РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3362/16 11.05.16 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетворк Солюшнс"

до Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ"

про стягнення 150 000,00 грн.

та за зустрічним позовом Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ

СИСТЕМИ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетворк Солюшнс"

про стягнення грошових коштів та розірвання договору

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін (за первісним позовом):

від позивача: Хаславська А.А. за довіреністю № б/н від 04.03.2016 р.;

від відповідача: Кузьменко М.А. за довіреністю № 1101/01-01 від 23.03.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нетворк Солюшнс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ" про стягнення 150 000,00 грн.

Ухвалою суду від 01.03.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.03.2016 р.

У судове засідання 22.03.2016 р. представник відповідача не з'явився, проте 22.03.2016 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 22.03.2016 р. подала клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою від 22.03.2016 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 12.04.2016 р.

29.03.2016 р. від Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетворк Солюшнс" про стягнення грошових коштів та розірвання договору.

Ухвалою від 04.04.2016 р. зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

У судовому засіданні 12.04.2016 р. представник позивача подав відзив на зустрічний позов.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.04.2016 р. подав додаткові пояснення до зустрічного позову.

У судовому засіданні 12.04.22016 р. оголошувалась перерва до 19.04.2016 р.

18.04.2016 р. від позивача надійшли заперечення по справі.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.04.2016 р. подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та оголошення перерви у судовому засіданні.

У судовому засіданні 19.04.2016 р. оголошувалась перерва до 25.04.2016 р.

22.04.2016 р. від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

У судовому засіданні 25.04.2016 р. представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 25.04.2016 р. оголошувалась перерва до 11.05.2016 р.

04.05.22016 р. від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

У судовому засіданні 11.05.2016 р. представник відповідача подав додаткові пояснення до зустрічного позову.

У судовому засіданні 11.05.2016 р. представник позивача за первісним позовом підтримала заяву про збільшення позовних вимог, подану 22.04.2016 р.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі (за первісним позовом) являється вимога про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи за першим етапом відповідно до Договору № ДГ-000005 від 29.12.2015 р.

При цьому, позивачем на підтвердження позовних вимог надавались докази наданні послуг виключно за першим етапом Договору, а відповідачем, відповідно, подавались заперечення проти позову, також за першим етапом робіт.

У той же час, у заяві про збільшення позовних вимог позивач зазначає про надання послуг за другим етапом робіт по Договору та просить стягнути з відповідача заборгованість, додатково, за другим етапом наданих послуг.

Розглянувши подану заяву про збільшення позовних вимог, судом встановлено, що вона фактично являється заявою про зміну предмета позову.

Так, встановлення обставин надання послуг по другому етапу потребує додаткового дослідження та підтвердження новими доказами, що не були предметом дослідження у даній справі.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Оскільки станом на час подання заяви про збільшення позовних вимог, яка за своєю правовою природою являється заявою про зміну предмета позову, розгляд справи по суті вже розпочався, суд не приймає вказану заяву та залучає останню до матеріалів справи у якості додаткових пояснень по справі.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні підтримала первісні позовні вимоги, проти задоволення зустрічного позову заперечила.

Представник відповідача за первісним позовом проти первісних позовних вимог заперечив та підтримав зустрічну позовну заяву.

У судовому засіданні 11.05.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються первісні та зустрічні позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

29.12.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нетворк Солюшнс" (надалі - Виконавець, Учасник, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) та Державним підприємством "Національні інформаційні системи" (надалі - Замовник, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) укладено договір №ДГ-000005 про закупівлю послуг за державні кошти (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Учасник зобов'язується надати Замовнику послуги щодо проектування та розробляння у сфері інформаційних технологій (модифікація Комп'ютерної програми «Контекстно-орієнтована система правової інформації», 62.01.11-00.00), код ДК 016:2010-62.01.1, а саме: адаптація Комп'ютерної програми «Контекстно-орієнтована система правової інформації» в реєстр нормативно-правових актів» (Надалі - Послуги), у відповідності із специфікацією послуг, що наведена в Додатку №1 до цього Договору, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані Послуги, на умовах та у строки, передбачені цим Договором.

Згідно з п. 1.2. Договору технічні вимоги до надання послуг з модифікації комп'ютерної програми «Контекстно-орієнтована система правової інформації», наведені в Додатку №2 до цього Договору.

