номер провадження справи 32/44/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 Справа № 908/1285/16

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Страхова компанія Колоннейд (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, адреса для листування: 03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, буд. 8)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А)

про стягнення суми боргу в розмірі 26302,10 грн. Суддя Н.А. Колодій

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору:

До господарського суду Запорізької області звернулось Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Колоннейд з позовною заявою до ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 26302,10 грн.

Згідно Протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 10.05.2016 р. справу № 908/1285/16 призначено до розгляду судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.05.2016 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1285/16, присвоєно справі номер провадження 32/44/16, з призначенням судового засідання на 25.05.2016 р.

Через канцелярію господарського суду Запорізької області 23.05.2016 р. надійшло клопотання (вих. № R/L17644 від 19.05.2016 р.) від позивача з проханням долучити до матеріалів справи витребувані судом документи, а також повідомив суд про те, що позов підтримує в повному обсязі та просив суд розглянути справу № 908/1285/16 без присутності його представника.

Представник позивача в судове засідання 25.05.2016 р. не зявився. Суд розглянувши подане позивачем клопотання про вирішення спору по суті без участі уповноважених представника позивача, вважає, що воно подане у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України, не суперечить правам та охоронюваним законом інтересам сторін та підлягає задоволенню.

В обґрунтування правової позиції позивач посилається на ст.ст. 625, 993, 998, 1191, 1192 ЦК України та норми Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст. 9, 27 Закону України Про страхування.

Представник відповідача в судове засідання 25.05.2016 р. не зявився, надіслав на адресу господарського суду Запорізької області відзив, в якому проти позову не заперечив, однак зазначив що страхове відшкодування повинно зменшується на суму франшизи. Крім того, просить суд розглянути справу без участі його представника.

Розглянувши заяву відповідача про розгляд справи за відсутності його представника, суд вважає за можливе її задовольнити.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне розглянути справу по-суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю сторін. В судовому засіданні 25.05.2016 р. суд прийняв рішення.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом встановлено, що 12.05.2014 р. ПАТ «К`ЮБІ І Україна» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІНКХАУС Україна» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування автотранспорту № CAS0024251 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1 договору, строк дії договору з 13.05.2014 р. по 12.05.2015 року.

Згідно п. 4 договору застрахованим транспортним засобом є автомобіль Opel Astra д.р.н. АА 5743 АС (згідно до додатку № 1).

29.12.2015 р. на підставі рішення Загальних зборів акціонерів № 18-12/15 від 18.12.2015 р., була здійснена реєстрація змін найменування ОСОБА_1 акціонерного товариства з іноземними інвестиціями Страхова компанія К`ЮБІ І Україна на Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Колоннейд Україна.

З матеріалів справи вбачається, що 14.07.2014 р. близько 07 год. 20 хв. у м. Дніпропетровську на перехресті вул. Мінусинська- пров. Оконний рухався автомобіль НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, який на перехресті рівнозначних доріг, не надав дорогу автомобілю Opel Astra д.р.н. АА 5743 АС, під керуванням водія ОСОБА_3, який наближався праворуч по вул. Мінусинській, в разі чого сталося зіткнення. Під час ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, заподіяні матеріальні збитки.

Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2014 р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

З матеріалів справи слідує, що на момент вчинення ДТП власником автомобіля НОМЕР_2 є ТОВ Вінкхаус Україна, а за ОСОБА_3 був закріплений автомобіль НОМЕР_2, про що свідчить Наказ № 55 від 05.05.2010 р.

Відповідно до звіту № 125-07-14 про оцінку автомобіля Opel Astra д.р.н. АА 5743 АС вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 27291,01 грн.

Згідно ремонтної калькуляції № 125-07-14 від 29.07.2014 р. та рахунку № 7492 від 23.07.2014 р., який був виставлений ПП ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту автомобілю Opel Astra д.р.н. АА 5743 АС, складає 27302,10 грн.

08.08.2014 р. позивачем був складений Страховий акт № НОМЕР_3 про те, що виплата страхового відшкодування, яка підлягає сплаті становить 26302,10 грн. (27302,10 грн. вартість відновлювального ремонту автомобілю - 1000 грн. франшизи страхувальника).

На підставі письмової заяви від 15.07.2014 р., Страхового акту № НОМЕР_3 від 08.08.2014 р. позивач перерахував страхове відшкодування в сумі 26302,10 грн. на рахунок ПП ОСОБА_4 (СТО). Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 000032308 від 12.08.2014 р., копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно частини 1 статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України Про страхування до Позивача, як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат, перейшло право вимоги до ОСОБА_2

На момент споєння ДТП водій ОСОБА_2 який керував ГАЗ 3307, державний номер НОМЕР_4 працював на ТОВ Хлібозавод 10.

Згідно полісу № АВ/4563782 на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ГАЗ 3307, державний номер НОМЕР_4 була застрахована у ОСОБА_1 акціонерному товаристві Українська акціонерна страхова компанія АСКА, за яким відповідач прийняв на себе, як страховик, зобов'язання забезпечити відшкодування шкоди в обсязі встановленого ліміту відповідальності, заподіяної третім особам внаслідок дорожньо-транспортної події, винуватцем якої буде зокрема ОСОБА_2 водій ТОВ Хлібозавод № 10. За яким ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну встановлено у розмірі 50 000, 00 грн. та франшиза - 510, 00 грн.

Відповідно до ст. 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА у зв'язку з пошкодженням автомобіля автомобілю Opel Astra д.р.н. АА 5743 АС, внаслідок вищезгаданої ДТП виник обовязок відшкодувати витрати у розмірі 26302,10 грн.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Згідно ст. 981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 993 кодексу до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Господарським судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія, відповідальність якого застрахована відповідачем.

Згідно ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 8 Закону Україна Про страхування передбачено, що страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Позивачем дорожньо-транспортну пригоду визнано страховою подією, з настанням якої виник обовязок страховика виплатити страхове відшкодування.

Частиною 1 ст. 25 Закону України від 07.03.1996р. № 85/96 Про страхування передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України та 16 Закону України Про страхування за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 вказаного кодексу страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до вимог вищевказаного закону ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА повинна відшкодувати 26302 грн. 10 коп. страхового відшкодування.

Позивач звернувся до відповідача із регресною вимогою вих. №R/L17644 від 22.06.2015 р., яку відповідач отримав 25.06.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення 550.

Оскільки, ПАТ «К`ЮБІ І Україна» (ПАТ СК Колоннейд Україна) відшкодувало збитки розміром 2630,10 грн. заподіяні з вини водія ТОВ Хлібозавод № 10 - ОСОБА_2, то згідно ст.ст. 514, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхування набуло право вимоги до ПрАТ УАСК АСКА про відшкодування витрат на виплату страхового відшкодування потерпілій стороні.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страховим випадком згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 8 Закону Україна Про страхування передбачено, що страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Позивачем дорожньо-транспортну пригоду визнано страховою подією, з настанням якої виник обовязок страховика виплатити страхове відшкодування.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

З приписів зазначених норм не вбачається, що позивач мав обов'язково звертатись до страховика, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання суми виплаченого страхового відшкодування; натомість ними передбачено перехід до позивача права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, позивач отримує право вимагати від потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування. Відповідно до зазначених законодавчих приписів позивач може реалізувати своє право шляхом подання позову до суду.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за цими вимогами.

Відповідальною особою за завдані збитки в даному випадку є відповідач, оскільки, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми бере на себе відповідальність за свого страхувальника, що виникає внаслідок заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, оскільки застрахував такий страховий ризик, як відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, суд відзначає, що заявлена до стягнення сума страхового відшкодування в порядку регресу не перевищує встановлений полісом № АВ/ 4563782 ліміт відповідальності, однак позивачем не враховано встановлену вказаним полісом франшизу, що становить 510 грн. 00 коп. та відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягає відшкодуванню.

На підставі вищевикладеного, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу та часткове задоволення позову з урахуванням встановленої полісом франшизи, що загалом становить 25792,10 грн.

З огляду на вищевикладене, позові вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства Страхова компанія Колоннейд обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 акціонерного товариства Страхова компанія Колоннейд до ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА про стягнення 26302,10 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Страхова компанія Колоннейд (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) 25792 (двадцять пять тисяч сімсот девяносто дві) грн. 10 коп. суму страхового відшкодування та 1351 (одна тисяча триста пятдесят одна) грн. 28 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 26 травня 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.