РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016Справа №910/3583/16

За позовом 1)Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" 2)Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації
до Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:
1) ОСОБА_2 2) ОСОБА_3 3) ОСОБА_4 4) ОСОБА_5 5) ОСОБА_6 6) ОСОБА_7 7) ОСОБА_8 8) ОСОБА_9 9) ОСОБА_10 10) ОСОБА_11 11) ОСОБА_12 12) ОСОБА_13 13) ОСОБА_14 14) ОСОБА_15 15) ОСОБА_16 16) ОСОБА_17 17) ОСОБА_18 18) ОСОБА_19 19) ОСОБА_20 20) ОСОБА_21 21) ОСОБА_22
про звільнення приміщення

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача-1 ОСОБА_23 (дов. б/н від 23.03.2016 року)
від позивача-2ОСОБА_24 (дов. № 102/01/11-12448 від 29.12.2015 року)
від відповідача ОСОБА_25 (дов. б/н від 09.03.2016 року)
від третьої особи-1ОСОБА_26 (дов. № 1-91 від 29.01.2016 року)
від третьої особи-2не з'явився
від третьої особи-3не з'явився
від третьої особи-4не з'явився
від третьої особи-5не з'явився
від третьої особи-6ОСОБА_26 (дов. № 1114 від 21.10.2015 року)
від третьої особи-7ОСОБА_26 (дов. № 1705 від 16.10.2015 року)
від третьої особи-8ОСОБА_9
від третьої особи-9ОСОБА_10
від третьої особи-10ОСОБА_26 (дов. № 1-90 від 29.01.2016 року)
від третьої особи-11не з'явився
від третьої особи-12ОСОБА_13
від третьої особи-13не з'явився
від третьої особи-14ОСОБА_26 (дов. № 2160 від 01.10.2015 року)
від третьої особи-15ОСОБА_16
від третьої особи-16не з'явився
від третьої особи-17не з'явився
від третьої особи-18не з'явився
від третьої особи-19не з'явився
від третьої особи-20не з'явився
від третьої особи-21не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 12 травня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" (надалі по тексту - позивач-1) та Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація (надалі по тексту - позивач-2) звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" (надалі по тексту - відповідач) про звільнення приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.02.2002 року між Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" Деснянського району (орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Київський маргариновий завод" (орендар) було укладено Договір оренди житлового приміщення під гуртожиток №10, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в орендне користування житлові приміщення квартири НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 по АДРЕСА_1, площею 188,1 кв.м. для гуртожитку. Додатковою угодою про розірвання договору оренди житлового приміщення під гуртожиток від 15.10.2014 року сторони домовилися про припинення строку дії Договору оренди з 01.11.2014 року. За таких підстав, позивач просить суд зобов'язати відповідача звільнити житлові приміщення квартир НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 у будинку АДРЕСА_1 та по акту прийому-передачі передати Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 року порушено провадження у справі № 910/3583/16 та призначено справу до розгляду на 31.03.2016 року.

23.03.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та клопотання про залучення до участі у справі фізичних осіб, які зареєстровані у спірних приміщеннях у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

25.03.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов. У поданому відзиві відповідач зазначив, що позивачами не доведено, що відповідач користується спірними приміщеннями. Крім того, відповідач зазначає, що позовні вимоги про звільнення житлових приміщень, в яких проживають фізичні особи на законних підставах є такими, що порушують конституційні права громадян на житло.

29.03.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від ОСОБА_26 надійшло клопотання про залучення до участі у справі фізичних осіб, які зареєстровані у спірних приміщеннях у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2016 року, суддя Стасюк С.В. залучив до участі у справі № 910/3583/16 у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізичних осіб, які зареєстровані у спірних приміщеннях, розгляд справи було відкладено на 21.04.2016 року, у зв'язку з необхідністю подання додаткових доказів у справі.

04.04.2016 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав документи на виконання вимог ухвали суду.

08.04.2016 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав документи на виконання вимог ухвали суду.

21.04.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від третіх осіб 8, 9, 11, 15 надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

21.04.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від ОСОБА_26 - представника третіх осіб 1, 6, 7, 10, 14 надійшли заперечення на позов. У поданих запереченнях зазначено, що на час укладення Договору оренди житлового приміщення під гуртожиток №10 від 01.02.2002 року спірні житлові приміщення на законних підставах вже займали треті особи.

У судовому засіданні 21.04.2016 року представник позивача надав заперечення на відзив. Позивач зазначає, що спірні житлові приміщення є об'єктами комунальної власності територіальної громади міста Києва, перебувають у сфері управління Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходяться на балансі Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва", за яким закріплені на праві господарського відання, а тому останній має право вимоги щодо звільнення спірних приміщень.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.04.2016 року подав клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане відповідачем 21.04.2016 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Відповідно до статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.04.2016 року винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи на 12.05.2016 року.

25.04.2016 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про огляд оригіналу Акту приймання-передачі основних засобів від 01.07.2015 року в судовому засіданні.

11.05.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи 4 надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

12.05.2016 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про здійснення процесуального правонаступництва відповідача з Публічного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" на Приватне акціонерне товариство "Київський маргариновий завод".

Відповідно до пункту 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 за приписом статті 25 ГПК у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Таким чином, судом враховано зміну найменування відповідача з Публічного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" на Приватне акціонерне товариство "Київський маргариновий завод".

Розглянувши подане відповідачем клопотання про огляд оригіналу Акту приймання-передачі основних засобів від 01.07.2015 року в судовому засіданні, суд відмовляє у його задоволенні у зв'язку з його необґрунтованістю.

У судовому засіданні 12.05.2016 року представники позивачів надали усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримали заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача та третіх осіб 1, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 14, 15 проти позову заперечили, надали пояснення по суті спору.

Треті особи 2, 3, 4, 5, 11, 13, 16, 17, 18, 19, 20, 21 у судове засідання 12.05.2016 року не з'явилися, про причини неявки суду невідомо, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації №433 від 29.12.2001 року "Про створення комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва" затверджено Статут комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва, закріплено за Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" на праві повного господарського відання майно згідно з додатком №2.

На виконання розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації №433 від 29.12.2001 року Державне комунальне підприємство "Житлоремфонд" передало, а Комунальне підприємство "Житлорембудсервіс" в свою чергу прийняло основні засоби та майно за Актом приймання - передачі, що є Додатком №2 до Розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації №433 від 29.12.2001 року.

01.02.2002 року між Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" Деснянського району (орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Київський маргариновий завод", яке в подальшому змінило найменування на Приватне акціонерне товариство "Київський маргариновий завод" (орендар) було укладено Договір оренди житлового приміщення під гуртожиток №10 (надалі по тексту - Договір), відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в орендне користування житлові приміщення квартири № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 по АДРЕСА_1, площею 188,1 кв.м. для гуртожитку.

Про припинення використання приміщення орендар за місяць письмово повідомляє орендодавця. В разі залишення орендарем приміщення без письмового попередження, а також без складання акту про здачу приміщення в ЖЕК в справному стані Орендар несе повну матеріальну відповідальність за нанесений у зв'язку з цим збиток. При цьому, Орендар не звільняється від внесення плати за надані комунальні послуги та утримання квартир (пункт 15 Договору).

Відповідно до пункту 21 Договору строк дії Договору з 01.02.2002 року по 31.01.2003 року.

Згідно з пунктом 22 Договору при відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміни договору до закінчення строку його дії, він вважається продовженим на той же строк та на тих самих умовах.

Рішенням Київської міської ради № 270/70 від 09.10.2014 року "Про удосконалення структури управління житлово - комунальним господарством міста Києва" створено Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва, зобов'язано Комунальне підприємство "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва передати новоствореному комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" житловий фонд, який був переданий до сфери управління Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та знаходиться на балансі підприємства, а також рухоме і нерухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та перебуває на балансі підприємства станом на 01.08.2014 року, яке набрало чинності з 01.01.2015 року.

Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 48 від 30.01.2015 року закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" майно, що віднесене до сфери управління Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та перебуває на балансі Комунального підприємства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва.

