РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016Справа №910/4981/16

За позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Малого виробничо-комерційного приватного підприємства "Айсберг"
простягнення 28 000,00 грн.
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачане з'явився
від відповідачане з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Малого виробничо-комерційного приватного підприємства "Айсберг" заборгованості у розмірі 28 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/4981/16 та призначено розгляд справи на 19.04.2016.

Ухвалою від 19.04.2016 розгляд справи відкладено на 17.05.2016.

В судове засідання 17.05.2016 представники сторін не з'явився.

При цьому, суд враховує клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника.

Що стосується відповідача, то про причини неявки його представника суд не повідомив, відзив на позов та інші документи на підтвердження своєї правової позиції не подав, позовні вимоги не спростував, хоча про дату, час та місце судового засідання у справі відповідач повідомлявся належним чином.

Оскільки відповідач вважається таким, що повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подав, з метою уникнення порушення процесуальних строків розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до заявки № 01.12/01 від 01.12.2015 на перевезення вантажу автомобільним транспортом Мале виробничо-комерційне приватне підприємство "Айсберг" замовило у позивача надання послуг з перевезення вантажу - обладнання з м. Запоріжжя, Україна, за адресою відвантаження - Російська Федерація, Республіка Удмуртія, м. Іжевськ, дата завантаження: 02.12.2015-03.12.2015.

Вказана заявка була прийнята позивачем до виконання автомобілем з прицепом ДАФ АЕ9887НІ/АЕ4657ХО.

Відповідно до вказаної заявки вартість перевезення становить 28 000,00 грн.

На підтвердження факту здійснення послуг з перевезення вантажу відповідно до поданої заявки позивачем приєднано до позовної заяви копію міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 0001977 та надано її оригінал.

Згідно з CMR № 0001977 вантаж було доставлено в м. Іжевськ 10.12.2015 та видано отримувачу.

05.02.2016 позивачем направлено на адресу відповідача акт виконаних робіт, рахунок, CMR та інші документи, необхідні для здійснення відповідачем оплати наданих послуг.

За твердженнями позивача, відповідач не здійснив оплату наданих позивачем послуг перевезення, у зв'язку з чим за ним обліковується заборгованість в розмірі 28 000,00 грн.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор (стаття 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Статтею 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Отже, зважаючи на встановлені судом обставини та викладені положення законодавства, суд дійшов висновку, що в силу вимог ст. 181 ГК України, між позивачем та відповідачем було укладено господарський договір у спрощений спосіб.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Отже, позивач, уклавши із відповідачем господарський договір у спрощений спосіб, мав на меті доставити вантаж за місцем призначення, вказаним відповідачем, та отримати грошові кошти за нього.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем належним чином виконано взяті на себе зобов'язання з перевезення вантажу, а відповідачем ці зобов'язання не оплачено у строк, який у заявці на перевезення вантажу автомобільним транспортом становить два дні після відвантаження.

Отже, з огляду на встановлений судом факт прострочення відповідача у господарських відносинах з позивачем, що стосуються перевезення вантажу за договором, укладеним у спрощений спосіб, враховуючи відсутність заперечень відповідача, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача на отримання грошових коштів за надані ним послуги шляхом задоволення позовних вимог на суму 28 000,00 грн.

Окрім описаних вище вимог, позивач просить стягнути з відповідача 2 800,00 грн. витрат на правову допомогу, надану йому адвокатом Лозою Віктором Михайловичем.

Позивачем на підтвердження надання адвокатських послуг надано суду в копіях: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правової допомоги, договір доручення, акт приймання-передачі наданих послуг, квитанцію до прибуткового ордера.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у мiсцi їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В силу ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації звертаються до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства в порядку ст.ст. 1, 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню саме витрати на послуги адвоката, що були здійснені.

Дослідивши подані позивачем документи, суд вважає доведеним позивачем належними та достатніми доказами факт понесення витрат на правову допомогу адвоката Лози В.М. саме в межах цієї справи, тому виплачена останньому сума підлягає стягненню з відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Малого виробничо-комерційного приватного підприємства "Айсберг" (02002, м. Київ, вул. М.Раскової, б. 19, ідентифікаційний код 21514565) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 28 000 (двадцять вісім тисяч) грн боргу, 2 800 (дві тисячі вісімсот) грн. витрат на послуги адвоката та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.05.2016

Суддя О.М. Ярмак