ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.05.2016 Справа № 907/166/16

За позовом публічного акціонерного товариства „Комерційного банку „Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Мукачево

про стягнення суми 13563,26 грн., в т.ч. 3293,22 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом згідно договору банківського рахунку № МК07МЕ від 22.11.2005 року та 10270,04 пені.

Суддя господарського суду - В.В.Мокану

представники:

Позивача - не брав участі

Відповідача - не брав участі

СУТЬ СПОРУ: публічним акціонерним товариством „Комерційний банк „Приватбанк", м. Дніпропетровськ заявлено позов до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Мукачево про стягнення суми 13563,26 грн., в т.ч. 3293,22 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом згідно договору банківського рахунку № МК07МЕ від 22.11.2005 року та 10270,04 пені.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням відповідачем умов договору банківського рахунку № МК07МЕ від 22.11.2005 року, а саме, несплатою суми 3293,22 грн. відсотків за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, витребуваного судом розгорнутого розрахунку суми заявлених позовних вимог, з відображенням окремо нарахування пені на тіло кредиту та окремо на відсотки за користування кредитними коштами не подав.

Відповідач явку уповноваженого представника для участі в судових засіданнях не забезпечив, витребуваних документів не подав, причин невиконання вимог суду не повідомив.

Надіслані відповідачеві рекомендованими листами ухвали про порушення провадження у справі від 16.03.2016 та про відкладення розгляду справи від 29.03.2016, 18.04.2016, 29.04.2015 року на адресу, зазначену в позовній заяві та підтверджену відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, повернуті на адресу господарського суду поштовим відділенням зв'язку з відміткою „за закінченням терміну зберігання", „за зазначеною адресою не проживає", „за відмовою адресата від одержання".

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 у разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, порядок повідомлення сторони за практикою Вищого господарського суду України вважається дотриманим. Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

22.11.2005 між закритим акціонерним товариством Комерційний банк „Приватбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Комерційний банк „Приватбанк", в особі Мукачівського відділення Закарпатського районного управління та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем) укладено договір № МК07МЕ банківського рахунку, згідно умов п.1.1. якого банк зобов'язався відкрити клієнту (відповідачеві) поточний (поточні) рахунок (рахунки) у національній та іноземній валюті (у тому числі картковий (карткові) та інші рахунки зі спеціальним режимом використання) та здійснювати його (їх) розрахункове та касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів Національного банку України та умов цього договору. На підставі даного договору відповідачеві відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2.

22.11.2005 між позивачем та відповідачем було укладено регламент надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок додаток №7 до договору № МК07МЕ від 22.11.2005.

Відповідно до умов п.1.1. додатку № 7 до договору банківського рахунку № МК07МЕ від 22.11.2005, банк за наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати овердрафтове обслуговування клієнта на підставі анкети-заяви на встановлення овердрафтового кредиту на картковий рахунок (додаток 8 до цього договору), що полягає в проведенні платежів, здійснених довіреними особами клієнта з використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на картковому рахунку клієнта № НОМЕР_2, відкритому в банку (далі картрахунок), за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, встановленого відповідно до п.1.3 цього додатка, шляхом дебетування картрахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо. Ліміт овердрафтового кредитування клієнта - сума коштів, у межах якої банк зобов'язується здійснювати оплату платежів довірених осіб клієнта, проведених з використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на його картковому рахунку. Ліміт розраховується відповідно до затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі даних про рух коштів за поточним рахунком, балансу підприємства і звіту про фінансові результати на останню звітну дату, показника ліквідності діяльності, співвідношення власних і позикових коштів, платоспроможності, кредитної історії та інших показників відповідно до внутрішньобанківських нормативів і нормативних актів Національного банку України.

За умовами п.1.2. додатку № 7 від 22.11.2005 кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, дебіторської заборгованості, сплати відсотків та винагороди в обговорені цим додатком до договору терміни. У разі надходження в банк: розрахункових документів на примусове списання коштів з карткового рахунку; рішення (розпорядження) про припинення видаткових операцій за картковим рахунком від органу, що має відповідні повноваження прийняття цього рішення (розпорядження); накладення арешту на картковий рахунок банк припиняє здійснювати обслуговування на цілі, визначені п. 4.2 додатка 6 до цього договору. Зобов'язання банку з овердрафтового обслуговування клієнта за картковим рахунком і надання кредиту відновлюються після виконання банком у кожному із зазначених вище випадків функцій, покладених на нього чинним законодавством України, що регулює здійснення розрахунків у національній та іноземній валютах. Подальші взаємини сторін регулюються додатково.

Пунктом 1.3. додатку № 7 від 22.11.2005, ліміт, згідно з цим додатком до договору, являє собою суму коштів, у межах якої банк, зобов'язується здійснювати оплату платежів довірених осіб клієнта, проведених із використанням корпоративних платіжних карток, понад залишок коштів на його картковому рахунку. Ліміт установлюється банком залежно від кількості корпоративних карток, оформлених на довірених осіб клієнта, і сумарного розміру бланкових лімітів овердрафтового кредитування, що банк встановлює згідно з анкетою - заявою (додаток 8 до цього договору). На момент підписання цього додатку до договору ліміт складає 4000 грн. Номер корпоративної картки 028241.

Овердрафтове кредитування клієнта у відповідності до п. 1.4. додатку №7 здійснюється банком в межах ліміту і терміну, встановлених згідно п.1.3. цього додатку до договору, з періодом безперервного користування кредитом не більше 30 днів. Періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на картковому рахунку. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на картковому рахунку клієнта після закриття банківського дня. Зменшення чи зростання заборгованості за кредитом у цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, після закінчення якого на картковому рахунку зафіксоване нульове дебетове сальдо.

У відповідності до п. 1.6. додатку №7 до договору, клієнт здійснює погашення кредиту, отриманого в межах установленого ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, установленого п.1.4 цього додатка до договору. Клієнт здійснює погашення різниці між заборгованістю за кредитом та знову встановленим додатковою угодою до цього договору сторін лімітом відповідно до п.1.12.2 цього додатка до договору у випадку перевищення заборгованості за кредитом суми знову встановленого ліміту протягом банківського дня, за станом на який виникла різниця. Погашення цієї різниці трактується як погашення частини кредиту. У випадку, якщо діюче дебетове сальдо за картковим рахунком перевищує новий ліміт, банк блокує можливість проведення наступних транзакцій за допомогою корпоративної картки до моменту зниження заборгованості за овердрафтоним кредитом до суми нового розрахованого ліміту, прийнятого клієнтом. Клієнт зобов'язується не перевищувати платіжних лімітів, установлених на КПК клієнта. У разі виникнення перевитрати платіжного ліміту за кожною з карток у межах установленого ліміту на корпорацію сума перевитрати погашається за рахунок невикористаного залишку ліміту шляхом перерозподілу коштів між картками довірених осіб клієнта. У випадку неможливості погашення заборгованості або її частини ця заборгованість у цей же банківський день переходить у розряд простроченої.

Клієнт здійснює повне погашення кредиту, простроченої дебіторської заборгованості, а також нарахованих і прострочених нарахованих відсотків не пізніше терміну згідно з п.1.3. Погашення кредиту, простроченої заборгованості, а також нарахованих і прострочених нарахованих відсотків може бути здійснене клієнтом також з інших належних йому рахунків згідно із законодавством у порядку, визначеному п. 4, п. 2.3 договору.

Згідно умов п.1.5. додатку № 7 до договору, клієнт сплачує відсотки за увесь час фактичного користування кредитом згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.3 цього додатка до договору. Так, згідно п. 3.1. додатку № 7, за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на картковому рахунку клієнта після закриття банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з диференційованої процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом і встановлений у

розділі 4 додатка до договору. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється щодня, починаючи з дати утворення на картковому рахунку дебетового сальдо на момент закриття банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з фактичної кількості календарних днів у році. Нарахування відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал розрахунку відсотків не включається (п. 3.10 додатку №7 до договору).

При цьому, згідно п. 4.1. додатку № 7 до договору, для розрахунку відсотків за користування кредитом установлюється диференційована процентна ставка. Процентна ставка до розрахунку залежить від терміну існування непогашеного залишку за кредитом і визначається: термін користування кредитом: протягом 1-3 днів 12 % річних; протягом 4-7 днів 14 % річних; протягом 8-15 днів 18% річних; протягом 16-30 днів 20 % річних. Порядок розрахунків відсотків за диференційованою процентною ставкою визначений умовами п. 4.2. додатку №7 до договору.

У відповідності до умов п. 5.1 додатку №7 до договору, у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань: зі сплати відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 1.5, 1.9, 1.12.1, 3.1, 3.2, 3.3 цього додатка до договору, термінів повернення кредиту й інших витрат, передбачених п.п. 1.3, 1.4, 1.6, 1.7, 1.8,. 1.9, 1.12.2, 1.12.4 цього додатка до договору, винагороди, передбаченої п.п. 1.10, 3,4, 3.5, 3.6, цього додатка до договору клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня.

Пунктом 5.4. додатку №7 до договору сторони погодили, що терміни давності позову за вимогою про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за цим додатком до договору встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

На виконання взятих на себе зобов'язань згідно додатку №7 до договору банківського рахунку № МК07МЕ від 22.11.2005, позивач надав відповідачу на картковий рахунок овердрафтовий кредит в сумі 4000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахункам боржника, розрахунком суми позовних вимог.

Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору, у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 10.02.2016 склала суму 26469,77 грн., в т.ч. 3709,95 грн. заборгованості за кредитом, 8382,20 заборгованості по відсотках, 14377,62 грн. пені.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 08.06.2010 року у справі № 2-1724/10 з відповідача на користь позивача ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" стягнуто заборгованість станом на 07.10.2009 у розмірі 12906,51 грн., в т.ч. 3709,95 грн. заборгованості по кредиту, 5088,98 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами та 4107,58 грн. пені, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення решти суми заборгованості, а саме, про стягнення 13563,26 грн., в т.ч. 3293,22 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом згідно договору банківського рахунку № МК07МЕ від 22.11.2005 року та 10270,04 пені.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язання вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Однією з підстав виникнення зобов'язань, згідно ст. 11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Овердрафт (overdraft) це форма короткострокового кредиту в межах встановленого банком ліміту, що дозволяє здійснювати розрахунки, коли у клієнта на поточному рахунку недостатньо коштів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовою ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, отримані кошти погасив невчасно та частково, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом у сумі 3709,95 грн., що стягнута з відповідача заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 08.06.2010 року станом на 07.10.2009; стягнуто також нараховані відсотки на зазначену суму заборгованості станом на 07.10.2009 р. у розмірі 5088,98 грн., з огляду на що, у даній справі позивачем заявлено вимогу про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за період починаючи з 08.10.2009 по 26.12.2011 у сумі 3293,22 грн., яка станом на день розгляду справи не погашена та підлягає стягненню.

Позивачем в підтвердження позовних вимог долучено до матеріалів справи виписки по рахунку відповідача за період з 16.12.2005 по 10.02.2016 з відображенням руху коштів по рахунку відповідача, якою підтверджується надання кредитних коштів, користування кредитними коштами та їх часткове погашення, чим підтверджено обставини, на яких ґрунтується вимога позивача про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно п. 5.1 додатку № 7 до договору банківського рахунку № МК07МЕ від 22.11.2005 року, за несвоєчасне виконання зобов'язань позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 10270,04 грн. за період 08.10.2009 по 10.02.2016.

Відповідно до п.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.3. додатку № 7 до договору банківського рахунку № МК07МЕ від 22.11.2005 року встановлено інший порядок нарахування пені, ніж встановлено законом, а саме, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п. 5.1, 5.2 здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконане клієнтом.

Стосовно вимоги позивача про стягнення суми пені суд зазначає наступне.

Я вбачається з розрахунку позовних вимог у даній справі сума 10270,04 грн. нарахованої пені включає в себе пеню, нараховану на тіло кредиту і на відсотки за користування кредитними коштами.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 08.06.2010 стягнуто з відповідача суму пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у сумі 4107,58 грн. станом на 07.10.2009 року.

Аналізом розрахунку позовних вимог у даній справі встановлено, що прострочка виконання зобов'язань, а відповідно і дата, від якої у відповідності до положень п. 5.3. додатку № 7 до договору повинен обраховуватися трирічний строк нарахування пені по тілу кредиту, виникла з 28.04.2006 року. Таким чином, строк нарахування пені за невиконання умов договору в частині повернення кредитних коштів - з 28.04.2006 по 28.04.2009. Оскільки рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 08.06.2010 стягнуто з відповідача суму пені станом на 07.10.2009 року, тобто, за період, що включає в себе визначений п. 5.3. додатку № 7 трирічний строк, нарахування позивачем пені за неповернення кредитних коштів після 07.10.2009 є неправомірним, а заявлення вимоги про стягнення пені після 07.10.2009 - безпідставним.

Оскільки здійснювати нарахування відсотків за користування кредитними коштами позивач закінчив 26.12.2011, правомірним є нарахування пені за порушення строків сплати нарахованих відсотків до 26.12.2014 в межах визначеного п. 5.3. додатку № 7 до договору трирічного строку. Проте, позивачем здійснено нарахування пені без врахування зазначеного терміну, станом на 10.02.2016.

Для перевірки правильності нарахованої позивачем пені, судом при підготовці справи до розгляду та в подальшому при відкладенні розгляду справи витребувано від позивача уточнюючі розрахунки суми позовних вимог, зокрема, з відображенням періоду їх нарахування, терміну нарахування у відповідності до умов ч. 6 ст. 232 ГПК України, п. 5.3. додатку № 7 до договору, а також розгорнутий розрахунок суми заявлених позовних вимог, з відображенням окремо нарахування пені на тіло кредиту та окремо на відсотки за користування кредитними коштами.

Однак, вимоги суду позивачем не виконані, суду не подано обґрунтованого розрахунку суми позовних вимог в частині відображення окремо нарахування пені на тіло кредиту та окремо на відсотки за користування кредитними коштами із зазначенням періоду та терміну їх нарахування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

З наведеного вбачається, що чинним законодавством України на позивача покладено обов'язок доказування наявності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та подання суду відповідних доказів, необхідних для всебічного розгляду справи.

Якщо позивач без поважних причин не подав витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, господарський суд залишає позов без розгляду (п. 5 ст. 81 ГПК України).

Суд наголошує на тому, що встановити фактичні обставини з відповідною достовірністю у суду не вбачається підстав, оскільки позивачем не подано суду тих документальних доказів на їх підтвердження, які в порядку ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу необхідні для правильного та всебічного розгляду спору.

Пунктами 2.3., 3.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року зазначено, що неподання

позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору в частині стягнення пені, суд дійшов висновку про залишення позову у вказаній частині без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі, пропорційній сумі задоволених вимог, що складає 334,58 грн. належить віднести на відповідача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 49, п. 5 ч. 1 ст. 81, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, інд. код. НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРЮОФОП 14360570) суму 3293 (три тисячі двісті дев'яносто три) 22 коп. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом згідно договору банківського рахунку № МК07МЕ від 22.11.2005 року, а також суму 334 (триста тридцять чотири) грн. 58 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Позовні вимоги в інший частині залишити без розгляду.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.05.2016 року

Суддя В.В. Мокану