26, м. Київ, ідентифікаційний код 39561761 в дохід Державного бюджету України 2756,00 грн. судового збору за подання до господарського суду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника після повідомлення про визнання боржника банкрутом (пункт 2-ий резолютивної частини).

Не погоджуючись з даною ухвалою суду в частині стягнення судового збору, апелянт/заявник (Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві) звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2016 р. по справі № 921/585/15-г/11 в частині стягнення з ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві в дохід державного бюджету України 2756,00 грн. судового збору за подання заяви, в іншій частині ухвалу залишити без змін.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та норми процесуального права ст. 33 та ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так апелянт в апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що суд також може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі зазначених у частині першій цієї статті, відтак апелянт в апеляційній скарзі стверджує, що місцевий господарський суд зобов'язавши заявника/апелянта ухвалою суду подати докази сплати судового збору фактично позбавив права на розгляд справи в суді, що є не припустимим, так як кожна сторона має гарантію на реалізацію свого права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя.

Також апелянт в апеляційній скарзі звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що місцевим господарським судом не було враховано майнового стану заявника/апелянта, так як фінансування Державних фіскальних органів з Державного бюджету України на момент звернення із заявою відсутнє та не передбачено, що і відображено у постановах Верховного Суду України.

Враховуючи вищенаведене апелянт вважає, що ухвала місцевого господарського суду в частині стягнення з апелянта/заявника судового збору підлягає скасуванню.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, 09.02.2016 р. на адресу Господарського суду Тернопільської області Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві було подано заяву б/н від 03.02.2016 р. (вх. № 4850 від 09.02.2016 р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кортес Юкрейн» про визнання кредиторських вимог сумі 2376,49 грн. та включення вимог ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві до реєстру вимог кредиторів у сумі 2376,49 грн. (матеріали оскарження)(а. с. 17-18).

У прохальній частині зазначеної вище заяви заявник просив: « 1. Прийняти заяву про визнання кредиторських вимог до ТзОВ «Кортес Юкрейн» (); 2. Визнати ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві кредитором ТзОВ «Кортес Юкрейн» () з майновими вимогами в сумі 2376,49 грн.; 3. Включити вимоги ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві до реєстру вимог кредиторів в сумі 2376,49 грн.».

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09 лютого 2016 року розгляд вищезазначеної заяви про визнання кредиторських вимог в сумі 2376,49 грн. призначено до розгляду на 11 березня 2016 року, також ухвалою місцевого господарського суду було зобов'язано Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві подати до дня розгляду заяви докази сплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірі (пункт перший та другий резолютивної частини ухвали) (матеріали оскарження)(а. с. 13-14).

11 березня 2016 року Господарським судом Тернопільської області розглянуто заву Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання кредиторських вимог та ухвалено визнати грошові вимоги Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26, ідентифікаційний код 39561761) відносно боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кортес Юкрейн» (вул. Привокзальна, 27, с. Лапшин, Бережанський район, Тернопільської області, ідентифікаційний код 38570492) в сумі 2376 грн. 49 коп. та включити їх в Реєстр вимог кредиторів. Черговість задоволення грошових вимог кредитора - шоста. Також ухвалено стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (вул. Багговутівська, 26, м. Київ, ідентифікаційний код 39561761) в дохід Державного бюджету України 2756 грн. 00 коп. судового збору за подання до господарського суду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника після повідомлення про визнання боржника банкрутом (пункт 1-ий та 2-ий резолютивної частини ухвали).

Однак, не погоджуючись з даною ухвалою місцевого суду в частині стягнення з заявника судового збору в сумі 2756,00 грн. Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві було подано апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що місцевий господарський суд не задовольнив клопотання заявника/апелянта про звільнення його від сплати судового збору.

Колегією суддів, дослідивши матеріали оскарження, відповідно до ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що клопотання Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві б/н від 04.03.2016 р., на яке покликається заявник/апелянт, подано через канцелярію Господарського суду Тернопільської області лише 14.03.2016 р. за вх. № 6853 (матеріали оскарження)(а. с. 37-38), тобто після винесення ухвали Господарського суду Тернопільської області від 11 березня 2016 р. по справі № 921/585/15-г/11, із розгляду заяви по суті, яка в цій частині, є остаточним процесуальним документом місцевого суду.

