ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р.Справа № 923/605/13
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лашина В.В., Богатиря К.В.

секретар судового засідання Мельник Ю.М.

за участю:

від ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_1, довіреність б-н від 04.05.2016;

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 15.03.2016

у справі №923/605/13

за скаргою Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтара» «Дніпрянська аграрна фірма ім. Солодухіна» в порядку ст. 121-2 ГПК України

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до відповідачів:

1. Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтара» «Дніпрянська аграрна фірма ім. Солодухіна»;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтара»

про стягнення 12 983 233,25 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 09.12.2014 стягнуто солідарно з Дочірнього підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтара» «Дніпрянська аграрна фірма ім. Солодухіна» (далі - ДП ТОВ «Югтара» «Дніпрянська аграрна фірма ім. Солодухіна») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Югтара» (далі - ТОВ «Югтара») на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (ПАТ «Дельта Банк») 11000000 грн основної заборгованості, 1007481,54 грн заборгованості з несплачених процентів, 814217,18 грн пені за несплату основної заборгованості за кредитом та 161534,53 грн пені за несплату процентів за кредитом.

ДП ТОВ «Югтара» «Дніпрянська аграрна фірма ім. Солодухіна» звернулося до суду зі скаргою на постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника та про стягнення виконавчого збору від 18.02.2016 ВП № 49911702.

В обґрунтування наданої скарги ДП ТОВ «Югтара» «Дніпрянська аграрна фірма ім. Солодухіна» зазначає, що вказана постанова отримана ним 18.02.2016, але 12.02.2016 господарським судом Херсонської області йому надана відстрочка виконання судового рішення до 01.07.2016, проте, не дивлячись на це, державним виконавцем 18.02.2016 винесені оскаржувані постанови про арешт коштів боржника ВП № 49911702 та про стягнення виконавчого збору ВП № 49911702.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 15.03.2016 (суддя Закурін М. К.) скарги ДП ТОВ «Югтара» «Дніпрянська аграрна фірма ім. Солодухіна» на постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з боржника виконавчого збору від 18.02.2016 ВП № 49911702 та про арешт коштів боржника від 18.02.2016 ВП № 49911702 - задоволено.

Скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з боржника виконавчого збору від 18.02.2016 ВП № 49911702 та постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 18.02.2016 ВП № 49911702.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Херсонської області від 15.03.2016 у справі №923/605/13 та відмовити ДП ТОВ «Югтара» «Дніпрянська аграрна фірма ім. Солодухіна» у задоволені скарги в повному обсязі.

Зокрема, особа яка подала апеляційну скаргу вважає вказану ухвалу такою, що прийнята судом з порушенням вимог статей 28,52, 57 Закону України «Про виконавче провадження», висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню, оскільки ухвала Господарського суду Херсонської області від 12.02.2016 про відстрочку виконання рішення суду у справі № 923/605/13 надійшла Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України тільки 18.02.2016.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Філінюк І.Г., судді Лашин В.В., Богатир К.В.) від 28.04.2016 апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.05.2016 о 12:30.

У судове засідання 10.03.2016 зявились представник ПАТ «Дельта Банк», який просив задовольнити апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідно до доводів викладених у поясненнях на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання належним чином повідомлені.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України явка у судове засідання це право, а не обовязок учасників процесу, справа може розглядатися без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25.01.2016 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відповідно до постанови відкрите виконавче провадження № 49911702 по стягненню з ДП ТОВ «Югтара» «Дніпрянська аграрна фірма ім. Солодухіна» на користь ПАТ «Дельта Банк» за наказом Господарського суду Херсонської області № 923/605/13 від 02.03.20 грн основної заборгованості, 1007481,54 грн заборгованості з несплачених процентів, 814217,18 грн пені за несплату основної заборгованості за кредитом та 161534,53 грн пені за несплату процентів за кредитом, та боржникові встановлено семиденний строк для його добровільного виконання з моменту винесення постанови.

Як слідує зі штемпельної відмітки на копії вказаної постанови, наданої скаржником, вона надійшла йому 02.02.2016 за вх. № 5/01-03.

