ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.05.2016р. Справа № 905/1202/16

за позовом Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», ,

м.Київ в особі ОСОБА_1 філії, м.Димитров

до відповідача ОСОБА_1 торгово-промислової палати, , м.Краматорськ

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Державне підприємство «Енергоринок», , м.Київ

про визнання дій щодо відмови у видачі сертифікату неправомірними, зобовязання видати сертифікат

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: Тагамлик Ю,М.-по дов.

від відповідача: не зявився

від третьої особи: ОСОБА_2-по дов., ОСОБА_3-по дов.

В судовому засіданні брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Державне підприємство «Регіональні електричні мережі», м.Київ в особі ОСОБА_1 філії, м.Димитров, позивач, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 торгово-промислової палати, м.Краматорськ, про:

- визнання дій відповідача щодо відмови у видачі сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договірними зобовязаннями неправомірними;

- зобовязання відповідача видати позивачу сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договірними зобовязаннями згідно договору №3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008р.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на неправомірну відмову відповідача у видачі сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договірними зобовязаннями згідно договору №3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008р. за наявності надзвичайних, непередбачуваних та невідворотніх обставин.

Відповідач надав відзив на позов від 11.04.2016р. №366/12.1-17-03, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на відсутність необхідних ознак форс-мажорних обставин у заяві позивача про видачу відповідного сертифікату. Крім цього, за твердженням відповідача, його висновок є не актом державного органу, а є одним з видів доказів, внаслідок чого зобовязання відповідача видати відповідний висновок є неправомірним.

Ухвалою від 12.04.2016р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Державне підприємство «Енергоринок», м.Київ.

Третя особа надала письмові пояснення по суті спору від 10.05.2016р. №01/44-4737, в яких стверджує про наявність повноважень на засвідчення форс-мажорних обставин виключно у Торгово-промислової палати України, відсутність відповідних форс-мажорних обставин та невідповідність вимоги про зобовязання відповідача вчинити певні дії нормам ст.6 Конституції України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та третьої особи, господарський суд встановив:

15.08.2008р. між ДП «Енергоринок» та позивачем був підписаний договір №5/080ЕЕ/4695/01, за умовами якого третя особа зобовязалася продавати, а позивач купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Згідно п.6.2 договору перерахування коштів за куплену електроенергію здійснюється кожного банківського дня розрахункового місяця. За невиконання умов розрахунків за договором, позивач несе відповідальність згідно п.6.3 договору.

Відповідно до п.9.2 договору при настанні форс-мажорних обставин сторони звільняються від виконання зобовязань за цим договором на термін дії форс-мажорних обставин і усунення наслідків.

Як вказує позивач у позовній заяві, до 14.04.2014р. він належним чином виконував свої зобовязання за договором.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 02.10.2014р. №61 позивачу видані ліцензії на право впровадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії (передачі електричної енергії місцевими електричними мережами) терміном дії з 08.10.2014р. по 07.10.2017р. та постачання електричної енергії за регульованим тарифом терміном дії з 08.10.2014р. по 07.10.2017р., затверджена територія ліцензійної діяльності, яка відповідає територіальному місцезнаходженню філії підприємства: окремі міста та райони Донецької області, Луганської області, м.Нововолинськ, Сокальський район Львівської області.

Тобто, за твердженням позивача, за юридичною адресою підприємства господарська діяльність з постачання електроенергії не проводиться, а фінансова стабільність підприємства залежить від стабільної діяльності його філій ОСОБА_1 та Луганської. Проте, частина території ліцензійної діяльності підприємства знаходиться на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. При цьому, керівництво позивача було поставлено перед фактом створення на базі державного майна та за рахунок персоналу ОСОБА_1 філії незаконного субєкта господарювання республіканського підприємства «Регіональна енергопостачальна компанія», яким організовано збір готівкових коштів з побутових споживачів за поставлену електричну енергію. Одночасно, у звязку із знаходженням на непідконтрольній території державних промислових підприємств, які мають аварійну та екологічну броню, відсутності відповідного права на прийняття рішення про обмеження закупівлі та постачання електроенергії, позивач позбавлений можливості припинити постачання електричної енергії. Викладені обставини призвели до порушення позивачем порядку розрахунків, встановленого договором №3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008р.

За приписом ст.10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

07.07.2015р. позивач звернувся до ОСОБА_1 торгово-промислової палати з відповідною заявою від 06.07.2015р. №584.

Листом від 27.08.2015р. №1203/12.12-03 відповідачем було відмовлено позивачу у видачі відповідного сертифікату з посилання на відсутність підстав для засвідчення форс-мажорних обставин.

За твердженням позивача, така відмова є неправомірною внаслідок наявності надзвичайних, непередбачуваних та невідворотніх обставин.

За таких обставин, позивачем заявлені вимоги про:

- визнання дій відповідача щодо відмови у видачі сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договірними зобовязаннями неправомірними;

- зобовязання відповідача видати позивачу сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договірними зобовязаннями згідно договору №3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008р.

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов від 11.04.2016р. №366/12.1-17-03.

Виходячи з принципу повного, всебічного та обєктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги неправомірними, такими, що підлягають залишенню без задоволення, враховуючи наступне:

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України ",Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим Рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014р. за №44(5).

