ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 рокуСправа № 912/1094/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Колодій С.Б. розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 912/1094/16

за позовом приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко", Полтавська область, Лохвицький район, м. Червонозаводське

до товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Олія", Кіровоградська область, м. Світловодськ

про стягнення 6 291,60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

Приватне акціонерне товариство "Райз - Максимко" звернулося до господарського суду Кіровоградської області із позовною заявою № 14-03/16 юр від 14.03.2016 р. про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Олія" заборгованості в сумі 6 291,60 грн., з покладенням на відповідача судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань в частині своєчасної поставки оплаченого товару.

Ухвалою від 28.04.2016 р. господарський суд за клопотанням позивача відклав розгляд справи до 20.05.2016 р., в зв"язку з тим, що між сторонами по справі ведуться позасудові переговори щодо можливості врегулювання спору мирним шляхом.

Сторони участь в судовому засіданні 20.05.2016 р. не приймали, доказів врегулювання спору мирним шляхом до суду не подали.

Відповідач вимоги не заперечив, відзиву не подав, свого представника в засідання не направив, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду спору, що підтверджується повідомленням про вручення ухвали суду від 28.04.2016 р.

Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та не прибуття представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

13.02.2014 відповідач виставив позивачу рахунок на оплату № 147 на суму 64 200,00 грн., для оплати жмиху соняшника в кількості 30 000 кг. (а.с.14).

На підставі вищевказаного рахунку позивач сплатив 64 200,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 251 від 19.02.2014 на суму 64 200,00 грн. (а.с.15).

Відповідачем було поставлено позивачу товар на загальну суму 57 908,40 грн., що підтверджується видатковою накладною № 362 від 26.02.2014 (а.с.16).

Таким чином, вартість недопоставленого товару становить 6 291,60 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 115 від 26.11.2014, яка отримана відповідачем 04.12.2014 р., про що свідчить повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с.17-18), в якій просив повернути грошові кошти у розмірі 6 291,60 грн.

Відповідач відповіді на вимогу не надав, грошові кошти у розмірі 6 291,60 грн. не повернув, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, між приватним акціонерним товариством "Райз-Максимко" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Олія" (Постачальник) укладено договір поставки у спрощений спосіб.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України, що кореспондується з частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Проте, станом на час розгляду справи доказів повернення вартості недопоставленого товару у повному обсязі від представників сторін не надійшло, як і доказів врегулювання спору мирним шляхом.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 6 291,60 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 44, 49, 75, 82 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Олія" (27501, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 38066068) на користь приватного акціонерного товариства "Райз - Максимко" (37240, Полтавська область, Лохвицький район, м. Червонозаводське, вул. Матросова, 10, ідентифікаційний код 30382533) 6 291,60 суму недопоставленого товару, 1 378,00 грн. судовий збір.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя С. Б. Колодій