РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р. Справа № 924/13/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Павлюк І. Ю. ,

судді Савченко Г.І.

при секретарі Головченко Д.М.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність №2-80 від 21.03.2016 року)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Хмельницької області від 17.02.16р. у справі №924/13/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"

Відповідач: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз"

про стягнення 3 611 998,86 грн.

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 17.02.16р. у справі №924/13/16 (суддя Субботіна Л.О..) позов Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" про стягнення 3 611 998,86 грн. задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" 90 012,81 грн. пені, 4 694,73 грн. 3% річних, 967,02 грн. інфляційних втрат, 1 435,12 грн. витрат по оплаті судового збору.

Провадження у справі №924/13/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" в частині стягнення 2 163 023,31 грн. заборгованості припинено.

У стягненні 855 015,98 грн. пені, 365 146,67 грн. штрафу, 48 955,90 грн. 3% річних, 84 182,45 грн. інфляційних втрат відмовлено.

Рішення господарського суду Хмельницької області в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" 90 012,81 грн. пені, 4 694,73 грн. 3% річних, 967,02 грн. інфляційних втрат мотивоване тим, що частина вартості наданих послуг була сплачена відповідачем за рахунок власних коштів з простроченням строків оплати, визначених договором №/Н42 від 27.09.2011р. в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р., а в частині відмови у стягненні 855 015,98 грн. пені, 365 146,67 грн. штрафу, 48 955,90 грн. 3% річних, 84 182,45 грн. інфляційних втрат рішення мотивоване тим, що відповідач чітко виконував положення спільних протокольних рішень, що свідчить про належне виконання останнім своїх зобов'язань в цій частині за договором на транспортування природного газу, а тому підстави для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат на заборгованість, яка була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, відсутні.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Хмельницької області позивач оскаржив його в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі та поясненнях позивач просить суд змінити рішення місцевого господарського суду в частині позовних вимог ПАТ "Укртрансгаз" щодо нарахованих 945 028,79 грн. пені, 3% річних від простроченої суми у розмірі 53 650,63 грн., та інфляційних втрат в сумі 85 149,47 грн., скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 7% штрафу в розмірі 365 146,67 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ "Укртрансгаз" 365 146,67 грн. 7% штрафу.

В іншій частині рішення господарського суду Хмельницької області від 17.02.2016р. у справі №924/13/16 залишити без змін.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №924/13/16 від 23.03.2016 року прийнято до провадження апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Хмельницької області від 17.02.16р. у справі №924/13/16.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №924/13/16 від 04.04.2016 року розгляд апеляційної скарги відкладався.

28.04.2016 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 12.05.2016 року з'явився представник позивача, представник відповідача в судове засідання не з'явився.

12.05.2016 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, у зв'язку із зайнятістю представників відповідача у інших судах.

Розглянувши вищезазначене клопотання колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, окрім того відповідач не був позбавлений права надати додаткові пояснення та докази до початку судового засідання 12.05.2016 року.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду, в судовому засіданні 12.05.2016 року заслухала представника позивача вивчила та дослідила матеріали справи та наявні в ній докази, розглянула матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, відзив на апеляційну скаргу, перевірила правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, та дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2011р. між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", правонаступником якої згідно п. 1.2 Статуту є Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (далі замовник) було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н42.

17.01.2013р. між ПАТ "Укртрансгаз" (далі газотранспортне підприємство) та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (далі замовник) укладено додаткову угоду №1 до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 27.09.2011р. №/Н42, якою були внесені зміни і доповнення до договору, зокрема, викладено в новій редакції усі розділи вищевказаного договору.

Так, відповідно до п.1.1 договору в редакції, викладеній у додатковій угоді №1 від 17.01.2013р. (далі договору), газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання - передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами договору.

Згідно п. 1.2 договору річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 494 862,820 тис.куб.м.

Пунктами 3.1, 3.4 договору визначено, що послуги по транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно п. 5.1 договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобовязується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 09:00 години першого дня місяця до 09:00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п.п. 5.3, 5.4 договору).

Відповідно до п. 5.5 договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобовязань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1 договору).

Додаткова угода №1 від 17.01.2013р. підписана і скріплена печатками сторін.

11.02.2013р. між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 27.09.2011р. №/Н42, згідно якої було внесено доповнення до п. 1.2 розділу 1 договору щодо обсягу транспортування природного газу замовника в 2012 році.

28.01.2014р. укладено додаткову угоду №3 до договору про внесення змін до пункту 1.2. розділу 1 договору щодо річного фактичного обсягу транспортування природного газу замовника в 2013 - 2014 роках.