Згідно з п.6.3 Регламенту заява на засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) подається за підписом керівника підприємства, організації або, за його дорученням, довіреною особою. В заяві вказуються наявність за договором, контрактом, угодою та/або законом, нормативним актом встановлених зобов'язань, передбачений ними термін, обсяги і умови їх виконання, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), початок їх виникнення і термін дії, які, на думку зацікавленої сторони, унеможливили виконання цих зобов'язань. Окремо, у випадку наявності, в заяві вказуються договором (контрактом) або нормативним актом передбачені обставини, що звільняють сторони від відповідальності, перераховані події, які сторони погодилися вважати (або нормативний акт встановлює) форс-мажорними, орган країни, що засвідчує/підтверджує факт настання обставин форс-мажору; термін повідомлення сторони про їх настання, які саме зобов'язання за договором (контрактом) не можуть бути виконані внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), з посиланням та наданням доказів таких обставин.

Відповідно до п.3.3 Регламенту сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

За приписом ч.2 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Підпунктом 3.3.1 п.3.1 Регламенту визначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об'єктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Згідно з п.6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов'язаннях/обов'язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Відповідно до п.6.4 Регламенту до заяви про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) мають додаватись, зокрема, дані заявника про невиконані зобов'язання за договором, контрактом, угодою тощо або відповідно до акта органів державної влади, які неможливо виконати через настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Як вказувалося вище, позивачем подавалась заява від 06.07.2015р. №584 до ОСОБА_1 торгово-промислової палати з метою отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб'єктів господарювання за договірними зобов'язаннями.

Проте, відповідно до ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно ч.2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За змістом п.3.2 Регламенту не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обовязків контрагентами боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобовязання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

Відповідно до п.9.2 договору у випаду настання обставин форс-мажору сторони домовилися про звільнення від виконання усіх зобовязань за договором для кожноїзі сторін, проте, не частково у звільненні від певного зобовязання однієї із сторін договору.

При цьому, договір №3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008р. підписано безпосередньо з Державним підприємством «Регіональні електричні мережі», м.Київ, а не окремо щодо діяльності його ОСОБА_1 філії. Умовами договору не розмежовуються та не виокремлюються взаємні права та обовязки сторін щодо купівлі-продажу електроенергії в залежності від регіону подальшої поставки електричної енергії.

Таким чином, оскільки порушення договірних зобов'язань контрагентами та відсутність у боржника необхідних коштів не визнаються форс-мажорними обставинами, за висновками суду, відповідач правомірно у межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством, відмовив позивачу у наданні сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Судом також прийнято до уваги ті обставини, що згідно п.4.2 Регламенту Торгово-промислова палата України уповноважує регіональні торгово-промислові палати засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції Торгово-промислової палати України, крім засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються, зокрема, зобовязань за умовами договорів, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції Торгово-промислової палати України.

Відповідно до п.9.3 договору настання обставин форс-мажору підтверджується рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха; Торгово-промисловою палатою України; висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати обставини форс-мажору.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Тобто законодавство пов'язує право звернення за судовим захистом з суб'єктивною думкою юридичної особи щодо порушення чи оспорювання її інтересів; об'єктивна наявність чи відсутність таких порушень встановлюється під час розгляду справи.

Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписом ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів. Зокрема, права та законні інтереси захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналогічний припис містить ч.2 ст.20 Господарського кодексу України про те, що права суб'єктів господарювання захищаються, зокрема, іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином, законодавець визначив, що цивільне право або охоронюваний законом інтерес можуть бути захищені судом не будь-яким способом, а тільки тим, що передбачений договором чи законом.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій незаконними, зобов'язання відповідача вчинити дії (зобов'язати відповідача видати позивачеві сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договірними зобовязаннями згідно договору №3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008р.).

Проте, відповідно до ст. 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об'єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об'єднання.

Висновок ТПП не є актом державного органу, такий висновок лише одним із видів доказів, який не має наперед визначеної сили.

Тобто, заявляючи вимоги про зобов'язання відповідача видати сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин, позивач фактично вимагає підмінити зазначений орган, що є неприпустимим, оскільки вирішення цього питання не відноситься до компетенції суду.

Таким чином, за висновками суду, предмет позову оскарження дій відповідача щодо відмови у видачі певного доказу, зобовязання видати такий доказ не передбачені як спосіб захисту чинним законодавством.

За таких обставин, враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання дій відповідача щодо відмови у видачі сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договірними зобовязаннями неправомірними; зобовязання відповідача видати позивачу сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договірними зобовязаннями згідно договору №3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008р. підлягають залишенню без задоволення.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м.Київ в особі ОСОБА_1 філії, м.Димитров до ОСОБА_1 торгово-промислової палати, м.Краматорськ, про:

- визнання дій ОСОБА_1 торгово-промислової палати, м.Краматорськ щодо відмови у видачі сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договірними зобовязаннями неправомірними;

- зобовязання ОСОБА_1 торгово-промислову палату, м.Краматорськ видати позивачу сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за договірними зобовязаннями згідно договору №3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008р.

В судовому засіданні 17.05.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 17.05.2016р.

Суддя Г.В. Левшина