Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

від "17" травня 2016 р. Справа № 906/364/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 01.02.16р. № 418/1

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (м.Житомир)

до Бердичівської центральної міської лікарні (м.Бердичів Житомирської області)

про стягнення 344114,14 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 344114,14 грн. боргу за поставлений природний газ на підставі договору № 2015/ТП-БО-300009 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 07.08.15р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач відзиву на позов не подав, свого представника в судове засідання не направив. У клопотанні від 13.05.16р. представник відповідача просить розглядати справу без її участі.

Відповідно до ст.75 ГПК України, справа розглядалась за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 07 серпня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (постачальник/позивач), Публічним акціонерним товариством "Житомиргаз" (газорозподільне/газотранспортне підприємство) та Бердичівською центральною районною лікарнею (споживач/ відповідач) укладено договір № 2015/ТП-БО-300009 на постачання природного газу за регульованим тарифом (а.с.9-11).

За умовами вказаного договору позивач зобов'язався постачати природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а відповідач оплачувати постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п.1.1 договору).

Відповідно до пп.4.6 договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем на умовах щомісячної 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в Додатку 3 до договору, не пізніше ніж за три робочих дні до початку розрахункового періоду крім оплати вартості послуг з постачання суб'єктами господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, установлених на дахові та прибудованих (виходячи з обсягу природного газу, що використовується для виробництва та надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання, за умовами ведення такими суб'єктами окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води). Споживач самостійно розраховує суми платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 10.1 договору визначено, що договір набирає чинності з 01.07.2015 та укладається на строк по 31.12.2015. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 3 договору щодо договірних обсягів постачання газу, в якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк.

Відповідно до підписаної сторонами додаткової угоди № 5 від 16.01.2016 до договору № 2015/ТП-БО-300009 від 07.08.2015р., сторони відповідно до п.6 ст.40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" визначили ціну угоди в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі (566512,74 грн.) (а.с.37).

Згідно з підписаним між сторонами додатком 3 до договору від 07.08.2015 визначені обсяги постачання природного газу на 1 квартал 2016 року та продовжено строк дії договору (а.с.12).

На виконання умов вказаного договору позивач в період січень - лютий 2016 поставив відповідачу природний газ в кількості 116686 куб.м. на загальну суму 910626,88грн., що підтверджується відповідними актами приймання - передачі природного газу за вказаний період (а.с.14-15).

Згідно даних позивача, відповідач свої договірні зобов'язання по оплаті отриманого природного газу виконав частково .

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 344114,14 грн., що підтверджується розрахунком позивача (а.с.4), підписаними сторонами актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.03.2016 по 10.03.2016, довідкою позивача № 4254/5 від 17.05.2016 (а.с.42,44) та іншими матеріалами справи.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі вищевказаного договору на постачання природного газу за регульованим тарифом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж положення містить ст.526 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання.

Статтею 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що свої зобов'язання за умовами договору від 07.08.2015р. щодо постачання відповідачеві природного газу в обсягах та порядку, визначених договором, позивач виконував належним чином. Водночас, відповідачем було допущено порушення умов договору від 07.08.2015р., а саме, не оплачено акт №ЖТ300003757 приймання - передачі природного газу на суму 344114,14 грн.

Враховуючи викладене, позов щодо стягнення з відповідача 344114,14 грн. боргу підлягає задоволенню.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

За приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідач позов за підставою та предметом не оспорив, доказів сплати боргу та/або інших доказів на спростування позовних вимог суду не надав. При цьому позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі - з відповідача стягується на користь позивача 344114,14 грн. боргу згідно договору № 2015/ТП-БО-300009 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 07.08.2015.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Бердичівської центральної міської лікарні, 13300, м.Бердичів Житомирської області, вул.Сестер Сломницьких 1, ідентифікаційний код 01992015:

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут", 10002, м.Житомир, вул.Фещенка-Чопівського 35, ідентифікаційний код 39577504 - 344114,14 грн. боргу за отриманий природний газ згідно договору № 2015/ТП-БО-300009 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 07.08.15р. та 5161,71 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 17.05.16

Суддя Гансецький В.П.

Друк: 2 прим.

1 - у справу,

2 - відповідачу (рек. з повід. про вруч.).