31.01.2015р. між сторонами укладено додаткову угоду №6 до договору про внесення змін до пункту 1.2. розділу 1 договору щодо річного фактичного обсягу транспортування природного газу замовника в 2014 році та у 2015 році.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з транспортування газу на загальну суму 23 714 210,02 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (а.с. 51-56).

На момент звернення позивача до суду відповідач за отримані послуги розрахувався лише частково на суму 21 551 186,71 грн., що підтверджується розрахунком суми основного боргу ПАТ "Хмельницькгаз" та не заперечувалось сторонами.

Станом на 05.01.2016р. (дата порушення провадження у справі) сума основного боргу відповідача складала 2 163 023,31 грн.

Розрахунок за надані послуги був здійснений відповідачем наступним чином:

- частину вартості послуг з транспортування газу, наданих за договором від 27.09.2011р. №/Н42, на суму 15 366 449,06 грн., відповідач оплатив за рахунок коштів підприємства, що не заперечується сторонами у справі;

- іншу частину наданих послуг на суму 6 184 737,65 грн. - за рахунок коштів, отриманих відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 на підставі спільних протокольних рішень(а.с. 93-124).

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду погоджується з висновком господарського суду Хмельницької області щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 90 012,81 грн. пені, 4694,73 грн. 3 % річних, 967,02 грн. інфляційних втрат та відмови у стягненні 855 015,98 грн. пені, 365 146,67 грн. штрафу, 48 955,90 грн. 3 % річних, 84 182,45 грн. інфляційних втрат, припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача 2 163 023,31 грн., та відмови у стягненні 855 015,98 грн. пені, 365 146,67 грн. штрафу, 48 955,90 грн. 3 % річних, 84 182,45 грн. інфляційних втрат, з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 546 ЦК України передбачає, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Субєктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 626 ЦК України, договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За приписами ст. 654 цього ж Кодексу, зміна або розірвання договору вчинюється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пункт 1 ст.653 ЦК України визначає, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, частина вартості наданих послуг була сплачена відповідачем за рахунок власних коштів з простроченням строків оплати, визначених договором №/Н42 від 27.09.2011р. в редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. (15 366 449,06 грн.).

Оскільки така заборгованість не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідач в цій частині порушив договірні зобовязання і зобовязаний сплатити позивачу 3 % річних, інфляційні втрати та пеню, нараховані за несвоєчасну оплату наданих послуг за рахунок власних коштів товариства (аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України № 922/4596/15 від 19.01.2016р., №920/4/15 від 19.08.2015р.).

Після порушення провадження у справі №924/13/16 (05.01.2016р.) позивачу на підставі спільного протокольного рішення № 213/у від 21.01.2016р. було перераховано згідно платіжного доручення № 3 від 22.01.2016р. (оплачено 27.01.2016р.) кошти в сумі 2 163 023,31 грн. за послуги з транспортування газу, надані у травні-червні 2015 року.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Пунктом 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає правомірним припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача 2 163 023,31 грн. заборгованості на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Підписання сторонами у 2015-2016 роках спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р., наказу Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009р. №55/57/43, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688 свідчить про те, що сторони фактично погодились, що часткова оплата наданих послуг з транспортування газу за договором №/Н42 від 27.09.2011р., підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення.

Колегія суддів вважає, що спільні протокольні рішення змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги з транспортування газу, надані відповідно до договору №/Н42 від 27.09.2011р.

У постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 у справах №5011-35/1533-2012-19/522-2012, №5011-35/1272-2012-42/527-2012, №5011-1/1043-2012-42/528-2012 викладено аналогічну правову позицію, а також зазначено, що для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, відповідно до умов якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Розрахунок за поставлений природний газ відбувся шляхом перерахування грошових коштів в сумі 6 184 737,06 грн., платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи, тобто у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків.

А тому, місцевий господарський суд правомірно встановив відсутність підстав для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат на заборгованість, яка була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків.

Окрім того, щодо нарахування відповідачу 7% штрафу в сумі 365 146,67 грн., на підставі положень статті 231 Господарського кодексу України колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

З вище викладеного вбачається, що сплата відповідачем заборгованості є грошовим зобов'язанням, а тому стягнення 365 146,67 грн. штрафу на підставі положень статті 231 Господарського кодексу України є безпідставним.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування чи зміни та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у звязку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 17.02.2016р. у справі №924/13/16 - залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Хмельницької області від 17.02.2016р. у справі №924/13/16 - залишити без задоволення.

2. Справу №924/13/16 повернути до господарського суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом XII-1 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Савченко Г.І.