КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р. Справа№ 910/29236/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: Іонова О.Б. - дов. від 25.04.2016 року № 02юр-16

від відповідача: Стрижак К.М. - дов. від 18.12.2015 року № 12/1713

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Меридіан" ім. С.П. Корольова на рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2016 року

у справі № 910/29236/15 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Київгума" (м.Бровари Київської області)

до Відкритого акціонерного товариства „Меридіан" ім.С.П.Корольова (м. Київ)

про стягнення 77 400 грн. 28 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „Київгума" з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Меридіан" ім. С.П. Корольова про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого ним авансового платежу в сумі 69 165 грн. та штрафних санкцій в розмірі 8 235 грн. 28 коп.

Рішенням від 01.02.2016 року господарський суд міста Києва провадження у справі за позовом ТОВ „Київгума" до ВАТ „Меридіан" про стягнення 77 400 грн. 28 коп. припинив у частині стягнення 31 900 грн. 50 коп. Позов ТОВ „Київгума" до ВАТ „Меридіан" про стягнення 77 400 грн. 28 коп. - задовольнив. Стягнув з ВАТ „Меридіан" на користь ТОВ „Київгума" 37 265 грн. 25 коп. попередньої оплати, 8 235 грн. 28 коп. пені та 1 218 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ВАТ „Меридіан" ім. С.П. Корольова звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2016 року у справі № 910/29236/15, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2016 року ПрАТ „Техносервіс 2011" було відновлено строк на апеляційне оскарження, його апеляційна скарга була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/29236/15 у судовому засіданні за участю представників сторін на 12.05.2016 року.

В судовому засіданні 14.04.2016 року оголошувалася перерва в судовому засіданні до 12.05.2016 року до 14 год. 15 хв.

В судовому засіданні 12.05.2016 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 28.04.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Київгума" (замовник) та Відкрите акціонерне товариство „Меридіан" ім. С.П. Корольова (виконавець) уклали договір № 18, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується згідно наданої замовником технічної документації (креслень) виготовити оснащення (штамп, пресформу), а замовник зобов'язується прийняти оснащення та оплатити його вартість в порядку, передбаченому розділом 3 цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Найменування, кількість, комплектність, одиниця виміру, вартість та термін виготовлення оснащення визначаються у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною до цього договору. (п. 1.2, п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 3.1, п. 3.2 договору від 28.04.2015 року № 18 оплата здійснюється в безготівковій формі в національній валюті України на поточний рахунок виконавця, а саме 50% вартості оснащення сплачується авансовим платежем протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати отримання замовником рахунку-фактури; 25% вартості оснащення сплачується протягом 5 (п'яти) банківських днів після письмового повідомлення виконавця про готовність оснащення до відвантаження; 25% вартості оснащення сплачується протягом 5 (п'яти) банківських днів після проведення тестування оснащення у замовника, отримання зразків продукції, що відповідають необхідним технічним вимогам та складання акта приймання оснащення за якості.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами за даним договором складено та підписано Специфікацію № 1 на одну ливарну форму на пробку „Ромашка-1" ціною 63 801 грн. із ПДВ 20%, із терміном виконання 110 календарних днів з дати отримання авансового платежу, а також Специфікацію № 2 на штамп для вирубки пробки АБ ціною 74 530 грн. 50 коп. із ПДВ 20%, із терміном виконання 90 календарних днів з дати отримання авансового платежу.

На виконання умов договору від 28.04.2015 року № 18 ТОВ „Київгума" сплатило 31 900 грн. 50 коп. попередньої оплати за ливарну форму на пробку „Ромашка-1", згідно рахунку від 28.04.2015 року № 3401 (про що зазначено у призначенні платежу), згідно платіжного доручення від 12.05.2015 року № 1912. Також, відповідно до платіжного доручення від 12.05.2015 року № 1913, позивачем сплачено 37 265 грн. 25 коп. попередньої оплати за штамп для вирубки пробки, згідно рахунку від 28.04.2015 року № 3400.

