ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" травня 2016 р.Справа № 916/509/16

За позовом: Виконавчого комітету Одеської міської ради

До відповідача: Публічного акціонерного товариства „Туристично-виробнича фірма „Чорне-море

За участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління капітального будівництва Одеської міської ради

Про стягнення 3103147,31грн.

Та за зустрічним позовом: Публічного акціонерного товариства "Туристично-виробнича фірма "Чорне море"

До відповідача:Виконавчого комітету Одеської міської ради

За участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління капітального будівництва Одеської міської ради

Про внесення змін до умов договору

Суддя Т.Г. Дяченко

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю

Від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю

Від 3-ї оосби: ОСОБА_3, представник за довіреністю

У судовому засіданні, яке відбулось 11.05.2016р., судом в порядку ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 16.05.2016р. 12:40.

СУТЬ СПОРУ: Позивач Виконавчий комітет Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Туристично-виробнича фірма "Чорне море" про стягнення заборгованості в сумі 3103147,31 грн., яка складається з основаного боргу в розмірі 166109грн., 3% річних в сумі 102620,89грн. та інфляційних втрат в розмірі 1335471,42грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.03.2016р. порушено провадження у справі №916/509/16, залучено Управління капітального будівництва Одеської міської ради, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та призначено дану справу до розгляду у судовому засіданні.

Представник ПАТ ТВФ „Туристично-виробнича фірма „Чорне-море в судові засідання зявлявся, втім відзив на позов не надав.

Проте, до початку розгляду справи судом по суті, 10.05.2016р. Публічне акціонерне товариство "Туристично-виробнича фірма "Чорне море" звернулось до господарського суду Одеської області із зустрічною позовною заявою (вх.№ГСОО1292/16) по справі №916/509/16 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, в якій просить суд внести зміни до п. 3.2. Договору пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси, укладеного між Виконавчим комітетом Одеської міської ради та Публічним акціонерним товариством "Туристично-виробнича фірма "Чорне море", затвердженого рішенням Виконавчим комітетом Одеської міської ради №877 від 26.07.2007р., та викласти його у наступній редакції: „3.2. Перерахувати пайову участь у розмірі 589078,49 грн.(без ПДВ) на рахунок Управляння капітального будівництва Одеської міської ради протягом трьох місяців з дати набрання законної сили рішення господарського суду у справі №916/509/16.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.05.2016р. прийнято до розгляду зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "Туристично-виробнича фірма "Чорне море" по справі №916/509/16 та обєднано його для спільного розгляду з первісним позовом.

Представник Виконавчого комітету Одеської міської ради проти задоволення зустрічного позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву. Так, обґрунтовуючи свої заперечення, представник Виконавчого комітету Одеської міської ради зазначає, що умовами договору, а саме п.8.1 договору передбачено, що даний договор діє до введення обєкта в експлуатацію. Як вбачається з лита департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 12.02.2015 №05/1-1400 Інспекцією ДАБК в Одеській області за ПАТ ТВФ „Чорне море зареєстровано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації від 10.02.2014р. №ОД05 на „Будівництво чотирьохповерхової торгівельно-допоміжної прибудови з мансардним поверхом до будівлі готельного комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59 та декларацію про готовність обєкта до експлуатації від 10.02.2014р. №ОД10 на „Будівництво надбудови третього поверху над двоповерховій частині будівлі готелю за адресою: м.Одеса, вул. Рішельєвська, 59, замовник ПАТ ТВФ „Чорне море. Отже, на думку представника, договір пайової участі замовників у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеса від 26.07.2007р. №385/кс припинив свою дію 10.02.2014р., а нормами чинного законодавством не передбачено можливість внесення змін до договору, який припинив свою дію.

Крім того, представник відповідача за зустрічним позовом зазначає, що відповідно до пп. 6.1, 6.2 Договору усі розбіжності й суперечки, які виникають між сторонами або у звязку з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами, а у разі неможливості їх вирішення шляхом переговорів вони підлягають розгляду в господарському суду Одеської області у встановленому порядку. Проте, позивач за зустрічним позовом з клопотанням про внесення змін до умов договору до Виконавчого комітету Одеської міської ради або Управління капітального будівництва Одеської міської ради не звертався.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, надані під час судового розгляду, проаналізувавши наявні у справі докази, суд встановив.

Рішенням Одеської міської ради від 28.04.2000 року № 972-ХХІІІ Відкритому акціонерному товариству туристично-виробничій фірмі „Чорне море, на теперішній час - Публічне акціонерне товариство туристично-виробнича фірма „Чорне море (далі - ПАТ ТВФ „Чорне море) надано в оренду терміном до 50 років земельну ділянку, площею 3417 кв.м., розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59, для експлуатації та обслуговування готельного комплексу.

