Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "20" травня 2016 р. Справа № 906/380/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №418/1 від 01.02.2016

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Житомиргаз збут" (м. Житомир)

до Житомирської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№8) (м. Житомир)

про стягнення 400058,28 грн

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь 400058, 28 грн заборгованості за постачання природного газу за актами приймання передачі підписаних сторонами за період з січня по березень 2016.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, вимог ухвали суду від 15.04.2016 та від 12.05.2016 не виконав. 18.05.2016 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи у зв'язку з хворобою юрисконсульта.

Господарський суд констатує, що відповідачем двічі подано клопотання про відкладення розгляду справи без доказів поважності вказаних причин для відкладення. Крім того, відповідач був завчасно та належним чином повідомлений про порушення провадження у справі № 906/380/16 (а.с. 34) та про відкладення розгляду даної справи (а.с. 47).

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на участь у засіданні суду та наданні письмових або усних пояснень не скористався.

Відповідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи, що відповідач не був позбавлений права направити в судове засідання іншого представника або направити письмовий відзив на позовну заяву поштовим зв'язком, приймаючи до уваги, що явка представників сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами відповідно до ст.75 ГПК України. Відтак, клопотання Житомирської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№8) № 5/8/10-3158 від 18.05.2016 про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню.

Розгляд справи здійснюється за наявними в матеріалах справи документами, відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (постачальник/позивач) було в період з січня-березня 2016 року поставлено Житомирській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№8) (споживач/відповідач) природній газ в об'ємі 156871 куб.м на загальну суму 1224233,83 грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 02.02.2016, від 22.02.2016, від 02.03.2016. підписаними сторонами та скріпленими печатками (а.с.10-12).

Відповідач зобовязання по оплаті отриманого природного газу виконав частково, сплативши на рахунок ТОВ "Житомиргаз збут" 824175,55 грн. Внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 400058,28 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, 08.04.2016 позивач направив відповідачу вимогу по оплату боргу (а.с. 13-15).

Однак, станом на день звернення до суду у відповідача перед позивачем не погашена заборгованість у розмірі 400058,28 грн, яка відповідно до довідки позивача від 12.05.2016 залишилась несплаченою після порушення провадження у справі (а.с.40).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Судом встановлено, що між сторонами протягом січня-березня 2016 року існували правовідносини купівлі-продажу, згідно яких позивач здійснював відповідачу у спрощений спосіб, шляхом усної домовленості на підставі актів приймання-передачі природного газу за регульованим тарифом.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містить ст.526 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Матеріалами справи стверджується, що відповідач вчиняв дії, які за своїм змістом спрямовані на визнання боргу, оскільки підписав акти приймання - передачі природного газу від 02.02.2016, від 22.02.2016, від 02.03.2016, оригінали яких оглянуті судом.

Відповідач заперечень з приводу заявлених позовних вимог та доказів сплати боргу суду не надав.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі - з відповідача стягується на користь позивача 400 058,28 грн боргу.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Житомирської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№8) (10001, Житомирська область, м. Житомир, вул. Ватутіна, 172, код 08563369) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, код 39577504):

- 400058,28 грн боргу,

- 6000,87 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.05.16

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1- у справу,

2 - відповідачу (рек. з повід.)