УХВАЛА

19.05.2016Справа № 906/1495/15

За скаргоюДержавного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат"
на діїдержавного виконавця
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія"
до Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат"
про стягнення 87 387,77 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача (стягувач) не з'явився
від відповідача (боржник) Зубюк О.А. (дов. б/н від 18.06.2015 року)
від ДВСЦапенко С.М. (дов. б/н від 28.01.2016 року)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом до Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 87 387,77 грн., в тому числі 80 252,52 грн. основного боргу, 930,88 грн. 3 % річних, 6 204,37 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" 80 252 грн. 52 коп. основного боргу, 930 грн. 88 коп. 3 % річних, 6 204 грн. 37 коп. інфляційних втрат, 1 310 грн. 82 коп. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 року у справі № 906/1495/15 рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 року залишено без змін.

22.02.2016 року Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

25.03.2016 року Державне підприємство "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить суд:

-зупинити виконавче провадження з виконання наказу № 906/1495/15, виданого 22 лютого 2016 року Господарським судом міста Києва на час розгляду скарги;

-зобов'язати Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлану Миколаївну продовжити строк для добровільного виконання наказу № 906/1495/15, виданого 22 лютого 2016 року Господарським судом міста Києва.

-скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену 11 березня 2016 року у межах виконавчого провадження № 50443677.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року розгляд скарги на дії державного виконавця було призначено на 21.04.2016 року.

21.04.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача (боржника) надійшли уточнення до скарги відповідно до я яких скаржник просить суд:

-зобов'язати Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлану Миколаївну винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 50443677;

-скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену 11 березня 2016 року у межах виконавчого провадження № 50443677;

-скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, винесену 18 березня 2016 року у межах виконавчого провадження № 50443677.

Подана відповідачем (боржником) заява про уточнення до скарги приймається судом до розгляду, скарга розглядаються з урахуванням заяви поданої 21.04.2016 року.

21.04.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від ДВС надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Представники позивача (стягувач) та відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві в судове засідання 21.04.2016 року не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи повідомлялися належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2016 року розгляд скарги було відкладено на 19.05.2016 року, у зв'язку з неявкою учасників судового процесу та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

Представник позивача (стягувач) в судове засідання 19.05.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 21.04.2016 року не виконав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 19.05.2016 року представник ДВС надав усні пояснення, в яких заперечив проти задоволення скарги Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" на дії державного виконавця.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.05.2016 року підтримав подану скаргу на дії державного виконавця.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що скарга відповідача на дії державного виконавця не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження". Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Так, у відповідності до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: судові накази (пункт 3 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження").

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

11.03.2016 року Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Цапенко Світланою Миколаївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50443677 з примусового виконання наказу № 906/1495/15 виданого 22.02.2016 року Господарським судом міста Києва, надано боржнику строк до 17.03.2016 року добровільно виконати вищевказаний наказ.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" вище вказану постанову було направлено 12.03.2016 року боржнику рекомендованим листом на адресу, зазначену у виконавчому документі, яка отримана останнім 16.03.2016 року, що підтверджується інформацією, яка міститься на офіційному сайті ДППЗ "Урпошта" в розділі "Відстеження поштових відправлень" за штрихкодовим ідентифікатором 356.

Також, 11.03.2016 року державним виконавцем було направлено запит до Регіонального сервісного центру про надання інформації стосовно зареєстрованих транспортних засобів, що зареєстровані за боржником.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 статті 32 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Частиною 4 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту

Відповідно до частини 2 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

11.03.2016 року Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Цапенко Світланою Миколаївною винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

18.03.2016 року державним виконавцем, у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду у добровільному порядку, було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 8 869,86 грн.

В обґрунтування поданої скарги відповідач зазначає, що 31.03.2016 року скаржником подано до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві заяву за вих. № 183/31-03 про закінчення виконавчого провадження ВП №50443677, до якої долучено платіжне доручення № 23651 від 30.03.2016 року на суму 88 698,59 грн., яке підтверджує оплату боргу на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 року у справі № 906/1495/15.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

За приписами статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як зазначалось вище, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50443677 з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 906/1495/15 виданого 22.02.2016 року боржник отримав - 16.03.2016 року, а своєю заявою за вих. № 183/31-03 від 31.03.2016 року, яка зареєстрована Відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві 01.04.2016 року, повідомив останнього про сплату ним боргу, на підтвердження чого надав до заяви копію платіжного доручення, датованого 30.03.2016 року про перерахування коштів на рахунок стягувача.

Наведені обставини вказують, що з моменту фактичного отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження строк для самостійного виконання ним рішення сплив 23.03.2016, відтак, оплата боргу відбулась після закінчення строку для самостійного виконання судового рішення.

За таких обставин, досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, судом не встановлено незаконність дій державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору. Державним виконавцем вчинено всі дії в межах Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до положень статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Відповідно до пункту 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року N 9 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Таким чином, скарга Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" на дії державного виконавця визнається судом необґрунтованою та не підлягає задоволенню з урахування вищенаведеного.

Керуючись статтями 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" на дії державного виконавця відмовити.

Дана ухвала набирає чинності з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя С.В. Стасюк