20.12.2001р., на підставі ст.ст. З, 10 Земельного кодексу України, Закону України „Про оренду землі та рішення Одеської міської ради №972-ХХІП від 28.04.2000р. між Одеською міською радою (Орендодавець) та АТ ТВФ „Чорне море (Орендар) був укладений договір на право тимчасового користування землею, на умовах оренди, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, рег. № 13036 та зареєстрований в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) 10.01.2002 р. за №527/30.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що Орендодавець, на підставі ст.ст. 3. 10 Земельного кодексу України, Закону України „Про оренду землі та рішення Одеської міської ради №972-ХХШ від 28.04.2000р. та рішення №2718-ХХШ від 15.10.2001р. надає, а Орендар приймає у строкове, платне володіння та користування земельну ділянку, загальною площею 3417 кв.м.. яка знаходиться у м. Одесі, Приморському районі, по вулиці Рішельєвська, 59. Відповідно до п. 1.2 договору, земельна ділянка надана у володіння і користування Орендаря терміном на 50 років (до 28.04.2050р.), з метою експлуатації та обслуговування готельного комплексу.

На підставі Рішення Одеської міської ради №2692-VІ від 21.12.2012р., 16.07.2013р. між Одеською міською радою (Орендодавець) та АТ «ТВФ «Чорне море» (Орендар) був укладений договір про внесення змін до договору на право тимчасового користування землею, на умовах оренди. Зазначеним договором було внесено зміни до вказаного договору та викладено його назву, як „Договір оренди землі. Відповідний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.08.2013 р. за № 598.

Умовами пункту 1.1 договору передбачено, що Орендодавець передає а Орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельну ділянку, загальною площею 3417 кв.м., що знаходиться у місті Одесі, Приморському районі, вул. Рішельєвська, 59. Договір укладено терміном до 28 квітня 2050 року для експлуатації та обслуговування готельного комплексу (п.3.1 договору).

Згідно з п. 8.1 розділу 8 зазначеного договору встановлені обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, зокрема: заборона провадження окремих видів діяльності (заборона будівництва та реконструкції об'єкта без відповідного дозволу згідно з діючим законодавством - діє на всю площу земельної ділянки, заборона будівництва без містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки з урахуванням планувальних рішень району - діє на всю площу земельної ділянки; заборона будівництва в зоні дії сервітутів - діє на частину земельної ділянки).

26.07.2007р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийнято рішення №877 „Про надання дозволу відкритому акціонерному товариству з обмеженою відповідальністю туристично-виробничій фірмі „Чорне море на проектування та реконструкцію будівель по вул. Рішельєвській, 57 для розміщення торгового комплексу і допоміжних приміщень готелю „Чорне море за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59.

Відповідно до п. 3 вказаного Рішення затверджено Договір пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктура м. Одеси, укладений між виконавчим комітетом Одеської міської ради (Виконком) та ВАТ ТВФ „Чорне море (Забудовник). Даний договір зареєстровано в Управлінні капітального будівництва Одеської міської ради від 26.07.2007 р. за № 385/кс.

Пунктом 1.1 Договору встановлено, що предметом даного договору є надання Замовникові від імені Виконкому право забудови земельної ділянки, за адресою: м. Одеса, вул.. Решельєвська, 59, строком до І кварталу 2010р., для здійснення реконструкції будівель для розміщення торгівельного комплексу та допоміжних приміщень готелю „Чорне море, а також комплексного благоустрою прилеглої території та внесення Забудовником пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси (Пайова участь). Надання права забудови земельної ділянки здійснюється відповідно до рішення Виконкому від 26.07.2007р. №877 (п.1.2 договору).

Відповідно до п.3.2 Договору, Забудовник зобовязаний протягом двох місяців після прийняття Одеською міською радою рішення про відведення земельної ділянки для реконструкції будівель для розміщення торгівельного комплексу та допоміжних приміщень готелю „Чорне море за адресою: м. Одеса, вул.. Рішельєвська, 59, перерахувати Пайову участь у розмірі 1665109грн. (без ПДВ) на рахунок капітального будівництва Одеської міської ради №1148, відкритого в Управлінні Державного Казначейства у м.Одеса Головне Управління Державного казначейства України в Одеській області, МФО 828011, код ОКПО 04056902.

Зазначений розмір Пайового внеску встановлений на підставі Протоколу засідання комісії з визначення розміру залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси від 12.07.2007р. №20.

За посиланням позивача, відповідно до абзацу сьомого частини дев'ятої статті 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Згідно з листом департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 12.02.2015р. № 05/1-1400 Інспекцією ДАБК в Одеській області за ПАТ ТВФ „Чорне море зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 10.02.2014р. №ОД05 на „Будівництво чотирьохповерхової торгівельно-допоміжної прибудови з мансардним поверхом до будівлі готельного комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59 та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 10.02.2014р. №ОД10 на „Будівництво надбудови третього поверху над двоповерховій частині будівлі готелю» за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59, замовник - ПАТ ТВФ „Чорне море.

Позивач вказує, що ПАТ ТВФ „Чорне море, незважаючи на приписи чинного законодавства України та умов договору щодо сплати пайової участі, фінансові зобовязання за договором пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктура м. Одеси не виконав, пайові внески не сплатив.

Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради на адресу ПАТ ТВФ „Чорне моря було направлено лист-повідомлення №216/07 від 25.02.2015р. щодо необхідності сплатити грошові кошти за вищезазначеним договором, проте, відповідний лист-повідомлення був залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

Такі дії відповідача позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку з чим просить суд стягнути суму пайових внесків в розмірі 1665109грн.

Крім того, позивачем, відповідно до вимог ст. 625 ГПК України, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором, нараховано останньому 3% річних у сумі 102620,89грн. та інфляційні втрати в сумі 1335417,42грн., які позивач також просить суд стягнути з відповідача.

Первісні позовні вимоги обґрунтовані невиконанням прийнятих на себе договірних зобовязань відповідачем та направлені на стягнення з відповідача суми боргу в загальному розмірі 3103147,31 грн.

Обґрунтовуючи свої зустрічні позовні вимоги ПАТ ТВФ „Чорне моря посилається на наступне.

26.07.2007 р. на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 877 „Про надання дозволу ВАТ „Туристично-виробнича фірма „Чорне море на проектування та реконструкцію будівель по вул. Рішельєвська, 57 для розміщення торгового комплексу і допоміжних приміщень готелю „Чорне море за адресою: м. Одеса, вул. Рішельївська, 59, ВАТ „ТВФ „Чорне море із Виконавчим комітетом Одеської міської ради уклали договір пайової участі замовників у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси.

Відповідно до п.21. Договору, АТ „ТВФ „Чорне море було надано право забудови земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул.. Рішельєвська, 59.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що у відповідно до законодавства України зареєстрував в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області: Декларацію про початок будівельних робіт з будівництва чотирьохповерхової торговельно-допоміжної прибудови з мансардним поверхом до будівлі готельного комплексу по вул. Рішельєвська, 59, у м. Одеса, рег.№ОД1 від 26.10.2011р. та Декларацію про початок будівельних робіт з будівництва надбудови третього поверху над двоповерховій частині будівлі готелю по вул. Рішельєвська, 59, у м. Одеса, рег.№ОД2 від 26.10.2011р.

Декларація про готовність об'єкта до експлуатації "Будівництво чотирьохповерхової торгівельно-допоміжної прибудови з мансардним поверхом до будівлі готельного комплексу за адресою м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59 (3 категорії складності)" була зареєстрована Інспекцією ДАБК в Одеській області 10.02.2014 року за № ОД05, Декларація про готовність об'єкта до експлуатації "Будівництво надбудови третього поверху над двоповерховій частині будівлі готелю м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59 (3 категорії складності)" була зареєстрована Інспекцією ДАБК в Одеській області 10.02.2014 року за №ОД10.

Відповідно до п.3.2 Договору, Забудовник зобовязаний протягом двох місяців після прийняття Одеською міською радою рішення про відведення земельної ділянки для реконструкції будівель для розміщення торгівельного комплексу та допоміжних приміщень готелю „Чорне море за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59, перерахувати Пайову участь у розмірі 1665109грн. (без ПДВ) на рахунок Управління капітального будівництва Одеської міської ради №1148, відкритий в Управлінні Державного Казначейства у м. Одеса Головне Управління Державного казначейства України в Одеській області, МФО 828011, код ОКПО 04056902.

Обґрунтовуючи свої зустрічні позовні вимоги ПАТ ТВФ „Чорне моря зазначає, що розмір пайового внеску не відповідає вимогам ч. 6 ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності, якою передбачено, що встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, а граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених ї законом відрахувань - не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта для нежитлових будівель та споруд.

У відповідності до Декларації №ОД05 вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію, становить 5653457,10 грн, а згідно до Декларації №ОД05 вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію, становить 237327,72грн. Тобто, загальна вартість основних фондів, яка відповідає кошторисній документації, вартості будівництва об'єктів, зазначених у деклараціях, складає 5890784,82грн.

Отже, за розрахунком позивача за зустрічним позовом, відповідно до положень Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності, граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати суму у розмірі 589078,49грн. (10% загальної кошторисної вартості будівництва об'єктів).

Відповідно до п.7 Прикінцевих положень ЗУ „Про регулювання містобудівної діяльності якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом.

Отже, на думку позивача за зустрічним позов, необхідність та обовязковість внесення змін до договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси №385/кс від 26.07.2007р. передбачена безпосередньо імперативними нормами ЗУ „Про регулювання містобудівної діяльності, яким встановлено необхідність приведення у відповідність до вимог цього Закону раніше укладених договорів про сплату пайової участі замовником будівництва щодо визначення зобовязання забудовника у грошовій форму.

В звязку з чим, позивач за зустрічним позовом вважає за необхідне внести зміни до п.3.2 Договору та викласти його у наступній редакції: „3.2. Перерахувати пайову участь у розмірі 589078,49 грн.(без ПДВ) на рахунок Управляння капітального будівництва Одеської міської ради протягом трьох місяців з дати набрання законної сили рішення господарського суду у справі №916/509/16.

Зустрічні позовні вимоги направлені на приведення договору пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктура м. Одеси №385/кс від 26.07.2007р. у відповідність з положенням ЗУ „Про регулювання містобудівної діяльності шляхом внесення відповідних змін.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно із ч.2 ст.4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).

Відповідно до ч.2 ст.9 Цивільного кодексу України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Згідно із ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Актом цивільного законодавства, що регулює відносини у сфері містобудівної діяльності, є Закон України „Про регулювання містобудівної діяльності, який набрав чинності 12.03.2011р., при цьому, одночасно втратив чинність Закон України „Про планування і забудову територій, діючий під час укладання договору пайової участі та його затвердження рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №877 від 26.07.2007р.

Судом встановлено, що на дату звернення до суду із позовом про стягнення пайової участі у розмірі 1665109 грн. згідно із умовами договору №385/кс від 26.07.2007р., розмір пайової участі ПАТ ТВФ „Чорне моря у розвитку інфраструктури м. Одеси не відповідав приписам чинного Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності всупереч вимогам п.7 Прикінцевих положень цього Закону.

Відповідно до п.7 Прикінцевих положень Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом. Будь-які рішення органів місцевого самоврядування про надання замовником будівництва будь-яких послуг, передачу активів у будь-якій формі (матеріальній чи нематеріальній), передачу частини (відсоткової частки) площ прийнятих в експлуатацію об'єктів містобудування, крім пайової участі відповідно до цього Закону, прийняті до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із цим Законом.

Статтею 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності встановлено наступне: порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків. Органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених частиною п'ятою статті 30 цього Закону. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками. У разі зміни замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму коштів, сплачених попереднім замовником відповідно до укладеного ним договору про пайову участь. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Згідно із п.3 ч.1 розділу V Прикінцеві положення цього Закону цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, крім частини третьої, абзацу сьомого частини дев'ятої статті 40, які набирають чинності з 1 січня 2013 року.

З викладеного випливає, що Договір №385/кс від 26.07.2007р. згідно із п.7 Прикінцевих положень ЗУ „Про регулювання містобудівної діяльності мав бути приведеним у відповідність з цим Законом, оскільки передбачав сплату пайової участі відповідачем як Замовником будівництва в обсягах інших, ніж визначено цим Законом.

При цьому при наявності такого договору з урахуванням вимог абз.7 ч.9 ст.40 та п.3 ч.1 розділу V Закону обовязок сплати коштів пайової участі в повному обсязі виникає у Замовника з 01.01.2013р., а строк сплати - не пізніше дати прийняття обєкта в експлуатацію.

Як встановлено судом після набрання чинності Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності, жодна зі сторін договору не здійснювала дій щодо приведення відповідного договору у відповідність з цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд відзначає, що для субєктів, що виконують зобовязання за господарським договором, пріоритетним є їх виконання відповідно до закону, якщо ним визначені обовязкові для врахування умови, що становлять зміст зобовязань.

В умовах, коли зміст зобовязання за умовами договору суперечить нормам закону, що є обовязковими для врахування сторонами договору, відсутні підстави для захисту прав позивача судом шляхом присудження примусового виконання обовязку в натурі згідно із п.5 ч.2 ст.16 ЦК України (абз.6 ч.2 ст.20 ГК України).

Частиною 1 статті 13 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 3 статті 5 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Суд враховує, що справедливість, добросовісність та розумність як категорії, що віднесені до загальних засад цивільного законодавства (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України), вимагають ухвалення судового рішення, що ним відповідає, та виключає в обставинах даної справи, що обєктивно склалися, висновок про обґрунтованість та відповідність законодавству заявлених позовних вимог.

Як встановлено судом, договір пайової участі №385/кс від 26.07.2007р. не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме ст.40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності та його положення стосовно розміру пайової участі, в порушення вимог ч.7 розділу V „Прикінцеві положення Закону, не були приведені у відповідність із цим Законом.

Отже, на думку суду, Договір №385/кс від 26.07.2007р. в силу неприведення його положень у відповідність до ст.40 ЗУ „Про регулювання містобудівної діяльності не може виступати законною підставою позовних вимог та захисту судом прав позивача шляхом присудження до примусового виконання ПАТ ТВФ „Чорне моря обовязку сплати коштів пайової участі в сумі 1665109грн., а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення первісного позову в частині стягнення боргу по цьому Договору.

Оскільки позовні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними від вимог про стягнення суми основного боргу, то у задоволенні цих вимог, також, слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Виконавчого комітету Одеської міської ради до Публічного акціонерного товариства "Туристично-виробнича фірма "Чорне море" про стягнення заборгованості в сумі 3103147,31 грн., не обґрунтовані, матеріалами справи не підтверджені, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.44, 49 ГПК України судові витрати первісного позивача по сплаті судового збору за подання позову покладаються на первісного позивача у справі.

Щодо зустрічних позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Туристично-виробнича фірма "Чорне море" суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 липня 2007р. між Виконавчим комітетом Одеської міської ради та ПАТ ТВФ „Чорне моря було укладено Договір пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси, згідно п. 1.1 якого сторони домовились, що Замовникові від імені Виконкому надається право забудови земельної ділянки, за адресою: м. Одеса, вул. Решельєвська, 59, строком до І кварталу 2010р., для здійснення реконструкції будівель для розміщення торгівельного комплексу та допоміжних приміщень готелю „Чорне море, а також комплексного благоустрою прилеглої території та внесення Забудовником пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси (Пайова участь).

Так, дійсно відповідно до положень п.7 Прикінцевих положень ЗУ „Про регулювання містобудівної діяльності якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом.

Проте, згідно п. 8.1 Договору, даний Договір діє до введення обєкта в експлуатацію відповідно до рішення Виконкому від 26.07.2007р. №877.

Факт прийняття обєкта будівництва в експлуатацію підтверджується Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 10.02.2014р. №ОД05 на „Будівництво чотирьохповерхової торгівельно-допоміжної прибудови з мансардним поверхом до будівлі готельного комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 59 та Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 10.02.2014р. №ОД10 на „Будівництво надбудови третього поверху над двоповерховій частині будівлі готелю» за адресою: м.Одеса, вул. Рішельєвська, 59, замовник - ПАТ ТВФ „Чорне море.

Зазначена дата - 10.02.2014р., в силу приписів пункту 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 13.04.2011р. №461, є датою прийняття обєкта в експлуатацію.

Крім того, факт введення об`єкта 10.02.2014р. в експлуатацію визнавався та підтверджувався сторонами по справі в судовому засіданні.

Отже, з урахування положень п. 8.1 договору, договір пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси - припинив свою дію 10.02.2014р.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Враховуючи зазначену норму законодавства, а також умови укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку, що оскільки дія Договору пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктура м. Одеси №385/кс від 26.07.2007р. припинена з 10.02.2014р., то вимоги позивача за зустрічним позовом про внесення змін до п.3.2 вказаного Договору, є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Туристично-виробнича фірма "Чорне море" до Виконавчого комітету Одеської міської ради про внесення змін до умов договору, не обґрунтовані, матеріалами справи не підтверджені, тому задоволенню не підлягають.

Судові витрати по сплаті судового збору, сплачені позивачем за зустрічним позовом, відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 77, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні первісного позову Виконавчого комітету Одеської міської ради до Публічного акціонерного товариства „Туристично-виробнича фірма „Чорне-море про стягнення 3103147,31грн. - відмовити повністю.

2.В задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства „Туристично-виробнича фірма „Чорне-море до Виконавчого комітету Одеської міської ради про внесення змін до умов договору - відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 20 травня 2016 року.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя Т.Г. Д'яченко