Якість послуг, що надаються за цим Договором повинна відповідати Технічним вимогам, що наведені в Додатку №2 до цього Договору. Якість Послуг повинна відповідати вимогам та нормативним документам, передбаченим законодавством України до цього виду Послуг (п. 2.1. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору загальна ціна Послуг за цим Договором у відповідності з Специфікацією послуг (Додаток №1 до цього Договору) становить 2 000 000,00 грн.

За умовами п. 4.1.1. Договору, оплата здійснюється Замовником по мірі виконання Виконавцем відповідного етапу (підетапу) надання послуг, визначеного у Специфікації послуг протягом 10 банківських днів з моменту підписання Сторонами Актів здачі-приймання Послуг за відповідними етапом (підетапом), на підставі виставленого Виконавцем рахунку-фактури.

Пунктом 4.1.2. Договору передбачено, що оплата здійснюється Замовником шляхом попередньої оплати (авансування) в розмірі 25% від загальної ціни відповідного етапу (підетапу) послуги протягом 10 банківських днів з дати отримання Замовником рахунку-фактури, який виставляється Виконавцем протягом 5 банківських днів з початку етапу (підетапу). Залік авансового платежу здійснюється за Актами здачі-приймання послуг за відповідними етапами (підетапами) в строки згідно з Специфікацією послуг (Додаток №1 до Договору).

Відповідно до п. 6.1. Договору, Виконавець надає Послуги, а Замовник приймає їх по мірі виконання зобов'язань за етапами (підетапами) Специфікації послуг. Після виконання відповідного етапу (підетапу) надання послуг, визначених у Специфікації послуг, Виконавець передає Замовнику результати, передбачені Технічними вимогами (Додаток №2) та Акт здачі-приймання послуг в двох примірниках, які підписані Виконавцем. Результати, передбачені Технічними вимогами (Додаток №2), передаються Замовнику в двох примірниках на паперовому носії, окрім програмного забезпечення, яке передається на електронному носієві в порядку, передбаченому в Технічних вимогах (Додаток №2). Експлуатаційна документація передається на паперових носіях у обсязі, передбаченому Технічними вимогами до надання послуг, які наведені в Додатку №2 до цього Договору.

За умовами п. 6.2. Договору, Замовник протягом семи робочих днів повинен підписати отримані Акти та повернути Виконавцю один примірник Акту або направити Виконавцю письмову вмотивовану відмову від прийняття послуг (робіт) із зазначенням переліку недоліків та строків їх усунення. Замовник також зобов'язаний разом із примірником підписаного Сторонами Акту повернути Виконавцю по одному примірнику результатів, визначених в п. 6.1., які оформлені на паперових носіях, та підписані уповноваженими особами Сторін.

Згідно з п. 6.3. Договору, у випадку, якщо Замовник у зазначений в п. 6.2 Договору строк не поверне Виконавцю підписаний Акт або в цей же строк не надасть Виконавцю вмотивованої письмової відмови від приймання наданих послуг, то послуги, зазначені в такому Акті вважаються прийнятими, і Замовник зобов'язаний їх оплатити у повному обсязі відповідно до умов цього Договору протягом 10 банківських днів з дати отримання відповідного Акта.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2016 (п. 14.1. Договору).

Додатком №2 до Договору сторони погодили технічні вимоги до надання послуг.

Додатком №1 до Договору (Специфікація надання послуг) сторони погодили назву етапу, перелік робіт етапу, кінцевий термін реалізації, вартість робіт етапу.

Спір між сторонами виник з приводу виконання робіт по першому етапу.

Відповідно до Додатку №1 до Договору, назва першого етапу - «Розробка та узгодження Технічного завдання»; опис етапу - «обстеження технологічних процесів функціонування КП. Розробка та узгодження Технічного завдання»; результат надання послуг - «Технічне завдання на створення КП. Акт приймання-передачі технічного завдання»; кінцевий строк надання послуг - 31.01.2016; вартість послуг - 200 000,00 грн.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі ст. ст. 626-629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Обґрунтовуючи первісні позовні вимоги, позивач вказує що ним, на виконання умов договору №ДГ-000005 про закупівлю послуг за державні кошти від 29.12.2015 р., надано відповідачу за первісним позовом (позивачу за зустрічним позовом) послуги по першому етапу «модифікація Комп'ютерної програми «Контекстно-орієнтована система правової інформації»; результати наданих послуг були передані відповідачу супровідним листом № 25/1 від 29.01.2016 р. і прийняті останнім шляхом підписання Акту здачі-приймання наданих послуг 31.01.2016 р.

