ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Справа № 924/134/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кривди Д.С. - головуючого (доповідача), Борденюк Є.М., Мамонтової О.М.,
за участю представників (за первісним позовом):
позивачаІванкевич С.Л., представник,
відповідачаШмігель Т.В., представник,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Житомирагротехніка"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 09.12.2015
у справі№ 924/134/15 Господарського суду Хмельницької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Житомирагротехніка"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агропромтехніка"
простягнення 23 305, 49 грн,
та за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агропромтехніка"
доПублічного акціонерного товариства "Житомирагротехніка"
простягнення 53 153, 70 грн,

У зв'язку з відрядженням судді Могил С.К. протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.05.2016 для розгляду касаційної скарги у справі № 924/134/15 визначено колегію суддів у складі: Кривда Д.С. - головуючий (доповідач), Борденюк Є.М., Мамонтова О.М.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Житомирагротехніка" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агропромтехніка" заборгованості в сумі 23305,49 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агропромтехніка" звернулось з зустрічним позовом у цій справі до Публічного акціонерного товариства "Житомирагротехніка" (з урахуванням заяви від 28.09.2015 про зменшення розміру позовних вимог) про стягнення 53153,70 грн в рахунок сплати вартості поліпшень орендованого майна згідно договору оренди №010114 від 01.01.2014.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 28.09.2015 (судді Гладій С.В. - головуючий, Олійник Ю.П., Заярнюк І.В.) позов ПАТ "Житомирагротехніка" до ТОВ "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агропромтехніка" про стягнення 23305,49 грн задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агропромтехніка" на користь Публічного акціонерного товариства "Житомирагротехніка" 23305,49 грн заборгованості та 1827 грн судового збору; у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 (судді:Дужич С.П. - головуючий, Василишин А.Р., Філіпова Т.Л.) рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.09.2015 скасовано частково - в частині відмови у задоволенні зустрічного позову; в цій частині прийнято нове рішення, яким зустрічний позов задоволено; стягнуто з Публічного акціонерного товариства „Житомирагротехніка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Підприємство матеріально-технічного забезпечення „Агропромтехніка" 53153,70 грн вартості проведених ним поліпшень орендованого майна, 1827 грн судового збору за подачу зустрічного позову, 2009,70 грн судового збору за подачу апеляційної скарги та 5821,20 грн витрат по проведенню судової будівельно-технічної експертизи. В решті рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою, Публічне акціонерне товариство "Житомирагротехніка" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, а рішення місцевого господарського суду у цій справі - залишити без змін з підстав, викладених в касаційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи та доводи, викладені у касаційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановили суди попередніх інстанцій, 01.01.2014 між ПАТ „Житомирагротехніка" (орендодавець) та ТОВ „Підприємство матеріально-технічного забезпечення „Агропромтехніка" (орендар) було укладено Договір оренди №010114 (далі - Договір), за умовами п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає за плату на певний строк у користування майно: частину нежитлового приміщення складу постачання, літ. "Л", площею 297 м2 (2 394,97 м2 - склад, 74,5 м2 - офіс), яке розташоване за адресою: м. Житомир, Київське шосе, 19.

Даний договір діє з 01.01.2014 до 30.09.2014 (п. 3.1 Договору).

В п.4.1 Договору сторони погодили, що орендна плата складає 7551,25 грн (з ПДВ) за повний календарний місяць використання майна.

Орендна плата сплачується в безготівковому порядку згідно з виставленим рахунком на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 25 числа поточного місяця за попередній місяць оренди (п.4.2 Договору).

01.01.2014 за актом приймання-передачі ПАТ „Житомирагротехніка" передало, а ТОВ ПМТЗ „Агропромтехніка" прийняло частину нежитлового приміщення складу постачання, літ. Л, загальною площею 297 м2.

На виконання умов договору за період з січня 2014 року по вересень 2014 року ПАТ „Житомирагротехніка" направлялись ТОВ ПМТЗ „Агротехніка" акти виконаних робіт, а також до сплати рахунки-фактури, в тому числі рахунки на компенсацію вартості комунальних послуг, які відповідачем були оплачені за січень-липень 2014 року.

Водночас рахунки-фактури №СФ-0000231 від 25.07.2014 на суму 7551,25 грн, №СФ-0000270 на суму 332,90 грн та №СФ-0000271 на суму 7551,23 грн від 27.08.2014, №СФ-0000315 на суму 7551,25 грн та №СФ-0000314 на суму 318,84 грн від 24.09.2014 відповідачем оплачені не були.

Предметом розгляду у цій справі за первісним позовом є вимога про стягнення з ТОВ ПМТЗ „Агропромтехніка" 23305,49 грн заборгованості по орендній платі.

За загальним правилом зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 ЦК України).

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном із наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Задовольняючи заявлені ПАТ „Житомирагротехніка" позовні вимоги, попередні судові інстанції виходили з того, що вимога про стягнення з відповідача за первісним позовом 23305,49 грн заборгованості по сплаті орендних платежів за користування майном є такою, що підлягає задоволенню, враховуючи, що ТОВ ПМТЗ „Агротехніка", в порушення вимог закону та договору, обов'язку по сплаті орендних платежів за період з липня 2014 року по вересень 2014 року не виконало.

Вказані висновки попередніх судових інстанцій є такими, що відповідають матеріалам справи та чинному законодавству України.

Судові рішення, прийняті за результатами розгляду первісного позову, фактично не оскаржуються.

Що стосується вимоги ТОВ "ПМТЗ „Агропромтехніка" за зустрічним позовом про стягнення з ПАТ „Житомирагротехніка" 53153,70 грн вартості поліпшень орендованого майна суди попередніх інстанції встановили наступне.

В п.5.3.7 Договору сторони передбачили право орендаря здійснювати ремонтно-будівельні роботи з метою покращення стану майна.

Відповідно до п.6.6 Договору невідокремлювальні, без шкоди для об'єкта оренди, поліпшення майна, які були проведені орендарем за власний рахунок, по закінченню строку дії даного Договору відшкодовуються орендодавцем згідно додаткової угоди.

В обґрунтування вимоги за зустрічним позовом ТОВ "ПМТЗ „Агропромтехніка" посилалось на те, що ним під час дії укладеного між сторонами Договору проведено поліпшення об'єкту, що було надано йому в оренду, які не можуть бути відокремлені, і 11.08.2014 повідомило про це орендодавця та запропонувало останньому відшкодувати понесені ним витрати.

ПАТ „Житомирагротехніка", вважаючи, що проведені ремонтно-будівельні роботи не є поліпшенням орендованого майна, відмовило у відшкодуванні понесених орендарем витрат.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про відшкодування проведених поліпшень, місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами не було укладено додаткової угоди до Договору оренди №010114 з приводу оплати проведених орендарем поліпшень орендованого майна і між ними не узгоджено її істотні умови (склад та зміст проектно-кошторисної документації).

Натомість апеляційний господарський суд, посилаючись на те, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 778 ЦК України, скасував рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову і задовольнив його.

Колегія погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для відшкодування вартості проведених поліпшень, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 778 Цивільного кодексу України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Дослідивши умови договору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що згода на поліпшення об'єкту оренди була визначена ПАТ „Житомирагротехніка" в укладеному між сторонами Договорі (п.5.3.7). При цьому, за змістом Договору його сторонами не передбачено безпосередній обов'язок орендаря отримувати дозвіл орендодавця та повідомляти його про намір проведення поліпшення орендованого майна.

Як встановив суд апеляційної інстанції, згідно кошторису витрат на проведення ремонтних робіт орендованого приміщення та висновків судової будівельно-технічної експертизи №12/15 від 08.07.2015, яку було призначено у даній справі, орендарем було фактично проведено поліпшення предмету оренди і вартість робіт з його відновлювального ремонту та поліпшень на час їх завершення станом на 01.07.2014 становить 41076 грн, а на час проведення дослідження становить 53153,7 грн.

Таким чином, оскільки за умовами Договору орендодавець надав дозвіл на проведення ремонтно-будівельних робіт з метою покращення стану об'єкту оренди, орендар такі поліпшення зробив, вартість їх визначена експертизою, вони не можуть бути відокремлені від об'єкту оренди, а тому орендар, з огляду на положення статті 778 Цивільного кодексу України, має право на відшкодування вартості цих поліпшень незалежно від укладення чи неукладення додаткової угоди про це з орендодавцем.

З огляду на викладене вище, висновок апеляційного господарського суду про доведеність правових підстав для покладення на відповідача за зустрічним позовом обов'язку з відшкодування вартості необхідних витрат на поліпшення орендованого приміщення у сумі 53153,70 грн ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, вищенаведених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та по суті зводяться до заперечень щодо здійсненої цим судом оцінки доказів у справі та намагання довести інші обставини, ніж встановлені судом апеляційної інстанції, в той час як згідно з вимогами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів визнає, що апеляційним господарським судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, тому підстави для скасування переглянутої постанови апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Житомирагротехніка" залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 у справі №924/134/15 залишити без змін.

Головуючий Д. Кривда

Судді Є. Борденюк

О. Мамонтова