ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 р. Справа № 909/225/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А., секретар судового засідання Кучма І. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького,6,м. Київ,01001

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Тисменицягаз" вул. Вісконта, буд. 3, м.Тисмениця, Тисменицький район, Івано-Франківська область,77400

про стягнення заборгованості в сумі 206 526, 26 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1- довіреність № 14/89 від 18.04.2014року

від відповідача: ОСОБА_2 -довіреність № 38 від 20.01.2016року

ВСТАНОВИВ:

позивач ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подав суду позовну заяву до ПАТ "Тисменицягаз" про стягнення 206525,26грн. заборгованості. Ухвалою суду від 26.02.2016року порушено провадження по справі та призначено заяву до розгляду на 29.03.2016року. Ухвалою суду від 29.03.2016року розгляд справи відкладено на 14.04.2016року. У судовому засіданні 14.04. та 26.04.2016року присутнім представникам сторін було оголошено перерву.

Представник позивача, в судовому засіданні, підтримав позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача 93118,20грн. заборгованості за поставлений природний газ, 43515,97грн. пені 3% річних в розмірі 7984,93грн. та 61907,16грн інфляційних втрат, правове обґрунтування та розрахунок заборгованості виклав у позовній заяві.

Крім того, позивач у судовому засіданні 26.04.2016року подав пояснення б/н від 22.04.2016року (вх.4172/16 від 26.04.2016року), у якому, крім обґрунтування своєї позиції, просить суд залучити в якості третьої особи на стороні позивач без самостійних вимог ПАТ "Укртрансгаз".

Заслухавши представників позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених клопотань щодо залучення ПАТ "Укртрансгаз" в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог та відмовляє в задоволенні заяв на підставі ст. 27 ГПК України, якою передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обовязки щодо однієї з сторін.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги заявлений предмет, суть заявлених вимог та спору, суд дійшов висновку, що постановлене по цій справі рішення наразі не може вплинути на права і обов'язки ПАТ "Укртрансгаз", а тому в задоволенні клопотання позивача щодо його залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача слід відмовити.

Представник відповідача, в судовому засіданні, заперечив проти позову, мотивуючи заперечення тим, обов'язок провести остаточний розрахунок виникає не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним за умовами, якщо до цього часу товариство отримає підписані обома сторонами акти приймання-передачі природного газу, а тому строк для оплати природного газу не настав. Свої правові обґрунтування виклав у відзиві на на позов № 196 від 28.03.2016року ( вх.4292/16 від 29.03.2016року)

Крім того, відповідач подав суду Спростування пояснень позивача від 16.05.2016року вих.№ТS 08-СК-66-0515 (вх.6716/16 від 16.05.2016року), у якому навів правове обґрунтування своєї позиції.

У зв'язку з невиконанням позивачем свого обов'язку за Договором щодо повернення підписаних актів приймання-передачі природного газу, у позивача не виникло право вимоги виконання зобов'язання, а саме здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місцем поставки газу, оскільки такий здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу.

В письмових поясненнях відповідач стверджує, що встановити хто був постачальником природного газу конкретному споживачу можливо лише на підставі актів приймання-передачі газу, які складаються в кінці місяця. До підписання актів приймання-передачі природного газу неможливо встановити, чий саме газ із загального потоку отримано відповідачем, оскільки крім позивача у відповідача існували правовідносини з іншими постачальниками природного газу.

В заперечення позивач стверджує, що настання обов'язку з оплати спожитого газу не пов'язане з фактом підписання актів приймання передачі, а тому вважає посилання відповідача, викладені у відзиві на позов, безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, розглянувши матеріали та обставини справи, суд встановив наступне.

04.01.13 між позивачем та відповідачем укладено договір на купівлю-продаж природного газу №13-149-В

Відповідно до умов Договору, позивач як продавець зобов'язався передати у власність відповідачу як покупцю у 2013р. природний газ, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору (п. 1.1).

Згідно з п.2.1 Договору визначено, що продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013року по 31.12.2013року газ в обсязі до 44,00тис.куб.м.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3).

Відповідно до п. 3.4 Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 5 договору сторони погодили ціни на природний газ, що установлюються НКРЕ.

За змістом п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця з урахуванням положень п.6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Згідно з п. 11 договору договір діє в частині реалізації газу до 31.12.13, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного виконання.

Додатковими угодами №2 від 31.12.2013року та №9 від 22.12.2014року строк дії договору продовжувався відповідно 2014 та 2015роки.

На виконання Договору Продавець з січня 2013 року по березень 2015 року передав, а Покупець отримав природний газ разом на суму 329 136,54 грн.

Факт приймання-передачі природного газу підтверджується наступними актами приймання-передачі природного газу:Акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2013 року на суму 26 899,31 грн.;Акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2013 року на суму 20 069,10 грн.; Акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2013 року на суму 22 606,77 грн.; Акт приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2013 року на суму 6 189,34 грн.; Акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2013 року на суму 15 728,84 грн.; Акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2013 року на суму 18 562,07 грн.; Акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2014 року на суму 16 390,07 грн.; Акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2014 року на суму 17 036,04 грн.; Акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2014 року на суму 9 429,64 грн.; Акт приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2014 року на суму З 916,39 грн.; Акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2014 року на суму 10976,30 грн.; Акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2014 року на суму 24 740,35 грн.; Акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2014 року на суму 43 474,12 грн.; Акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2015 року на суму 48 389,97 грн.; Акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2015 року на суму 21 430,50 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2015 року на суму 23 297,73 грн..