Відповідно до вищенаведеного вбачається, що місцевий господарський суд під час розгляду заяви заявника про визнання кредиторських вимог та постановлення 11.03.2016 р. ухвали по суті розгляду заяви заявника про визнання кредиторських вимог, не знав, та не міг знати про наступний намір Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві подати клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору, так як таке клопотання було подано пізніше на три дні, через канцелярію місцевого господарського суду, 14.03.2016 р. за вх. № 6853 (матеріали оскарження)(а. с. 37-38), після постановлення 11.03.2016 р. ухвали у справі № 921/585/15-г/11, відтак зазначене клопотання Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві б/н від 04.03.2016 р. не було ні предметом дослідження, ні предметом розгляду у справі № 921/585/15-г/11.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що є надуманими твердження апелянта/заявника про те, що місцевий господарський суд, зобов'язавши заявника подати докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, фактично позбавив заявника права на розгляд справи в суді, що є, на думку апелянта/заявника, не припустимим, так як кожна сторона має гарантію на реалізацію свого права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя, оскільки місцевий суд прийняв заяву заявника до розгляду та ухвалою суду від 11.03.2016 р. у даній справі розглянув заяву заявника та за наслідками розгляду цієї заяви по суті постановив відповідну ухвалу, якою визнав грошові вимоги Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, відносно боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кортес Юкрейн» в сумі 2376 грн. 49 коп. та включив їх в Реєстр вимог кредиторів. Черговість задоволення грошових вимог кредитора - шоста.

Розмір та порядок сплати судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» (зі змінами і доповненнями).

За змістом положень статті 8 Закону України «Про судовий збір» питання про відстрочку та розстрочку судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності сіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Підпунктом 8-10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік заяв у справі про банкрутство, за подання яких справляється судовий збір, а саме: заяви про затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство; заяви про порушення справи про банкрутство; заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною.

В силу Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство справляється судовий збір, а питання про відстрочку та розстрочку судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності сіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Як вбачається з матеріадів справи та встановлено колегією суддів, Заявник з заявою (клопотанням) про відстрочку та розстрочку місцевим судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати на дату постановлення ухвали 11.03.2016 р. по справі № 921/585/15-г/11 - не звертався, суду ні відповідної заяви з належними та допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі - не подавав, така заява та/або клопотання Заявника/скаржника не була предметом дослідження судом першої інстанції, відтак відсутні підстави для скасування ухвали Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2016 р. у справі № 921/585/15-г/11.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2016 року у справі № 921/585/15-г/11 залишити без змін, апеляційну скаргу апелянта - без задоволення.

Також слід зазначити, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.05.2016 року прийнято апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, б/н від 28.03.2016 року (вх. № ЛАГС 01-05/2102/16 від 28.04.2016 р.) до провадження та п. 2 резолютивної частини ухвали апелянту відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття судом відповідного процесуального документа.

Станом на час прийняття постанови по справі № 921/585/15-г/11 скаржником не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду в сумі 1378,00 грн.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26, ідентифікаційний код 39561761) на користь стягувача: Державного бюджету України (УДКСУ у Личаківському районі міста Львова, , р/р 2006 у ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014) судовий збір в сумі 1378,00 грн. за перегляд ухвали місцевого суду в апеляційному порядку.

Судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 4-3, 22, 32 - 34, 43, 44, 49, 98, 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2016 року у справі № 921/585/15-г/11 - залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26, ідентифікаційний код 39561761) на користь стягувача: Державного бюджету України (УДКСУ у Личаківському районі міста Львова, , р/р 2006 у ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014) судовий збір в сумі 1378,00 грн. за перегляд ухвали місцевого суду в апеляційному порядку.

3. Витрати зі сплати судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали оскарження повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Кузь В.Л.

18.05.2016 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 23.05.2016 р.