В подальшому в межах названого виконавчого провадження державним виконавцем винесені постанови: 1) про стягнення з боржника виконавчого збору від 18.02.2016 ВП № 49911702; 2) про арешт коштів боржника від 18.02.2016 ВП № 49911702.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 31 того ж Закону копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Поряд з цим, у відповідності до частини 1 статті 35 Закону у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Одним із засобів примусового виконання у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 32 Закону є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, яке полягає за частинами 1 та 2 статті 52 закону в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. При цьому стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

На виконання положень Закону України «Про виконавче провадження» наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5 затверджено «Інструкцію про проведення виконавчих дій», п. 4.1. якої передбачено, що постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, за умов, передбачених для вручення судових повісток. У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, установленому статтею 32 Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

З аналізу викладених правових норм вбачається, що примусове виконання судового рішення можливе лише після спливу встановленого семиденного строку для його добровільного виконання, у звязку з чим постанови про арешт коштів боржника та про стягнення з боржника виконавчого збору мають виноситися лише після закінчення такого строку.

В даному випадку строк на добровільне виконання судового рішення сплив 02.02.2016, а тому з наступного дня державний виконавець мав право вживати заходи по виконанню судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.02.2016 у даній справі ДП ТОВ «Югтара» «Дніпрянська аграрна фірма ім. Солодухіна» надано відстрочку виконання судового рішення до 01.07.2016, чим, фактично, на цей час призупинено примусове стягнення заборгованості на користь позивача.

Водночас, державним виконавцем 18.02.2016, тобто після наданої судом відстрочки, винесено оскаржувані постанови про арешт коштів боржника та стягнення виконавчого збору, у звязку з чим нівелюється сам факт наданої відстрочки та можливість здійснювати господарську діяльність підприємством з метою отримання прибутку для погашення заборгованості.

За змістом п. 13 ч. 1 ст. 37 та ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку надання судом відстрочки виконавче провадження підлягає зупиненню, а за частиною 4 цієї ж статті 39 накладений державним виконавцем арешт на кошти боржника не знімається.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, арешт на кошти боржника накладено після наданої судом відстрочки, що не відповідає положенням названих статей 37 та 39 Закону про виконавче провадження та суперечить приписам пункту 1 частини 1 статті 32 того ж Закону, за яким накладення арешту на грошові кошти є одним із засобів примусового виконання рішення, яке в даному випадку відстрочено.

У зв'язку з вищевикладеним, суд апеляційної інстанції погоджується з господарським судом Херсонської області про наявність підстав для скасування постанови Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 18.02.2016 ВП № 49911702.

Згідно з частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Оскільки судом апеляційної інстанцією встановлено, що державним виконавцем постанова про стягнення виконавчого збору винесена після наданої судом відстрочки, а як зазначено у названій частині статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», така постанова може виноситися лише у разі невиконання боржником рішення у встановлений строк для добровільного виконання, але саме виконання рішення в даному випадку відстрочено.

Як вказано у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26.12.2003 року, витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Відповідно до пп. 3.7.1 п. 3.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, встановлено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Згідно з пп. 3.7.2 п. 3.7 названої Інструкції, якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

З аналізу наведених норм вбачається, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником у встановлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання (постанова Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі №924/205/13-г).

Більш того, колегія апеляційної інстанції зазначає, що державним виконавцем не вчинялись заходи з примусового виконання судового рішення в розумінні змісту ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження». А відтак, господарський суд Херсонської області правомірно задовольнив скаргу боржника - відповідача на дії виконавчої служби та скасував постанову ДВС від 18.02.2016 ВП №49911702, тому підстави для скасування ухвали Господарського суду Херсонської області від 15.13.2016 відсутні.

За таких обставин, колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду Херсонської області, який відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни ухвали Господарського суду Херсонської області від 15.03.2016 у справі № 923/605/13 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,

101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 15.03.2016 у справі №923/605/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 13.05.2016.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя В.В. Лашин

Суддя К.В. Богатир