Відповідно до п.6.1. Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акта приймання передачі.

Додатковою угодою №2 від 31 грудня 2013 року пункт 6.1 Договору було викладено в наступній редакції:"Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу".

Відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти в якості оплати доставленого у вказаний період часу природного газу в сумі 236018,34 грн., що підтверджується довідкою про операції та довідкою про сальдо .

Сума заборгованості по оплаті поставленого товару за розрахунками позивача складає 93118,20 грн.

Пунктом 7.2 Договору встановлено відповідальність за невиконання покупцем умов п.6.1 Договору щодо порядку оплати природного газу. Відповідно до вищевказаного пункту Договору, у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 Договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до розрахунку, який додається до позовної заяви, сума пені складає 43515,97 грн.

Крім того, позивач в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України провів розрахунок 3% річних які складають 7 984,93 грн. та інфляційних втрат в розмірі 41 907,16 грн.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарські відносини між сторонами виникли на підставі договору на купівлю-продаж природного газу №13-149-РО від 04.01.13.

У відповідності до п. 4 додаткової угоди № 2 від 31.12.13року до договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013р. № 13-149-В пункт 6.1 договору викладено в наступній редакції: «Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній поті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного Сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць».

Отже підставою для проведення розрахунків сторони визначили акти приймання передачі газу.

Умовами договору сторони визначили порядок складання та підписання актів приймання передачі. Відповідно до п. 3.4 Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8 го числа місяця, наступного за місцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Судом встановлено, що акт приймання-передачі природного газу відповідачем (покупцем) надіслано на адресу позивача (продавця) , про що свідчать надані листи № 112 від 07.02.2013року ,лист № 182 від 06.03.2013року лист № 271 від 04.04.2013року, лист №387 від 08.05.2013року, лист № 1213 від 10.12.2013року, лист № 16 від 14.01.2014року № 16, лист № 117 від 10.12.2014 року, лист № 197 від 11.03.2014року, лист № 280 від 08.04.2014року, лист № 364 від 12.05.2014року, лист № 904 від 17.11.2014року, лист № 963 від 08.12.2014року лист № 16 від 13.01.2015року, лист № 116 від 12.02.2015року, лист № 313 від 10.04.2015року з описами, копії яких є у матеріалах справи

Доказів на підтвердження повернення позивачем актів матеріали справи не містять та на вимогу суду позивачем не надано.

А тому, суд робить висновок, що продавець за договором (позивач) не повернув покупцю (відповідачу) підписані акти приймання передачі газу, що у відповідності до п.п. 3.4, 6.1 договору є підставою для проведення розрахунків, у зв'язку з чим у покупця не виник обов'язок оплати отриманого товару.

Згідно зі ст. 1, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Крім того, слід зазначати, що первинний документ, у даному випадку акт приймання-передачі природного газу, має підтверджувати факт здійснення господарської операції з отримання природного газу за місяць.

Враховуючи особливості функціонування єдиної газотранспортної системи України (надалі ЄГТСУ), яка пов'язана з безперервністю її роботи, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №420 від 19.04.2012 року "Про порядок доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України" (чинною на час укладення договору та складання актів приймання-передачі природного газу) введено термін балансування обсягів природного газу в ЄГТСУ, який забезпечується фізичним та комерційним балансуванням (п.2.9 постанови №420 від 19.04.2012). Головною метою комерційного балансування є встановлення на підставі документально оформлених даних відповідності між фактичним надходженням і фактичним розподіленням газу за звітний місяць по кожному постачальнику газу (п.2.9.2. постанови №420 від 19.04.2012).

Таким чином, сама процедура з надходження та реалізації газу вимагає належного оформлення актів приймання-передачі для встановлення точного обсягу поставленого газу від певного постачальника у звітному місяці.

Крім того, суд приходить до висновку, що до підписання сторонами актів приймання-передачі природного газу неможливо встановити, який саме обсяг газу із загального потоку отримано Публічним акціонерним товариством "Тисменицягаз" від позивача.

При цьому, суд зазначає, що факт невиконання позивачем свого обов'язку з повернення підписаних уповноваженою особою та скріплених печаткою актів приймання-передачі, унеможливлював здійснення відповідачем повної оплати за поставлений газ, оскільки саме в актах-приймання передачі сторони зазначають точний обсяг поставленого газу та суму, що підлягає до сплати, а тому підписані обома сторонами акти, у відповідності до пунктів 3.4. та 6.1. договору, є підставою для остаточних розрахунків.

Отже, суд вважає, що у зв'язку з невиконання позивачем свого обов'язку щодо повернення підписаних актів приймання-передачі відповідачу, у нього не виникло право вимоги виконання зобов'язання в частині здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки такий здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу, якого позивач не повернув відповідачеві.

Оскільки позивачем не доведено факт прострочення відповідачем виконання зобов'язань, суд вважає, що вимоги щодо застосування ч.2 ст. 625 ЦК України в частині стягнення 3% річних є безпідставним.

Враховуючи вищенавене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ НАК "Нафтогаз України"

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача згідно ст.49 ГПК.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 538, 610, 612, 613, 626-629, 625, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України ст. ст. 33, 34, 43, 49, ст. 82 -85Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького,6,м. Київ,01001 до Публічного акціонерного товариства "Тисменицягаз" вул.Вісконта, буд.3, м.Тисмениця, Тисменицький район, Івано-Франківська область про стягнення заборгованості в сумі 206526, 26 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.05.16

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.