ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.05.16р. Справа № 904/3047/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІСТОКОМБУД"

до Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-2" Дніпропетровської міської ради

про стягнення заборгованості за договором підряду в сумі 3 465,92 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. № б/н від 08.04.16р.

Відповідача - ОСОБА_2, дов. № 3/285 від 12.05.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 2 558,35 грн. основного боргу, 707,93 грн. пені, 31,01 грн. 3 % річних, 128,63 грн. збитків від інфляції, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Відповідач позов заперечує, посилаючись на те, що виникнення боргу за спірним договором зумовлене відсутністю до Відповідача вимог Позивача щодо оплати виконаних ним робіт. Після виконання робіт Відповідачем для належного обслуговування житлового фонду було укладено низку договорів з іншими підрядниками, за якими контрагенти вимагали своєчасної оплати за виконані роботи, тому Відповідач здійснював оплату саме за вказаними договорами. Відповідач також зазначає, що стягнення з Відповідача спірної заборгованості може негативно вплинути на стан розрахункової дисципліни з іншими контрагентами, які на даний час проводять поточні ремонти і технічне обслуговування житлового фонду підприємства. З урахуванням наведеного, Відповідач вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи акту звірки взаєморозрахунків, підписаного Відповідачем без зауважень.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.15р. Комунальним підприємством "ЖИЛСЕРВІС-2" Дніпропетровської міської ради (далі Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІСТОКОМБУД" (далі Підрядник) укладено договір № 2015/4/26/с (далі Договір), за п.1.1. якого Підрядник зобов'язався у 2015р. виконати Замовникові роботи - поточний ремонт міжпанельних швів за адресою: вулиця Тополя-2АДРЕСА_1, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Згідно з п.3.1. Договору його ціна становить: 2 558,35 грн., у т.ч. ПДВ: 426,39 грн.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що розрахунок здійснюється у двотижневий термін після виконання і приймання всіх передбачених Договором робіт, на підставі оформлених належним чином Акту виконаних робіт за формою КБ-2 та рахунка-фактури, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця, в межах виділених та затверджених бюджетних асигнувань.

Відповідно до п.7.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобовязань за даним Договором, Сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного Стороною зобовязання за кожний день прострочення.

Пунктом 10.1. Договору встановлено, що договір набирає сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2015 року.

30.04.15р. на виконання умов Договору, сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2015р. на суму 2 558,35 грн.

Позивач зазначає, що Відповідач за виконані підрядні роботи не розрахувався, відповідно заборгованості за договором підряду становить 2 558,35 грн.

На прострочений борг Відповідача Позивач нарахував та просить стягнути з нього пеню у розмірі 707,93 грн. за період з 15.05.15р. по 15.11.15р., 3 % річних у розмірі 71,01 грн. за період з 15.05.15р. по 16.04.16р., збитки від інфляції в розмірі 128,63 грн. за період з 15.05.15р. по 16.04.16р.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав, доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми суду не надав.

При цьому, Відповідач акт виконаних робіт та акт звірки взаєморозрахунків станом на 21.04.16р., підписав без зауважень.

За несвоєчасну оплату виконаних робіт Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 707,93 грн. за період з 15.05.15р. по 15.11.15р., 3% річних за період з 15.05.15р. по 16.04.16р. у розмірі 71,01 грн. та збитки від інфляції за період з 15.05.15р. по 16.04.16р. у розмірі 128,63 грн.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарським судом встановлено, що розрахунок пені й збитків від інфляції Позивачем проведено невірно, оскільки відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. У даному випадку, нарахування пені має здійснюватись з 15.05.15р. по 14.11.15р., оскільки період за який нараховує пеню Позивач (з 15.05.15р. по 15.11.15р.) складає 6 місяців та один день,

Втрати від інфляції з простроченої суми, за розрахунком суду, перевищують ті, які нарахував Позивач, тому суд приймає розрахунки Позивача.

Нарахування 3 % річних Позивачем проведено вірно.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі: 2 558,35 грн. - основного боргу, 704,84 грн. - пені, 71,01 грн. - 3 % річних, 128,63 грн. - збитків від інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-2" Дніпропетровської міської ради (49040, м. Дніпропетровськ, Запорізьке Шосе, будинок 68, код 323 503 10) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІСТОКОМБУД" (49099, м. Дніпропетровськ, бульвар Рубіновий, будинок 14, код 393 975 53) 2 558,35 грн. - основного боргу, 704,84 грн. - пені, 128,63 грн. збитків від інфляції, 71,01 грн. - 3% річних, 1 376,77 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане_________________