ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

26 травня 2016 р. Справа № 902/357/16

Суддя господарського суду Баранов М.М., при секретарі судового засідання Сидоренко О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння", (юр. адреса: 01133, АДРЕСА_1; поштова адреса: 03141, м. Київ, вул. Клінічна 25)

до Фермерського господарства "Корделівка", (22445, Вінницька область, Калинівський район, с. Корделівка, вул. Кірова, 35)

про стягнення 4089,79 грн.,

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № 3054 від 13.05.2016 року;

відповідача: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

26.04.2016 року ТОВ "Торговий дім "Насіння" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Фермерського господарства "Корделівка" 4089,79 грн. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 25.06.2015 року господарським судом Вінницької області було прийнято рішення у справі № 902/607/15, яким стягнуто з Фермерського господарства "Корделівка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" 55105,92 грн. основного боргу, 11457,50 грн. пені, 8265,89 грн. штрафу, 16136,13 грн. інфляційних втрат, 933,02 грн. 3% річних та 1837,97 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Посилаючись на неповне і несвоєчасне виконання відповідачем даного рішення, позивач, з вказівкою на приписи ст. 625 ЦК України, подав позов до суду, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 2315,92 грн. інфляційних втрат та 1773,87 грн. 3% річних.

За вказаним позовом 27.04.2016 року судом порушено провадження у справі №902/357/16 та призначено судове засідання на 16.05.2016 року. На визначену дату в судове засідання прибув представник позивача.

Так як представник відповідача до суду не з'явився, пояснень та доказів, витребуваних ухвалою від 27.04.2016 року не надав, ухвалою від 16.05.2016 року судове засідання відкладено на 26.05.2016 року.

В судове засідання 26.05.2016 року прибув представник позивача, який подав заяву про зменшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача на користь позивача 1020,53 грн. втрат від інфляції та 860,56 грн. 3% річних за прострочення сплати основного боргу в сумі 55105,92 грн.

Дана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а тому прийнята судом до розгляду.

Разом з тим, відповідач в судове засідання 26.05.2016 року також не з`явився, витребуваних пояснень та доказів не надав, про причини своєї неявки не повідомив.

Для забезпечення участі відповідача в судовому засідання, поданні ним доказів та клопотань, ухвалу від 27.04.2016 року про порушення провадження у справі №902/357/16 було надіслано відповідачу рекомендованою поштою з повідомленням про вручення на адресу: 22445, Вінницька область, Калинівський район, с. Корделівка, вул. Кірова, 35.

Ухвалу від 16.05.2016 року про відкладення розгляду справи на 26.05.2016 року також направлено відповідачу на цю адресу рекомендованою поштою з повідомленням про вручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

В п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що за змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При неявці відповідача в судове засідання суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" у разі якщо зміна відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язана із змінами, що вносяться до установчих документів юридичної особи, або не підлягає державній реєстрації, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), подає (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі.

Крім того, суд звертає увагу на п.4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 року № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році", п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 року № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" в яких наголошується, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 року № 28 (з подальшими змінами) на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Як наголошується в п.19 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 року № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

На першому примірнику ухвал, які наявні в справі, є штамп суду з відміткою про відправку документа. Дана відмітка оформлена відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України наведених вище, а тому суд дійшов висновку, що вони є підтвердженням належного надсилання копії процесуального документа сторонам.

Разом з тим, суд вважає, що відповідачу відомо про судовий розгляд даної справи, оскільки з наданого позивачем акту звіряння розрахунків від 13.05.2016 року вбачається, що даний акт підписано відповідачем саме на виконання вимог ухвали господарського суду Вінницької області від 27.04.2016 року у справі № 902/357/16.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Окрім того, суд враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст.ст. 38, 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Проте, відповідач своїм правом на участь у засіданнях суду та наданні письмових або усних пояснень не скористався, а тому, беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, суд встановив, що 27.04.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Фермерського господарства "Корделівка" 91898,46 грн., з яких: 55105,92 грн. - основний борг, 11457,50 грн. - пеня, 8265,89 грн. - штраф, 16136,13 грн. - інфляційні втрати, 933,02 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги ґрунтувались на невиконанні відповідачем зобов'язань по укладеному 03.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" та Фермерським господарством "Корделівка" договору №2-0304/пр901х.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 25.06.2015 року у справі №902/607/15 даний позов було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 55105,92 грн. основного боргу, 11457,50 грн. пені, 8265,89 грн. штрафу, 16136,13 грн. інфляційних втрат, 933,02 грн. 3% річних та 1837,97 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Загальна сума присудженого до стягненням за рішенням суду від 25.06.2015 року у справі №902/607/15 склала 93736,43 грн. і на її примусове стягнення 07.07.2015 року судом було видано відповідний наказ.

14.01.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" уклало з Фермерським господарством "Корделівка" угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідно до цієї угоди, основний борг в сумі 55105,92 грн. по договору №2-0304/пр901х від 03.04.2014 року (який також є основним боргом, присудженим до стягнення за рішенням суду від 25.06.2015 року у справі № 902/607/15) погашено.

Згідно обопільно підписаного акту взаємозвірки розрахунків від 13.05.2016 року, загальний залишок боргу відповідача перед позивачем по рішенню господарського суду Вінницької області від 25.06.2015 року у справі №902/607/15 становить 38630,51 грн.

Позивач, з врахуванням поданої в судовому засіданні 26.05.2016 року заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 1020,53 грн. втрат від інфляції за прострочення сплати основного боргу в сумі 55105,92 грн. в період з 07.07.2015 року по 31.12.2015 року, а також 860,56 грн. - 3% річних за 190 днів прострочення сплати основного боргу в сумі 55105,92 грн.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За приписами ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст. 202-205 Господарського кодексу України, ст.ст. 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України, зокрема, за ст. 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як випливає з приписів ст.ст. 598-609 Цивільного кодексу України, рішення суду про стягнення грошової суми не є підставою для припинення зобовязання.

Нарахування 3% річних та інфляційних втрат є способом захисту майнового права та інтересу позивача, суть яких полягає у отриманні компенсації від боржника за користування утримуваних ним грошовими коштами, належними до сплати.

Прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010 року та від 20.01.2011 року.

Після набрання законної сили 07.07.2015 року рішенням господарського суду Вінницької області у справі № 902/607/15, у відповідача з 07.07.2015 року до 13.01.2016 року існувало грошове зобов'язання, зокрема щодо сплати 55105,92 грн. основного боргу.

Оскільки кредитор (позивач) грошові кошти не отримав, він має право на нарахування передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України відсотків річних та інфляційних втрат до моменту фактичного виконання грошового зобов'язання боржником, в даному випадку - до укладення 14.01.2016 року угоди про зарахування зустрічних позовних вимог.

Наявність судового рішення про стягнення боргу та передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України грошових сум за інші періоди невиконання боржником зобов'язання і відкриття виконавчого провадження за цим рішенням за відсутністю реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільно чи примусово) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін. Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 25.10.2010 року у справі № 20/242.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що оскільки основна заборгованість в сумі 55105,92 грн., яку було стягнуто рішенням господарського суду Вінницької області від 25.06.2015 року у справі № 902/607/15, існувала в період з 07.07.2015 року (дата набрання рішенням законної сили) по 13.01.2016 року, позивач має право на нарахування втрат від інфляції за період з липня по грудень 2015 року та на нарахування 3% річних, які, як вбачається з поданої 26.05.2016 року заяви про зменшення позовних вимог, він нараховує за 190 днів прострочення.

Згідно наданих в судовому засіданні 26.05.2016 року усних пояснень представника позивача, період прострочення 190 днів для нарахування 3% річних, який вказаний в заяві про зменшення позовних вимог, він визначає з 08.07.2015 року по 13.01.2016 року.

Перевіркою розрахунку позовних вимог про стягнення 1020,53 грн. втрат від інфляції за прострочення основного боргу в сумі 55105,92 грн. в період липень-грудень 2015 року та 860,56 грн. 3% річних за 190-денний період встановлено, що даний розрахунок є правильним.

Як зазначалось вище положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України не обмежують права кредитора звернутись до суду за захистом свого права, якщо грошове зобовязання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Суд зазначає, що стягнуті за рішенням суду інфляційні втрати та 3% річних за своєю правовою природою не є санкціями, проте, виходячи з положень ст. 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верхового Суду України від 15.11.2010 року № 4/720).

Враховуючи викладене, нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання.

Також суд вважає за необхідне вказати на те, що штраф, пеня, 3% річних, інфляційні втрати та судові витрати, не є грошовим зобовязанням в розумінні статей 11, 509 Цивільного кодексу України і, тому, за умови їх несплати, на них не може бути нараховано повторно 3% річних та інфляційні втрати. Іншого законодавством не передбачено.

З огляду на вищезазначене, зменшені вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 1020,53 грн. та 860,56 грн. 3% річних підлягають задоволенню.

У звязку із задоволенням позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-5, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Зменшені позовні вимоги про стягнення 1020,53 грн. інфляційних втрат та 860,56 грн. 3% річних задовільнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Корделівка", (адреса: 22445, Вінницька область, Калинівський район, с. Корделівка, вул. Кірова, 35) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння", (юр. адреса: 01133, АДРЕСА_1; поштова адреса: 03141, м.Київ, вул. Клінічна 25) 1020,53 грн. інфляційних втрат, 860,56 грн. 3% річних та 1378,00 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Повне рішення складено 26 травня 2016 р.

Суддя Баранов М.М.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" (поштова адреса: 03141, м. Київ, вул. Клінічна 25

3 - відповідачу - Фермерському господарству "Корделівка" (22445, Вінницька область, Калинівський район, с. Корделівка, вул. Кірова, 35)