донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

24.05.2016 справа №905/3535/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: за участю представників: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4, довіреність №14-01/03 від 14.01.2016р. ОСОБА_5, довіреність б/н від 01.09.2015р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", м.Бровари Київської області
на рішення господарського суду Донецької області
від17.02.2016р. (повний текст підписано 18.02.2016р.)
у справі№905/3535/15 (судя ОСОБА_6В.)
за позовомДержавного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", м.Бровари Київської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мосагродон", с.Терни Краснолиманського району Донецької області
про та за зустрічним позовом до простягнення безпідставно набутих коштів в сумі 230108,00грн. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мосагродон", с.Терни Краснолиманського району Донецької області Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", м.Бровари Київської області стягнення 384753,37грн.
ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", м.Бровари Київської області, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мосагродон", с.Терни Краснолиманського району Донецької області про стягнення стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 230108,00грн.

До початку розгляду справи по суті Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мосагродон" звернулося до господарського суду Донецької області з зустрічним позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про стягнення 384753,37грн., які складаються з 123847,80грн. пені, 251698,25грн. інфляційних та 9207,36грн. 3% річних за неналежне виконання зобовязань за договором в частині повної та своєчасної оплати вартості зернових культур.

Керуючись ст.60 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), ухвалою господарського суду Донецької області від 25.01.2016р. зустрічну позовну заяву було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням господарського суду Донецької області від 17.02.2016р. (повний текст підписано 18.02.2016р.) у справі №905/3535/15 позовні вимоги Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" задоволені, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мосагродон" грошові кошти в сумі 230108,00грн. Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мосагродон" задоволені частково, стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" інфляційні у розмірі 178308,73грн., 3% річних в сумі 9141,75грн. та пеню в сумі 100287,93грн.

Рішення суду в частині задоволення первісного позову мотивоване тим, що відсутні підстави для знаходження у відповідача перерахованих позивачем грошових коштів в сумі 230108,00грн. В частині задоволення зустрічного позову рішення мотивоване неналежним виконанням позивачем грошових зобовязань за договором.

Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" не погодилося з прийнятим рішенням та звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати в частині стягнення з нього пені в розмірі 100287,93грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мосагродон" у задоволенні вимог про стягнення пені в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи.

Так, скаржник зазначає, що строк позовної давності за всіма вимогами щодо стягнення пені сплив, отже відсутні підстави для стягнення пені у розмірі 123847,80грн.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду (головуючий Колядко Т.М., судді Ломовцева Н.В., Скакун О.А.) від 15.03.2016р. у справі №905/3535/15 було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 13.04.2016р.

11.04.2016р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мосагродон", в якому відповідач просив рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

12.04.2016р. у звязку з перебуванням на лікарняному головуючого судді Колядко Т.М., на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті повторного автоматизованого розподілу судової справи сформовано наступний склад колегії: головуючий Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Татенко В.М.

Відповідно до п.9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст.102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 13.04.2016р. представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги з причин, зазначених у відзиві.

З метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, на 24.05.2016р.

В судовому засіданні 24.05.2016р. представники сторін заявили клопотання не здійснювати технічну фіксацію судового процесу, яке судовою колегією було розглянуто та задоволено.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мосагродон" просив рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" зазначив про незгоду з рішенням суду в частині стягнення пені в розмірі 100287,93грн., просив в цій частині рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у стягненні пені в повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

26.09.2014р. між Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мосагродон" (далі постачальник) був укладений договір №38-14-16 поставки зернових культур (далі договір).

За умовами п.1.1 договору постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти у період 2014р. зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти, тощо (далі продукція), а покупець зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити таку продукцію.

Пунктом 1.2 визначено, що загальна кількість продукції, що є предметом поставки за цим договором, її дольове співвідношення за видами та кількістю визначається додатковими угодами до цього договору, які є його невідємними частинами.

Ціна на продукцію, що поставляється за цим договором, встановлюється у додаткових угодах, що додаються до цього договору та є його невідємними частинами (п.2.1).

Згідно з п.3.1 асортимент (вид) продукції, що є предметом поставки за цим договором, визначається у додаткових угодах.

Відповідно до п.5.1 договору оплата продукції покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відстрочка платежу-на протязі 30 банківських днів з моменту отримання продукції на склад покупця при умові всіх документів передбачених п.4.7 договору (п.5.2).

Пунктом 9.1 договору передбачено, що даний договір набуває чинності в день підписання його обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Договір підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

Рішенням господарського суду Київської області від 28.05.2015р. по справі №911/1510/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Мосагродон до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт встановлено наступне. На виконання умов договору №38-14-16 від 26.09.2014р. Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Мосагродон було поставлено Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт товар за накладними, у тому числі - №1 від 02.10.2014р. на суму 62264,00грн., №2 від 03.10.2014р. на суму 64435,50грн., №3 від 06.10.2014р. на суму 122980,00грн., №4 від 08.10.2014р. на суму 127860,50грн., №5 від 13.10.2014р. на суму 127946,50грн., №6 від 14.10.2014р. на суму 91267,50грн., №7 від 15.10.2014р. на суму 100598,50грн., №8 від 16.10.2014р. на суму 89805,50грн., №9 від 17.10.2014р. на суму 65403,00грн., №9 від 17.10.2014р. на суму 65403,00грн., №10 від 18.10.2014р. на суму 63360,50грн., №11 від 20.10.2014р. на суму 126312,50грн., №17 від 27.11.2014р. на суму 57582,00грн., №18 від 01.12.2014р. на суму 47070,00грн.

Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" було частково оплачено поставлену продукцію в сумі 666778,00грн. згідно виписок з банківського рахунку позивача за період з 01.10.2014р. по 23.04.2015р.

Рішенням господарського суду Київської області від 28.05.2015р. по справі №911/1510/15 встановлено факт неналежного виконання Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт своїх зобовязань за договором №38-14-16 від 26.09.2014р. та стягнуто з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Мосагродон основний борг в сумі 480108,00грн. та судовий збір в сумі 9602,16грн.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішення господарського суду Київської області набрало законної сили, то факт неналежного виконання Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт своїх зобовязань за договором №38-14-16 від 26.09.2014р. є встановленим.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжними дорученнями №2022 від 24.06.2015р., №2754 від 07.07.2015р. та №3447 від 15.07.2015р. Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю Торговий дім Мосагродон грошові кошти в сумі 480108,00 грн. за договором №38-14-16 від 26.09.2014р. Зазначений факт не оспорюється сторонами по справі.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, зобовязання Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт за договором №38-14-16 від 26.09.2014р. щодо сплати вартості отриманого від Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Мосагродон товару згідно видаткових накладних №1 від 02.10.2014р., №2 від 03.10.2014р., №3 від 06.10.2014р., №4 від 08.10.2014р., №5 від 13.10.2014р., №6 від 14.10.2014р., №7 від 15.10.2014р., №8 від 16.10.2014р., №9 від 17.10.2014р., №9 від 17.10.2014р., №10 від 18.10.2014р., №11 від 20.10.2014р., №17 від 27.11.2014р., №18 від 01.12.2014р. припинились.

Разом з тим, згідно з платіжним дорученням №4289 від 03.08.2015р. позивачем по справі, що розглядається, на рахунок відповідача було перераховано грошові кошти в сумі 230108,00 грн.

За приписами ст.1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до ст.1090 ЦК України, зміст і форма платіжного доручення та розрахункових документів, що подаються разом з ним, мають відповідати вимогам, встановленим законом і банківськими правилами.

Згідно з п.1.30 ст.1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, п.1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України N22 від 21.01.2004р. платіжним дорученням є розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

За приписами п.3.8 Інструкції передбачено, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Як вбачається зі змісту платіжного доручення №4289 від 03.08.2015р. в графі призначення платежу Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" було зазначено: „Оплата за зерно зг. дог.№38-14-16 від 26.09.2014р. (Караванське МПД), тендер не передбачено, у т.ч. ПДВ 20%=38351,33грн..

Однак, зобовязання позивача з оплати зерна на суму 480108,00грн. за договором №38-14-16 від 26.09.2014р. припинились повністю 15.07.2015р.

За змістом ч.1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст.1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Майном згідно із ст.139 ГК України визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів. Залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів.

При цьому, коштами у складі майна суб'єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Факту повернення позивачу перерахованих за платіжним дорученням №4289 від 03.08.2015р. коштів не встановлено.

Враховуючи відсутність підстав для знаходження у Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мосагродон" грошових коштів Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" в сумі 230108,00грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 230108,00грн.

Розглянувши зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мосагродон" до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про стягнення пені, інфляційних та 3% річних в сумі 384753,37грн. за неналежне виконання зобовязань за договором в частині повної та своєчасної оплати вартості зернових культур судова колегія зазначає наступне.

За приписом п.5.2 договору №38-14-16 від 26.09.2014р. встановлено відстрочку платежу - на протязі 30 банківських днів з моменту отримання продукції на склад позивача при умові всіх документів передбачених п.4.7 договору.

Враховуючи зазначені умови договору, граничними строками оплати є: за видатковою накладною №3 від 06.10.2014р. 17.11.2014р.; за видатковою накладною №4 від 08.10.2014р. 19.11.2014р.; за видатковою накладною №5 від 13.10.2014р. 24.11.2014р.; за видатковою накладною №6 від 14.10.2014р. 25.11.2014р.; за видатковою накладною №7 від 15.10.2014р. 26.11.2014р.; за видатковою накладною №8 від 16.10.2014р. 27.11.2014р.; за видатковою накладною №9 від 17.10.2014р. 28.11.2014р.; за видатковою накладною №10 від 18.10.2014р. 28.11.2014р.; за видатковою накладною №11 від 20.10.2014р. 01.12.2014р.; за видатковою накладною №17 від 27.11.2014р. 15.01.2015р.; за видатковою накладною №18 від 01.12.2014р. 19.01.2015р.

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки, як вірно встановлено місцевим господарським судом, фактичні обставини справи свідчать про порушення первісним позивачем умов договору щодо своєчасної оплати, то суд першої інстанції правильно зазначив про наявність правових підстав для стягнення з нього передбачених ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційних.

Відповідачем за первісним позовом нараховані 3% річних в розмірі 9207,36грн. за період з 17.11.2014р. по 15.07.2015р. Однак, при визначенні періоду не враховані умови п.5.2 договору.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягненню підлягають 3% в розмірі 9141,75грн. за загальний період з 18.11.2014р. по 14.07.2015р.

Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення інфляційних в розмірі 251698,25грн. за період з 17.11.2014р. по 15.07.2015р. апеляційна інстанція зазначає наступне.

Відповідно до п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Крім того, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та ст.ст. 17, 18 Закону України "Про інформацію" використовується та є офіційним індекс, розрахований Державною службою статистики України, який наводиться з одним десятковим знаком після коми.

На підставі вищевикладеного, перевіривши розрахунок інфляційних, здійснений судом першої інстанції, судова колегія зазначає про правомірність стягнення інфляційних в розмірі в сумі 178308,73грн. за період з грудня 2014р. по червень 2016р.

Відповідно до ч.2 ст.217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст.611 ЦК України одним з правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.1, 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п.7.6 договору за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Первісним відповідачем на підставі п.7.6 договору №38-14-16 від 26.09.2014р. нараховано та предявлено до стягнення пеню в розмірі 123847,80грн. за період з 17.11.2014р. по 14.07.2015р.

Позивачем щодо вимог про стягнення пені заявлено про застосування судом встановлених строків позовної давності.

Згідно з приписами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Положеннями пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної даності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частина п'ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною третьою статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з частиною шостою статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Даною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Правова природа пені є такою, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 зі справи 6-116цс13).

Враховуючи те, що нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, її нарахування здійснюється за кожен день прострочення виконання зобовязання, відповідно позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню, за яким нараховується пеня, окремо; беручи до уваги визначений законодавством строк спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені тривалістю в один рік, а також те, що з позовом до суду первісний відповідач звернувся 22.01.2016р., місцевий господарський суд дійшов заснованого на законі висновку про те, що до стягнення з первісного позивача підлягає пеня за період з 22.01.2015р. по 14.07.2015р. на суму 100287,93грн. (у межах строку спеціальної позовної давності).

Посилання скаржника на порушення норм матеріального та процесуального права при винесенні рішення не знайшли свого підтвердження.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 17.02.2016р. (повний текст підписано 18.02.2016р.) у справі №905/3535/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", м.Бровари Київської області на рішення господарського суду Донецької області від 17.02.2016р. (повний текст підписано 18.02.2016р.) у справі №905/3535/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 17.02.2016р. (повний текст підписано 18.02.2016р.) у справі №905/3535/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді Д.О. Попков

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим: 2 позивачу; 1 відповідачу; 1 ГСДО; 1 до справи; 1 ДАГС.