РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016Справа №910/3110/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія

"Брокбізнес"

про стягнення 42 907,40 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача: Мандрикін Я.В. по довіреності № 15/526 від 02.12.2015р.

Від відповідача: не з'явились

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Брокбізнес" 42 907,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/3110/16, розгляд справи призначено на 21.03.2016р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.03.2016р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 11.04.2016р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.04.2016р., відповідно до ст. ст. 38, 69, 77 Господарського процесуального кодексу України, було продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів, відкладено розгляд справи на 11.05.2016р. та витребувано у позивача додаткові документи по справі.

Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні 11.05.2016р. підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в дане судове представників не направив, а відтак, будь-які несприятливі наслідки такого ненаправлення представників покладаються на Відповідача відповідно.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

В процесі провадження відповідач в наданому суду відзиві проти задоволення позову заперечував. Заперечення мотивовані тим, що відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим Постановою КМУ від 28.09.1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2013р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" (надалі - Позивач) та Фізичною особою ОСОБА_2 (надалі - Страхувальник) був укладений Договір добровільного комплексного автострахування № 06/6757512/2115/13. Відповідно до даного договору було застраховано автомобіль «Тойота Ауріс», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску. Строк дії договору з 23.12.2013р. до 22.12.2014 р.

25.10.2014 року в м. Харкові по вул. Полтавський шлях в районі буд. 169 сталася дорожньо - транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення автомобілів марки «Фольксваген», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки «Тойота Ауріс», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2.

Відповідно постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 25.11.2014р., встановлено вину ОСОБА_3, у скоєнні вищевказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини, і шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності).

У відповідності до Акта виконаних робіт № 61446 від 28.11.2014р., складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТСІТІ», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Тойота Аурис», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 42 907,40 грн. з ПДВ.

12.12.2014р. позивачем складено страховий акт № , відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 42 907,40 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сума страхового відшкодування в розмірі 42 907,40 грн., була перерахована на рахунок авторемонтного підприємства, що підтверджується платіжним дорученням: № 0055104 від 12.12.2014р.

Відповідно до п.7.1.4 Правил страхування страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику у порядку та на умовах, що передбачені цими Правилами та договором страхування. Пункт 2.2.1 Правил страхування передбачає, що страховим випадком визнається пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин (у т.ч. фар, дзеркал, стекол) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п.п.9.1, 9.26 Правил страхування до складу страхового відшкодування (збитків, що компенсуються страхувальнику) входять витрати на приведення транспортного засобу у порядок та витрати на проведення експертної оцінки пошкоджень застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до п. 9.17 Правил страхування страхове відшкодування може здійснюватись шляхом оплати страховиком вартості замінюваних частин, деталей і приладдя на аналогічні пошкодженим (за якістю і вартістю) та відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони - «Фольксваген», державний № НОМЕР_2, на момент ДТП було застраховано у Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Брокбізнес", тобто Відповідачем за полісом № АІ/6695260, який відповідно до полісу прийняв на страхування ризик настання цивільно-правової відповідальності внаслідок ДТП, внаслідок експлуатації автомобіля «Фольксваген», державний № НОМЕР_2.

Проте позивач відповіді на вказану претензію не надіслав, заборгованість не сплатив.

За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 42 907,40 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" в редакції Закону України №2745-111 від 4 жовтня 2001 року страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Аб.1 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Аб.16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст.27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до Правил добровільного страхування транспортних засобів №19-1 (далі правила), які зареєстровані Міністерством фінансів України за №0602903, а саме п. 7.1.4 Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування Страхувальнику у порядку та на умовах, що передбачені цими Правилами та договором страхування.

Відповідно до п. 2.2.1 Правил, страховим випадком визнається пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин (у т. ч. фар, дзеркал, стекол) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п.п.9.1, 9.26 Правил страхування до складу страхового відшкодування (збитків, що компенсуються страхувальнику) входять витрати на приведення транспортного засобу у порядок та витрати на проведення експертної оцінки пошкоджень застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до п. 9.17 Правил страхування страхове відшкодування може здійснюватись шляхом оплати страховиком вартості замінюваних частин, деталей і приладдя на аналогічні пошкодженим (за якістю і вартістю) та відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 Закону в зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Заперечення відповідача викладені у відзиві судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.7 ЗУ „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", проведення оцінки майна є обов'язковим при визначенні збитків або розміру відшкодування. Згідно ч.1 ст.3 цього ж Закону, оцінкою майна (майнових прав) вважається - процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатами практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності-суб'єктом господарювання, вважається незалежною оцінкою майна.

Визначення вартості матеріального регулюється «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів».

Методика визначає, що коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для транспортних засобів строк експлуатації яких не перевищує 7 років. Хоча п. 7.39 містить виключення, зокрема якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

В матеріалах справи відсутні докази того, що застрахований позивачем автомобіль «Тойота Ауріс», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску потрапляв в будь-які інші ДТП крім вказаного чи доказів того, що складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації, а отже відповідно до методики не потрібно визначити коефіцієнт фізичного зносу.

Підсумовуючи вищевикладене вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, зокрема судовий збір, то зазначені витрати покладаються на відповідача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, ?

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Брокбізнес" (04050, м. Київ, вул. Білоуська, 3, ідентифікаційний ) з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем при виконанні рішення на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, просп.. Повітрофлотський, 25, ідентифікаційний ) 42 907 (сорок дві тисячі дев'ятсот сім) грн. 40 коп. - страхового відшкодування та 1 378 (дну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.05.2016р.

Суддя Трофименко Т.Ю.