Оскільки позивач отримав 25% ціни етапу (50 000,00 грн.) після підписання Договору, у зв'язку з підписанням Акту здачі-приймання наданих послуг 31.01.2016 р., останній надав відповідачу Рахунок-фактуру №СФ-0000011 від 01.02.2016 р., на оплату решти вартості наданих за першим етапом послуг, у розмірі 150 000,00 грн.

Проте, відповідач остаточний розрахунок за надані послуги в сумі 150 000,00 грн. не здійснив, у зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Нетворк Солюшнс" звернулось до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Національні інформаційні системи" заборгованості за договором №ДГ-000005 про закупівлю послуг за державні кошти від 29.12.2015 р. у розмірі 150 000,00 грн.

Державне підприємства "Національні інформаційні системи" факт належного надання послуг за першим етапом Договору не заперечує та зазначає наступне.

29.12.2016 р. на підставі Рахунку-фактури № СФ-0000050 від 29.12.2015 р. ДП «НАІС» перерахувало на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 500 000,00 грн., у якості авансових платежів по всім етапам Договору.

Після прийняття послуг за першим етапом Договору, ДП «НАІС» листом від 15.02.2016 р. запропонувало позивачу здійснити оплату решти послуг за першим етапом Договору у розмірі 150 000,00 грн., шляхом заліку коштів, перерахованих у якості авансових платежів по всім етапам Договору.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

За результатом розгляду первісних позовних вимог, суд зазначає наступне.

Умовами п. п. 4.1.1., 4.1.2. Договору сторони погодили порядок і строки розрахунків за Договором.

Так, вказаними пунктами передбачено, що оплата здійснюється Замовником шляхом попередньої оплати в розмірі 25% від загальної ціни відповідного етапу (підетапу) послуги на підставі рахунку-фактури Виконавця; залік авансового платежу здійснюється за Актами здачі-приймання послуг за відповідними етапами (підетапами) в строки згідно з Специфікацією послуг. Оплата наданих послуг здійснюється Замовником по мірі виконання Виконавцем відповідного етапу (підетапу) надання послуг, після підписання Сторонами Актів здачі-приймання Послуг за відповідними етапом (підетапом), на підставі виставленого Виконавцем рахунку-фактури.

Таким чином, перерахувавши авансові кошти у розмірі 500 000,00 грн. на рахунок ТОВ "Нетворк Солюшнс", ДП «НАІС» належним чином виконало зобов'язання щодо сплати авансових платежів по кожному етапу Договору.

При цьому, суд зазначає, що умови Договору щодо порядку розрахунків та зарахування коштів не замінені ні за згодою сторін, ні в судовому порядку; недійсними у встановленому законом порядку не визнані, відтак, такі положення Договору мають виконуватись у повному обсязі в порядку, погодженому обома сторонами.

Одностороння зміна умов Договору, в томі числі щодо порядку оплати і зарахування грошових коштів за надані послуги, положеннями Договору не передбачена.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач має сплатити залишкову вартість наданих позивачем послуг у розмірі 150 000,00 грн., у порядку, передбаченому Договором, а не шляхом зарахування таких коштів з раніше сплачених сум авансових платежів по всіх етапах Договору.

За таких обставин, суд вважає первісні позовні вимоги ТОВ "Нетворк Солюшнс" до ДП «НАІС» про стягнення 150 000,00 грн. обґрунтованими, підтвердженими зібраними у матеріалах справи доказами та не спростованими у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог Державного підприємства "Національні інформаційні системи" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетворк Солюшнс", суд зазначає наступне.

У зустрічній позовній заяві Державне підприємство "Національні інформаційні системи" просить суд розірвати договір №ДГ-000005 від 29.12.2015 р.; визнати право власності на майно - частину неосвоєного авансового платежу по договору №ДГ-000005 від 29.12.2015 р. у сумі 300 000,00 грн.; витребувати із володіння ТОВ "Нетворк Солюшнс" 300 000,00 грн. неосвоєного авансового платежу шляхом перерахування їх прямим платежем на поточний рахунок ДП «НАІС» та частково задовольнити первісні позовні вимоги ТОВ "Нетворк Солюшнс" шляхом оплати заборгованості у сумі 150 000,00 грн. за рахунок перерахованих ДП «НАІС» неосвоєних авансових платежів за Договором.

Обґрунтовуючи вимоги про розірвання договору №ДГ-000005 від 29.12.2015 р., ДП "Національні інформаційні системи" зазначає про зміну істотних обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, зокрема:

- зменшення фінансування ДП «НАІС» Міністерством юстиції України, що також призвело до зменшення чистого доходу підприємства;

- на момент укладення договору сторони не могли передбачити суттєві зміни у нормативному регулюванні можливості отримання доходу підприємства;

- дані обставини не можуть бути усунені ДП «НАІС»;

- подальше виконання договору для ДП «НАІС» спричинює значні наслідки, оскільки позбавляє його можливості нормально виконувати покладені на нього функції забезпечення діяльності Єдиних та Державних реєстрів України, спричинює можливість виникнення ситуації недостатнього фінансування оплати праці співробітників підприємства;

- розірвання договору для ТОВ "Нетворк Солюшнс" не спричинює значних наслідків, оскільки повністю охоплюється їх підприємницьким ризиком.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 11.06.2015 № 910/18575/14.

Враховуючи недоведеність Державним підприємством "Національні інформаційні системи" одночасного існування всіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, необхідних для розірвання №ДГ-000005 про закупівлю послуг за державні кошти від 29.12.2015 р. у зв'язку з істотною зміною обставин, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання спірного договору, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Зустрічні позовні вимоги про визнання права власності на майно - частину авансового платежу по договору №ДГ-000005 від 29.12.2015 р. та витребування із володіння ТОВ "Нетворк Солюшнс" 300 000,00 грн. неосвоєного авансового платежу шляхом перерахування їх прямим платежем на поточний рахунок ДП «НАІС», а також про залік заборгованості перед ТОВ "Нетворк Солюшнс" у сумі 150 000,00 грн. за рахунок перерахованих ДП «НАІС» неосвоєних авансових платежів за Договором, ДП "НАІС" обґрунтовує наступним.

29.12.2016 р. на підставі Рахунку-фактури № СФ-0000050 від 29.12.2015 р. ДП «НАІС» перерахувало на рахунок ТОВ "Нетворк Солюшнс" грошові кошти у розмірі 500 000,00 грн., у якості авансових платежів по всім етапам Договору (25 % вартості кожного етапу по Договору).

Пунктами 4.1.2. Договору сторони погодили, що залік авансового платежу здійснюється за Актами здачі-приймання послуг за відповідними етапами в строк згідно із Специфікацією послуг.

ДП «НАІС» зазначає, що оскільки прийняття послуг по іншим етапам Договору не відбулась, з урахуванням положень ст. 334 ЦК України та п. 4.1.2. Договору, саме ДП «НАІС» є власником неосвоєної Товариством з обмеженою відповідальністю "Нетворк Солюшнс" частини авансового платежу за договором у розмірі 300 000, грн., яка підлягає поверненню на користь позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи положення умов Договору щодо оплати послуг; встановлені вище фактичні обставини справи, зокрема, відсутність підстав для розірвання Договору в судовому порядку, суд дійшов висновку про те, що ДП «НАІС», перерахувавши на рахунок ТОВ "Нетворк Солюшнс" грошові кошти у розмірі 500 000,00 грн., належним чином виконало умови Договору щодо сплати авансових платежів по кожному етапу.

Таким чином, оскільки спірний Договір являється чинним та підлягає виконанню у повному обсязі відповідно до погоджених обома сторонами умов, суд не вбачає жодних підстав ні для визнання права власності на частину авансового платежу по договору №ДГ-000005 від 29.12.2015 р. та витребування із володіння ТОВ "Нетворк Солюшнс" 300 000,00 грн. неосвоєного авансового платежу шляхом перерахування їх прямим платежем на поточний рахунок ДП «НАІС», а також про залік заборгованості перед ТОВ "Нетворк Солюшнс" у сумі 150 000,00 грн. за рахунок перерахованих ДП «НАІС» неосвоєних авансових платежів за Договором.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що задоволення вказаних вимог фактично може призвести до зміни встановлених та погоджених обома сторонами Договору умов щодо порядку сплати авансових платежів та оплати виконаних робіт, що не передбачено нормами чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає первісні позовні вимоги ТОВ "Нетворк Солюшнс" до ДП "Національні інформаційні системи" про стягнення 150 000,00 грн. обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні зустрічних вимог ДП "Національні інформаційні системи" належить відмовити у повному обсязі з підстав їх необґрунтованості, недоведеності та невідповідності фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ"04053, м. Київ, вул. Артема, 73; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетворк Солюшнс" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 21; ) 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. заборгованості та 2 250 (дві тисячі двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. судового збору.

3. Відмовити у задоволенні зустрічного позову Державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетворк Солюшнс" про стягнення грошових коштів та розірвання договору.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 16.05.2016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна