ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.05.16. Справа № 904/2560/16
за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "МАРГАНЕЦЬТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Марганець

про стягнення 2 303 865,14 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 14-138 від 13.05.14;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №275 від 06.04.16.

СУТЬ СПОРУ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до господарського суду з позовом до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "МАРГАНЕЦЬТЕПЛОМЕРЕЖА" про стягнення 2 303 865,14 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням умов договору №13/3317-ТЕ-3 купівлі-продажу природного газу від 28.12.12.

Позивач у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, надав витребувані ухвалами суду документи та пояснення, надав оригінали документів витребувані судом для огляду в судове засідання.

Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнає, просить суд зменшити штрафні санкції.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 11.05.16 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Позивачем (Продавець) і Відповідачем (Покупець), укладений договір №13/3317-ТЕ-3 купівлі-продажу природного газу від 28.12.12 (Договір) та додаткові угоди до нього №1,№2.

Відповідно до п.1.1 договору, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Пунктом 1.2 договору встановлено, що газ, який продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх релігійними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо- комерційної діяльності. Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2013 по 31 грудня 2013 газ обсягом до 9199,799 тис. куб.м. (п.2.1 договору). Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11.1 договору).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору, Позивачем протягом січня-грудня 2013 поставлено Відповідачу природний газ в обсязі 6 857,611 тис.м3 на загальну суму 8 977 984,33 грн., що підтверджується актами передачі-приймання природного газу (а.с. 24-30).

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, відповідач порушив умови договору. Оплату отриманого природного газу здійснював несвоєчасно та значним порушенням строку встановленого договором, що підтверджується матеріалами справи. Станом на час розгляду цієї справи заборгованість відсутня.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Відповідно до п.7.2 договору у разі невиконання Покупцем умов п.6.1 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі цього, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 148 436,27 грн. згідно наступного розрахунку:

зобов'язання за жовтень: за період прострочки з 29.03.14 по 15.10.14;

зобов'язання за листопад: за період прострочки з 29.03.14 по 21.11.14;

зобов'язання за грудень: за період прострочки з 29.03.14 по 13.07.14.

Розрахунок пені, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди прострочки та періоди нарахувань, не містить арифметичних помилок. Тому, позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач у відзиві на позов просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пункт 3 ч.1 ст. 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) (п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції). У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Так, частиною 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є комунальним підприємством, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста. За специфікою мети створення, предметом господарської діяльності скаржника є виробництво і реалізація споживачам теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання. Відтак, відповідач займається пріоритетною, соціально-орієнтованою сферою господарської діяльності, спрямованою на забезпечення функціонування міста Марганець. При цьому, відповідач не є фактичним споживачем газу, оскільки згідно Договору газ використовувався виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Особливістю реалізації тепла відповідачем є те, що таке постачання здійснюється за регульованими тарифами. При цьому, загальновідомим є факт того, що станом на день розгляду цієї справи, такі тарифи не є економічно обґрунтованими та виправданими. Це зокрема, є однією з важливіших причин існування соціальної напруги у внутрішньодержавних відносинах та відносинах України в міжнародній сфері. Фактично діяльність відповідача з реалізації тепла споживачам є збитковою.

Також, важливою обставиною є те, що порядок розрахунків відповідача з постачальниками енергоносіїв є законодавчо врегульованим, що виключає можливість відповідача впливати на своєчасність розрахунків за природний газ.

Так, у відповідності до ст. 19.1 Закону України Про теплопостачання та Постанови КМ України № 217 від 18.06.14р., якою затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, встановлений особливий порядок розрахунків теплопостачальників за спожитий природний газ. Відповідно до встановленого порядку МКП Дніпропетровські міські теплові мережі укладено договори банківського рахунку з банківськими установами, згідно до якого відкрито поточні рахунки зі спеціальним режимом використання.

На поточні рахунки зі спеціальним режимом використання надходить вся оплата за спожиту теплову енергію від категорій споживачів населення, бюджетні установи, релігійні організації та інші споживачі. Щомісячно Національна комісія що здійснює державне у сферах енергетики та комунальних послуг України встановлює для теплопостачальників норматив перерахування коштів з поточних рахунків зі спеціальним режимом використання, згідно якого частина коштів перераховується на рахунок газопостачальника, а частина коштів перераховується на поточний рахунок теплопостачальника.

Норматив перерахування коштів встановлюється щомісячно відповідними постановами НКРЕКП.

З вищевикладеного, вбачається, що законодавчо встановленим порядком формування ціни (тарифів) на тепло, порядком розподілення грошових коштів (отриманих за тепло), на законодавчому рівні забезпечується реальне надходження коштів на рахунки газопостачальників. Одночасно з цим, у відповідача відсутня реальна можливість впливати на своєчасність розрахунків.

З пояснень відповідача вбачається, станом на 01.04.16 борг населення за спожиту теплову енергію складає 15 млн.798,3 тис. грн. За 2015 рік отримало збиток від виробничої діяльності у сумі 5 млн. 897 тис. грн.., значна частина майна знаходиться у податковій заставі, що унеможливлює оформлення банківського кредиту.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані, що свідчать те, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань, кредитор зазнав збитків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для зменшення розміру пені до 70 000,00 грн.

Такої ж правової позиції дотримується ВГСУ у аналогічних справах (див. Постанови у справах № 19/49-10 (9/188-09) від 26.10.10 та № 6/5005/6105/2012 від 03.04.13).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цього, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 160 809,07 грн.

Розрахунок 3% річних, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди прострочки та періоди нарахувань, не містить арифметичних помилок. Тому, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних в сумі 160 809,07 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач заявив до стягнення суму інфляційних втрат в розмірі 1 994 619,80 грн., Розрахунок втрат від інфляції, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди прострочки та періоди нарахувань, не містить арифметичних помилок. Тому, позовні вимоги в частині стягнення втрат від інфляції в сумі 1 994 619,80 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, господарські витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193, 229, 230, 231, Господарського Кодексу України, ст. ст. 526, 530, 549, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "МАРГАНЕЦЬТЕПЛОМЕРЕЖА" ( 53407, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Л. Українки,4, код 02128112) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНОЇ АКЦІОНЕРНОЇ КОМПАНІЇ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077,15 грн. - пені, 355 122,41 грн. - 3% річних, 742 076,07 грн. - інфляційних втрат, судовий збір в розмірі 72 848,60 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 16.05.15

Суддя М.О.Ніколенко