За Актом приймання - передачі (внутрішнього приміщення) основних засобів житловий будинок по вул. М. Цвєтаєвої, 16А було передано від Комунального підприємства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва", який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на час розгляду даної справи балансоутримувачем жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1, що є об'єктом оренди за Договором оренди житлового приміщення під гуртожиток № 10 від 01.02.2002 року, є саме Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва".

16.10.2014 року відповідачем був надісланий лист № 975 на адресу позивача про припинення дії Договору оренди житлового приміщення під гуртожиток № 10 від 01.02.2002 року разом з Додатковою угодою від 15.10.2014 року про розірвання Договору оренди житлового приміщення під гуртожиток №10/2 від 01.02.2002 року в 2 екземплярах.

У відповідь позивач листом № 48-1122 від 08.04.2015 року направив на адресу відповідача підписаний з двох сторін примірник Додаткової угоди від 15.10.2014 року про розірвання Договору оренди житлового приміщення під гуртожиток №10/2 від 01.02.2002 року.

В подальшому позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію № 43-3821 від 09.11.2015 року в якій останній вимагав звільнити спірні приміщення. У відповідь на вказану претензію відповідач листом № 1581 від 17.11.2015 року запропонував позивачу узгодити зі своєї сторони уповноважених осіб для складання з представниками відповідача двостороннього Акту прийому-передачі орендованих приміщень.

Позивач просить суд зобов'язати відповідача звільнити житлові приміщення квартир НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 у будинку №16-А по вул. М. Цвєтаєвої в м. Києві та по акту прийому-передачі передати Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва".

У поданому відзиві відповідач зазначив, що позивачами не доведено, що відповідач користується спірними приміщеннями. Крім того, відповідач зазначає, що позовні вимоги про звільнення житлових приміщень, в яких проживають фізичні особи на законних підставах є такими, що порушують конституційні права громадян на житло.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до частини 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2002 року між Комунальним підприємством "Житлорембудсервіс" Деснянського району (орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Київський маргариновий завод", яке в подальшому змінило найменування на Приватне акціонерне товариство "Київський маргариновий завод" (орендар) було укладено Договір оренди житлового приміщення під гуртожиток №10, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в орендне користування житлові приміщення квартири № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 по АДРЕСА_1, площею 188,1 кв.м. для гуртожитку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Додатковою угодою від 15.10.2014 року про розірвання Договору оренди житлового приміщення під гуртожиток сторони домовилися припинити строк дії Договору з 01.11.2014 року.

Відповідно до частини 2 статті 26 та частини 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі.

Згідно зі статтею 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Таким чином, на час розгляду справи Договір оренди житлового приміщення під гуртожиток №10 від 01.02.2002 року припинив свою дію.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до частини 1 статті 810 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно зі статтею 813 Цивільного кодексу України сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи. Якщо наймачем є юридична особа, вона може використовувати житло лише для проживання у ньому фізичних осіб.

Згідно з положеннями статті 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Найм житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, юридичною особою чинним законодавством не передбачено.

Укладений між сторонами договір оренди за своєю правовою природою і вимогою нормативних актів, є договором з утримання гуртожитку як цивільно-правова угода, ступінь виконання якої сторонами не впливає на житлово-правові відносини між наймодавцем та громадянами, що проживають у гуртожитку.

Відповідно до статті НОМЕР_3 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом.

Згідно зі статтею 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Житловим кодексом України передбачені підстави для виселення з жилого приміщення громадян, зокрема якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення (стаття 116 Житлового кодексу України); у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. (стаття 117 Житлового кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що орендоване приміщення фактично займає не відповідач, а фізичні особи, які були залучені судом у якості третіх осіб, питання щодо виселення яких має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не представлено належних (первинних) доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а відтак матеріали справи не свідчать про порушення відповідачем прав позивача, що виключає можливість їх захисту в судовому порядку.

За таких обставин, позовні вимоги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" та Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації задоволенню не підлягають.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" та Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.05.2016 року

Суддя С.В. Стасюк