РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016Справа №910/7339/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТОН»

до Державного агентства лісових ресурсів України

про стягнення заборгованості у розмірі 13 967,16 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Радіонова В.С. (довіреність б/н від 11.04.2016);

від відповідача: не з'явились,

В С Т А Н О В И В:

20.04.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «АТОН» (далі - позивач) до Державного агентства лісових ресурсів України (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 13 967,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що між ним та відповідачем був укладений договір № 60/14 (далі - договір), згідно з умовами якого позивач зобов'язувався надати відповідачу послуги по розробці програмного забезпечення для формування зведеної інформаційної бази мисливців України (далі - послуги), а відповідач зобов'язувався вказані послуги прийняти та оплатити вчасно і в повному обсязі.

Проте відповідач послуги, надані позивачем, не оплатив.

Вважаючи, що його права порушені позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 13 450,87 грн основного боргу та три проценти річних у розмірі 516,29 грн.

Провадження у справі № 910/7339/16 порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 та призначено її розгляд на 16.05.2016.

16.05.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач вказав, що позивач дійсно надав йому послуги, передбачені договором № 60/14, укладеним сторонами. Проте відповідач вказані послуги не оплатив. Просив розгляд справи здійснити без участі представника відповідача.

У судовому засіданні представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, витребуваних ухвалою суду від 22.04.2016, яке судом було задоволено. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 розгляд справи, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було відкладено на 23.05.2016.

23.05.2016 представник позивача у судовому засіданні подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, витребуваних ухвалою суду від 16.05.2016, яке судом було задоволено. Позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 23.05.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

між товариством з обмеженою відповідальністю «АТОН» (далі - позивач або виконавець) та Державним агентством лісових ресурсів України (далі - відповідач або замовник) був укладений договір на послуги по розробці програмного забезпечення для формування зведеної інформаційної бази мисливців України № 60/14 (далі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе надання послуг по розробці програмного забезпечення для формування зведеної інформаційної бази мисливців України (далі - послуги).

Відповідно до п. 2.1 договору ціна договору згідно з протоколом узгодження договірної ціни (додаток № 2 до цього договору) становить 11 209,06 грн, ПДВ 20% - 2 241,81 грн. Усього 13 450,87 грн.

Згідно з п. 3.1 договору по завершенню надання послуг виконавець надає замовникові акт здачі-приймання наданих послуг.

Позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 13 450,87 грн, що підтверджується актом надання послуг по розробці програмного забезпечення для формування зведеної інформаційної бази мисливців України № 1-60/14 від 23.12.2014 (далі - акт надання послуг).

Проте, відповідач послуги, надані позивачем не оплатив.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 13 450,87 грн основного боргу та три проценти річних у розмірі 516,29 грн.

16.05.2016 від представника відповідача надійшли письмові пояснення по суті справи, в яких відповідач зазначив, що між сторонами був укладений договір на послуги по розробці програмного забезпечення для формування зведеної інформаційної бази мисливців України № 60/14. А також вказав, що позивач надав відповідачу послуги, передбачені вказаним договором, проте відповідач зазначені послуги не оплатив, у зв'язку з відсутністю напрямку використання коштів у паспорті бюджетної програми.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 263 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарсько-торговельною є діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання у сфері товарного обігу, спрямована на реалізацію продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання, а також допоміжна діяльність, яка забезпечує їх реалізацію шляхом надання відповідних послуг.

Господарсько-торговельна діяльність опосередковується господарськими договорами поставки, контрактації сільськогосподарської продукції, енергопостачання, купівлі-продажу, оренди, міни (бартеру), лізингу та іншими договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним послуг, наданих позивачем, суду не надав, у поясненнях, наданих 16.05.2016 підтвердив, що оплату не здійснював, факт укладення сторонами договору на послуги по розробці програмного забезпечення для формування зведеної інформаційної бази мисливців України № 60/14 та отримання послуг, наданих позивачем на підставі вказаного договору, не заперечував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 13 450,87 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача три проценти річних у сумі 516,29 грн.

Частиною 3 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оплата за цим договором здійснюється шляхом перерахування суми, зазначеної в п. 2.1 цього договору, на поточний рахунок виконавця протягом 5-ти календарних днів з моменту підписання замовником акту наданих послуг.

Судом встановлено, що акт надання послуг був складений сторонами 23.12.2014, відтак 28.12.2014 - останній день строку виконання зобов'язання, а прострочення виконання зобов'язання настало з 29.12.2014.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок трьох процентів річних, наданий представником позивача 16.05.2016, суд дійшов висновку про те, що він виконаний вірно, з дотриманням вимог законодавства України та умов договору.

Відтак, вимога позивача щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних у розмірі 516,29 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що вимоги позивача задоволені судом у повному обсязі, судовий збір у розмірі 1 378,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АТОН» задовольнити.

2. Стягнути Державного агентства лісових ресурсів України (01023, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 9-А; ідентифікаційний код 37507901) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТОН» (02090, м. Київ, вул. Алма-Атинська, буд. 2/1; ідентифікаційний код 21459949) 13 450,87 грн (тринадцять тисяч чотириста п'ятдесят грн 87 коп.) основного боргу; три проценти річних у сумі 516,29 грн (п'ятсот шістнадцять грн 29 коп.); судовий збір у розмірі 1 378,00 грн (одна тисяча триста сімдесят вісім грн 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27 травня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань