ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р.Справа № 922/478/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Балта", м. Харків
до 1) Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Аркада", м. Київ , 2) ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 403544,86 грн.
за участю представників:

позивача - Куц К.К., довіреність б/н від 17.02.2016 року;

відповідача (ПАТ АКБ "Аркада") - Шатрук В.В., довіреність №07 від 11.01.2016 року;

відповідача (ФОП ОСОБА_1.) - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Балта" (м. Харків) звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути в солідарному порядку з Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Аркада" (м. Київ) та ФОП ОСОБА_1 (м. Харків) грошові кошти в сумі 47080,20 грн. по орендній платі та пеню в сумі 356464,58 грн. Судові витрати просить покласти на відповідачів.

Ухвалою суду від 24.02.16р. за позовною заявою було порушено провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

18.04.16р. представник позивача надав заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с. №160-163), в якій просить суд стягнути солідарно з ПАТ АКБ "Аркада" та ФОП ОСОБА_1: 1) заборгованість по орендній платі за березень, квітень, травень 2013 року в сумі 141240,84 грн.; 2) неустойку (пеню) за період з 20.02.15р. по 15.06.15р. в сумі 356464,58 грн. Таким чином, всього позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму грошових коштів у розмірі - 497705,18 грн.

Ухвалою суду від 18.04.16р. прийнято заяву позивача (вх. №12933 від 18.04.16р.) про збільшення розміру позовних вимог до розгляду та задоволено її. Має місце нова ціна позову 497705,18 грн.

13.04.16р. представник відповідача (ПАТ АКБ "Аркада") надав заяву про застосування позовної давності до вищевказаних позовних вимог.

13.04.16р. представник відповідача (ПАТ АКБ "Аркада") надав доповнення до відзиву, в яких вказав, що строк позовної давності за вимогами, вказаними позивачем у позові, за договором суборенди нежитлового приміщення від 01.05.2011 р., сплив до моменту звернення позивача з відповідним позовом до суду. Представник ПАТ АКБ "Аркада" також зазначає, що відповідач (ПАТ АКБ "Аркада") не використовував та не міг використовувати приміщенням, яке є предметом договору, у зв'язку з чим не має обов'язку сплачувати орендну плату за користування приміщенням.

При цьому, відповідач (ПАТ АКБ "Аркада") наголошує, що вчинив всі можливі дії щодо підписання Акту приймання-передачі про повернення об'єкту з оренди. Також, відповідач (ПАТ АКБ "Аркада") зазначив, що позовні вимоги про стягнення з відповідача (ПАТ АКБ "Аркада") заборгованості по орендній плати за березень, квітень та травень 2013р. та неустойки за період 20.02.15р. по 15.06.15р. за договором суборенди нежитлового приміщення від 01.05.11р., заявлені позивачем після спливу строку позовної давності за цими вимогами, встановлених чинним законодавством України, що в свою чергу є підставою для відмови у їх задоволені відповідно до пункту 4 статті 267 Цивільного кодексу України.

У зв'язку із зазначеним, ПАТ АКБ "АРКАДА" у порядку ст. 267 ЦК України, заявило про застосування позовної давності до вищевказаних позовних вимог позивача з урахуванням їх збільшення розміру позовних вимог.

Також, відповідач (ПАТ АКБ "Аркада") вказав, що не є належною підставою для задоволення позовних вимог обставини, викладені позивачем у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог та поясненнях про начебто використання приміщення чи його притримання відповідачем (ПАТ АКБ "Аркада") після розірвання договору у судовому порядку, адже, незалежно від наявності чи відсутності факту підписання Акту прийому-передачі (повернення) приміщення, вони не відповідають дійсності та суперечать обставинам, які встановлені рішеннями судів, що набрали законної сили у господарських справах між позивачем та відповідачем (ПАТ АКБ "Аркада") №5023/2673/12 та №5023/5115/12. У своїх доповненнях до відзиву відповідач (ПАТ АКБ "Аркада"), також, зазначив, що посилання позивача на Акт прийому-передачі (повернення) приміщення від 16.06.15 р., як на обґрунтування наявності факту користування відповідачем (ПАТ АКБ "Аркада") приміщенням з 01.05.12р. до 16.06.15р. є помилковим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 18.04.16р. за клопотанням представника позивача строк вирішення спору продовжено по 07.05.16р. Втім, "07", "08" та "09" травня 2016 року - є вихідними (Розпорядження КМУ від 11.11.15р №1155-р "про перенесення робочих днів у 2016") Першим робочим днем, який іде за "07" травня 2016 року - це "10" травня 2016 року. Виходячи з вищевикладеного, розгляд справи вважається продовженим по "10" травня 2017 року.

10.05.2016 року представник позивача надав заяву про зміну предмету позову та зменшення суми позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача (ПАТ АКБ "Аркада") заборгованість в сумі: 141240,84 грн. - розмір орендної плати за користування приміщенням за березень-квітень-травень 2013 року та 309384,56 грн. - в якості сплати неустойки, за період з 20.02.13р. по 31.05.13р. (за несвоєчасне повернення приміщення). Всього позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти на суму 450625,40 грн.(а.с. №184).

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" від 26.12.11р. №18 зазначено, що передбачені частиною 4 статті 22 ГПК права позивача щодо зменшення розміру позовних вимог можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Слід зазначити, що в заяві про зміну предмету позову та зменшення розміру позовних вимог (а.с. 184), предмет спору не змінюється, оскільки змінився лише період стягнення неустойки (замість періоду з 20.02.2015 року по 15.06.2015 року позивач просить суд стягнути неустойку за період - березень, квітень, травень 2013 року). Тому суд розцінює вищевказану заяву як заяву про зменшення позовних вимог.

Враховуючи те, що вищевказана заява (а.с. №184) не суперечить діючому законодавству, приймає її до розгляду та задовольняє її.

Таким чином, має місце нова ціна позову 450625,40 грн., виходячи з якої й вирішується спір.

10.05.2016 року представник позивача надав заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення з ФО підприємця ОСОБА_1 (а.с. №189).

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Відповідно до п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" від 26.12.11р. №18 зазначено, що передбачені частиною 4 статті 22 ГПК права позивача відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив суд позовні вимоги задовольнити з урахуванням поданих відповідних заяв.

Представник відповідача (ПАТ АКБ "Аркада") проти заяви позивача про відмову від позовних вимог до відповідача (ФОП ОСОБА_1.) не заперечував, залишив її вирішення на розсуд суду. Щодо заявлених позовних вимог стосовно ПАТ АКБ "Аркада" заперечував в повному обсязі.

Представник відповідача (ФОП ОСОБА_1.) в судове засідання не з`явився.

Зважаючи на те, що надана позивачем заява про відмову від позову в частині вимог до ФОП ОСОБА_1 (відповідач-2) не суперечить діючому законодавству та не порушує інтереси інших осіб, враховуючи те, що наслідки відмови позивача від позову сторонам відомі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття відмови позивача від позову в частині вимог до ФОП ОСОБА_1 та припинення в цій частині провадження у справі.

Враховуючи те, що норми ст. 65 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

01.05. 2011 року між ФОП Денчік та ТОВ "Балта" був укладений договір оренди нежитлового приміщення, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Донець-Захаржевського, б. 1/3 нежитлові приміщення першого поверху №№ 17-1, 17-2, 17-3, 17-4, 17-5, 17-6,17-7, 17-8, 17-9, 17-10, 17-11, 17-12, 17-13, 17-14 в літ "А-5".

Відповідно до п. п. 1.3 договору оренди орендар (ТОВ "Балта") використовував відповідне приміщення для розміщення відділення ПАТ АК "Аркада" в м. Харкові.

01 травня 2011 року між ТОВ "Балта" (позивач) та Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк "Аркада" (відповідач) був укладений договір суборенди нежитлового приміщення ("договір суборенди").

Відповідно до п.п.1.1. Договору суборенди позивач, він же орендар передав відповідачу (суборендарю) в строкове платне користування нежитлове приміщення розташоване за адресою : м., Харків , вул.. Донець-Захаржевського , б. 1/3 нежитлові приміщення першого поверху №№ 17-1, 17-2, 17-3, 17-4, 17-5, 17-6,17-7, 17-8, 17-9, 17-10, 17-11, 17-12, 17-13, 17-14 в літ "А-5".

01.05.11р. у відповідності з розділом 2 договору суборенди між орендарем та суборендарем (сторонами по справі) був складений та підписаний акт - прийому передачі приміщення.

01.05.11р. між позивачем по справі (ТОВ "БАЛТА") та ФОП ОСОБА_1 (надалі відповідач-2) був укладений договір поруки. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач-2 поручається перед позивачем за виконання зобов'язань ПАТ АКБ "Аркада" по договору суборенди приміщення, а саме за своєчасну оплату орендної плати, інфляційних виплат та витрат по сплаті вартості комунальних послуг.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.07.12р. позовні вимоги суборендаря (відповідача по справі) були задоволенні та договір суборенди нежитлового приміщення було розірвано.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.12 року зазначене судове рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі.

21.01.2013 року Постановою ВГСУ касаційна скарга суборендаря (відповідача) була задоволена, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2012 року була скасована, а рішення господарського суду Харківської області від 16.07.2012 року залишено без змін.

Порядок повернення об'єкту Оренди визначений розділом 2 договору суборенди. Так, відповідно до п. 2.5 договору суборенди повернення об'єкта оренди орендарю (позивачу) здійснюється у тому ж порядку, що й передача суборендарю. суборендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди, а орендар прийняти його протягом 5 ( п'яти ) банківських днів з моменту закінчення строку суборенди.

Згідно до п. 2.1 договору суборенди, приймання-передача об'єкта оренди здійснюється двосторонньою комісією, яка складається із представників сторін.

Положеннями розділу 2 умов договору суборенди передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди користування майном припиняється лише з моменту підписання акта приймання - передачі приміщень.

Акт прийому-передачі приміщення, відповідно до якого відповідач-1 передав, а позивач прийняв об'єкт оренди приміщення був підписаний 16.06.2015 року.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач-1 зобов'язаний був сплачувати йому щомісячну орендну плату в сумі 47080 грн. 28 коп. за наступний період: за березень, квітень та травень 2013 року.

Позивач стверджує, що після розірвання договору суборенди, орендар ПАТ АКБ "Аркада" не виконав зобов'язань, стосовно повернення об'єкту оренди до 16.06.15р. - дати передачі приміщення ТОВ "Балта" відповідно до акту прийому передачі приміщення підписаного сторонами.

Посилаючись на положення ст.ст. 653, 795 ЦК України, та умови договору суборенди де в п.п.2 передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди користування майном припиняється лише з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень, позивач вважає свої вимоги обгрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Також, з урахуванням положень ч.2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, позивач просить стягнути з відповідача неустойку за період починаючи з 20.02.2013 року по 31.05.2013 року ( включно) в сумі 309 384 грн. 56 коп.

З урахуванням вищевикладеного, позивач, просить суд стягнути з відповідача-1 суму грошових коштів за користування приміщенням у розмірі орендної плати в сумі 141240,84 грн. за три місяці - а саме за березень, квітень, травень 2013 року; а також стягнути 309384,56 грн. неустойки за період починаючи з 20.02.2013 року по 31.05.2013 року.

Відповідач у запереченнях проти позову та його представник у судовому засіданні стверджує, що ПАТ АКБ "Аркада" після розірвання господарським судом договору оренди фактично не користувалось приміщенням. Оскільки договір суборенди було розірвано, а приміщення визнано таким, що неможливо використовувати за цільовим призначенням, тобто для розміщення філії банку, то законних підстав для стягнення грошових коштів у якості орендної плати у позивача не має.

Крім того, представник відповідача зазначає, що раніше між тими ж самими сторонами господарськими судами вже розглядався спір про стягнення з відповідача ПАТ АКБ "Аркада" на користь позивача ТОВ "Балта" грошових коштів у вигляді орендної плати за користуванням приміщенням, в задоволенні якого позивачу було відмовлено, що також є підставою для відмові в задоволенні відповідних позовних вимог.

Щодо стягнення суми неустойки, то відповідач-1 просить суд застосовувати строки позовної давності. На думку представника ПАТ АКБ "Аркада" позивач, звернувся до суду з вимогами про стягнення неустойки з пропуском трьохрічного строку позовної давності. Відповідач-1 посилається на те, що строк позовної давності для стягнення неустойки починає свій перебіг з часу початку порушення ПАТ АКБ "Аркада" обов'язку, щодо повернення приміщення. Відповідний строк починає свій перебіг через п'ять днів, від дати розірвання договору суборенди.

Оскільки позивач звернувся до суду в лютому 2016 року, то відповідач-1 вважає, що строк позовної давності для відповідних вимог сплинув, тому відповідач-1 в задоволенні позову в цій частині просить суд відмовити.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ч.1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 вказаної норми передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 284 Господарського кодексу України, орендна плата є істотною умовою договору оренди.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Відповідно до пункту 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату встановлені частиною 2 статті 285 Господарського кодексу України.

Відповідно до положень п. 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" вирішуючи питання щодо дострокового розірвання договору оренди у зв'язку з несплатою орендарем (наймачем) платежів, господарським судам слід враховувати таке. Законом (частина третя статті 291 ГК України, частина друга статті 651, стаття 783 ЦК України) передбачено можливість розірвання договору найму (оренди) за рішенням суду на вимогу однієї з сторін, а статтею 782 ЦК України - право наймодавця на односторонню відмову від такого договору у разі невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Відповідне право наймодавця на відмову від договору найму не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою щодо розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо має місце істотне порушення умов договору. З урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним. Позовні вимоги, пов'язані з прийняттям майна з оренди (за наслідками припинення відповідного договору оренди), узгоджуються з приписом пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України, яким передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Так, судом встановлено, що 01.05. 2011 року між ФОП Денчік та ТОВ "Балта" в особі директора Гурового Є.Ю. був укладений договір оренди нежитлового приміщення, розташоване за адресою: м, Харків, вул. Донець-Захаржевського, будинок 1/3 нежитлові приміщення першого поверху №№ 17-1, 17-2, 17-3, 17-4, 17-5, 17-6,17-7, 17-8, 17-9, 17-10, 17-11, 17-12, 17-13, 17-14 в літ "А-5".

Відповідно до п.п. 1.3 договору оренди орендар (ТОВ " Балта" ) використовує відповідне приміщення для розміщення відділення ПАТ АК "Аркада" в м. Харкові .

01 травня 2011 року між ТОВ "Балта", в особі директора Гурового Є.Ю. та ПАТ АКБ "Аркада" в особі Голови Правління Паливоди К.В. був укладений договір суборенди нежитлового приміщення.

Відповідно до п.п.1.1. Договору суборенди Орендар (ТОВ "Балта") передав суборендарю (ПАТ АКБ "Аркада") в строкове платне користування нежитлове приміщення розташоване за адресою: м, Харків , вул. Донець-Захаржевського, б. 1/3 нежитлові приміщення першого поверху №№ 17-1, 17-2, 17-3, 17-4, 17-5, 17-6,17-7, 17-8, 17-9, 17-10, 17-11, 17-12, 17-13, 17-14 в літ "А-5".

01.05.2011р. у відповідності з розділом 2 договору суборенди між орендарем (ТОВ "Балта") та суборендарем ( ПАТ АКБ "Аркада") був складений та підписаний акт прийому передачі приміщення.

Відповідно до п.п.5.1 договору, строк договору суборенди набирає чинності з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення та діє до 01.04.2014 року.

Відповідно до п.п. 5.1 договору суборенди, ПАТ АКБ "Аркада" за користування приміщенням сплачувала орендарю ТОВ "Балта" щомісячну орендну плату виходячи з вартості одного квадратного метру об'єкту оренди за місяць в сумі 294,62 грн. Загальна сума щомісячної орендної плати становить 47080,28 грн.

Відповідно до п.4.4. договору суборенди, орендна плата нараховується з дати підписання акта - прийому передачі Об'єкта оренди. Останнім днем нарахування плати є дата підписання сторонами акту прийому передачі при поверненні об'єкта оренди Орендарю.

21.01.2013 року Постановою Вищого господарського суду України касаційна скарга суборендаря (відповідача) була задоволена, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2012 року була скасована, а рішення господарського суду Харківської області від 16.07.2012 року залишено без змін.

Порядок повернення об'єкту оренди визначений розділом 2 договору суборенди. Так, відповідно до п. 2.5 договору суборенди повернення об'єкта оренди орендарю (ТОВ "Балта") здійснюється у тому ж порядку, що й передача суборендарю (ПАТ АКБ "АРКАДА"). Суборендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди, а орендар прийняти його протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту закінчення строку суборенди.

Згідно до п. 2.1 Договору суборенди приймання передача об'єкта оренди здійснюється двосторонньою комісією, яка складається із представників сторін.

Втім, відповідач-1 (ПАТ АКБ "Аркада"), починаючи з 21.01.2013 року (дати розірвання договору) та до 16.06.2015 року не передав приміщення, що створило перешкоди для позивача (ТОВ "БАЛТА") в користуванні майном.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач після розірвання договору суборенди нежитлового приміщення, починаючи з 21.01.13р. (дати винесення Постанови Вищого господарського суду України про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, яким було розірвано договір суборенди) та до 16.06.2015 року - дати укладення акту прийому передачі нежитлового приміщення не дав змоги використовувати позивачу приміщення за призначенням.

Посилання відповідача -1 (ПАТ АКБ "Аркада") на те, що акт прийому передачі приміщення не був підписаний вчасно не з його вини спростовується наявними в матеріалах доказами. В матеріалах справи міститься рішення суду (ухвала про припинення провадження у справі № 922/2604/15 від 23.06.2015 року) де зазначено, що саме позивач звернувся до суду з вимогами про захист своїх порушених прав, тобто ТОВ "Балта" у позові просив суд усунути перешкоди в користуванні майном та зобов'язати ПАТ АКБ "Аркада" підписати акт прийому-передачі відповідного приміщення (а.с. №118).

Крім того, в підтвердження порушення прав позивача також слугує те, що при розподілі судових витрат в ухвалі від 23.06.15р. по справі № 922/2604/15 (а.с. №118) судовий збір був покладений саме на ПАТ АКБ "Аркада", як на винну сторону, оскільки акт прийому-передачі був підписаний після порушення провадження у справі.

Позиція відповідача про те, що позовні вимоги про стягнення коштів за користуванням приміщенням у розмірі орендної плати не підлягають задоволенню, оскільки договірні відносини між сторонами по справі припинилися, через розірвання договору і неможливості використовувати таке приміщення за його цільовим призначенням, суд вважає безпідставним у зв'язку з наступним.

Так, згідно до ч.3 ст.653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч.2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно п. 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 року "Про деякі питання застосування законодавства про оренду (найм) майна", вбачається що з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Розірвання в судовому порядку договору суборенди зобов'язує відповідача-1 виконати свій обов'язок, щодо повернення нежитлового приміщення .

З урахуванням того, що договором суборенди (п.2.5.) передбачено повернення об'єкта оренди, шляхом укладення акту прийому-передачі, який уповноваженими представниками сторін по справі був підписаний 16.06.2015 року, та враховуючи п.4.4. договору, в якому зазначено, що останнім днем нарахування орендної плати є дата підписання акту прийому-передачі при поверненні об'єкта оренди орендарю, вимоги щодо стягнення з відповідача грошових коштів за користування приміщенням в сумі 141 240,84 грн. (орендної плати за березень, квітень, травень 2013 року) з розрахунку 47080,28грн. за місяць є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

З посиланням представника відповідача-1, про те, що раніше господарськими судами, між тими самими сторонами, розглядався тотожній спір, і те що були ухваленні рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення орендної плати з відповідача на користь позивача, що є підставою для відмови в задоволенні позову, суд не може погодитись, оскільки відповідні судові рішення, на які посилається відповідач-1, стосувались стягнення орендної плати за період часу саме дії договору суборенди, тобто до розірвання договору суборенди (до 21.01.2013 року).

Предметом даного спору є інші правовідносини, а саме правовідносини сторін, що виникли між ними після розірвання договору суборенди.

Так, передбачена п.4.4.договору суборенди, орендна плата, яка нараховується до дати підписання сторонами акту прийому передачі при поверненні об'єкта оренди орендарю, є узгоджений сторонами вид відповідальності орендаря за користування приміщенням, за відсутності правових підстав.

Відповідна правова позиція узгоджується з п.5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.13 року "Про деякі питання застосування законодавства про оренду (найм) майна".

Враховуючи той факт, що договір суборенди між сторонами по справі було розірвано рішенням господарського суду Харківської області від 16.07. 2012 року, яке набуло законної сили 21.01.2013 року, після винесення Постанови Вищого господарського суду України, якою була задоволена касаційна скарга ПАТ АКБ "АРКАДА" на постанову апеляційного суду Харківської області про скасування рішення суду першої інстанції, то суд приходить до висновку що договір суборенди було розірвано саме з 21.01.2013 року.

Суд, враховуючи умови договору суборенди, приходить до висновку, що протягом п'яти днів починаючи з 21.01.2013 року, відповідач зобов'язаний був повернути об'єкт оренди. Починаючи, з 29.01.2013 року (з урахуванням того, що 26.01.13р. та 27.01.13р. - вихідні) відповідач, є таким, що прострочив виконання обов'язку, щодо вчасного повернення об'єкту оренди, та саме саме з цього часу, в межах строку позовної давності, позивач може звертатися до суду з позовною заявою, про стягнення неустойки.

Відповідно до положень п. 5.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, є неправильним.

З викладеного вбачається, що до вимоги про стягнення неустойки в порядку ст. 758 ЦК України має застосовуватись загальний строк позовної давності в три роки, у відповідності до положень ст. 257 ЦК України.

Слід зазначити, що строк позовної давності щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 неустойки може бути заявлено за період з 19.02.13р. по 19.02.16р. (вихідний штамп органу зв'язку на конверті позивача про направлення позовної заяви до суду - 19.02.16р. (а.с. №54)). Отже, трирічний термін позовної давності, також спливає поступово, за кожен день прострочення.

Таким чином, заявлені позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за період з 20.02.2013 року по 31.05.2013 року (включно), є такими, що заявлені в межах строку позовної давності, тому в заяві позивача про застосування строку позовної давності слід відмовити.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України (Постанова Верховного суду України від 20.03.2012 року у справі про перегляд Постанови Вищого господарського суду №922/344го суду України від 03.11.11р. у справі № 40/117), а також з правовою позицією Вищого господарського суду України від 02.07.13р. по справі № 17/121-12

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача про стягнення з відповідача-1 неустойки, в порядку ст. 785 ЦК України, в сумі 309384,56 грн. за період починаючи з 20.02.2013 року по 31.05.2013 року (включно), а тому задовольняє їх.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, тому витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача-1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 598, 612, 653, 785, 795 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 197 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Аркада" (01001, м. Київ, вул. Ольгінська, б.3, р/р 0 в ПАТ АКБ "Аркада" код банку 322335, код за , свідоцтво про сплату ПДВ № 100329459, іпн 51) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЛТА" (свід. реєстрації серія АОО №500370 п/р 3329 в ПАТ "Укрсоцбанк", код 300023, , св. про сплату єд. платку , 61204, м. Харків, пров. 23 Серпня буд.6, кв.3) грошові кошти в розмірі орендної плати за березень, квітень, травень 2013 року в розмірі 141240,84 грн.; неустойку за період з 20.02.2013 року по 31.05.2013 року в сумі 309384,56 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 6759,38 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.05.2016 р.

Суддя Л.В. Шарко