Таким чином строк здачі робіт з виготовлення ливарної форми на пробку „Ромашка-1" закінчувався 31.08.2015 року (останній день строку припадає на вихідний день ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України), а строк здачі робіт з виготовлення штампу для вирубки пробки АБ - 10.08.2015 року.

Ураховуючи прострочення виконання відповідачем робіт, позивач направив відповідачу лист від 23.09.2015 року вих. № 01пр-106, в якому просив виконати, передбачені договором від 28.04.2015 року № 18, роботи.

Відповідач, у свою чергу, листом від 21.09.2015 року № 12/1138 зазначив нові терміни виконання робіт, а саме, за договором від 28.04.2015 року № 18 - у строк до 08.10.2015 року.

Надалі, позивачем направлено відповідачу лист від 01.10.2015 року вих. № 01пр-112 про повернення сплаченої суми 75 566 грн. за договором від 28.04.2015 року № 18, в якому повідомив про розірвання договору.

У відповідь на лист позивача від 01.10.2015 року вих. № 01пр-112 відповідач направив лист від 08.10.2015 року № 12/1219 із запереченням щодо розірвання договору та гарантував виконання робіт у зазначені в листі від 21.09.2015 року № 12/1138 строки.

06.01.2016 року відповідач направив позивачу лист від 05.01.2015 року № 12/10 про здійснення поставки ливарної форми на пробку „Ромашка-1" та штампу для вирубки пробки АБ для проведення випробувальних робіт (тестування) оснащення.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.01.2016 року між сторонами складено акт № 1 прийому-передачі обладнання, а саме ливарної форми на пробку „Ромашка-1", яка відповідає умовам договору від 28.04.2015 року № 18 та прийнята позивачем.

Також, сторонами 25.01.2016 року складено акт № 2 прийому-передачі обладнання -- штампу для вирубки пробки АБ, яку позивач повернув у зв'язку із невідповідністю його виконання умовам договору від 28.04.2015 року № 18 та неможливістю застосування за призначенням.

Ч. 2 ст. 849 ЦК України визначено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно з ч. 4 ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Таким чином, законом замовнику надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, і встановлене цією нормою право не може бути обмежене. (Оглядовий лист Вищого господарського суду України „Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)" від 18.02.2013 року № 01-06/374/2013.

Вищенаведене спростовує твердження відповідача про необхідність дотримання умов Договору щодо його розірвання, а саме п. 7.3 та 10.3 - у випадку порушення більш ніж на 90 календарних днів терміну поставки оснащення з вини виконавця або припинення достроково за згодою сторін.

Ч. 3 ст. 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Оскільки замовник на підставі ст. 849 ЦК України відмовився від договору, надіславши підряднику лист-вимогу про розірвання договору підряду, і така одностороння відмова від договору не потребує узгодження з підрядником, то договір є припиненим (постанова Вищого господарського суду України від 23.05.2012 року № 5010/1495/2011-18/65).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що наявні підстави для повернення позивачу сплачених грошових коштів у вигляді авансу.

Оскільки, як вірно встановлено судом та не заперечувалось сторонами, ливарна форму на пробку „Ромашка-1" позивачем прийнята після звернення з даним позовом до суду (12.11.2015 року) та до винесення рішення по справі (01.02.2016 року), про що складено відповідний акт (25.01.2016 року), то колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про необхідність припинення провадження в частині стягнення 31 900 грн. 50 коп. (розміру авансу за пробку „Ромашка-1") з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі (п. 4.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18).

В частині виконання робіт з виготовлення штампу для вирубки пробки АБ, то як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивач відмовився від прийняття штампу для вирубки пробки АБ, зв'язку із неможливістю застосування за призначенням та повернув його відповідачу, про що 25.01.2016 року було складено акт № 2 прийому-передачі обладнання.

Таким чином місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 37 265 грн. 25 коп. (розмір авансу за штамп для вирубки пробки АБ).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів не вважає посилання відповідача, що він повідомляв позивача про те, що не встигає виконати підрядні роботи поважними причинами прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 4 статті 231 ГК України встановлюється, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Ч. 6 ст. 231 ГК України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згдіно з п. 7.1 договору від 28.04.2015 року № 18 при порушені терміну виготовлення та поставки оснащення з вини виконавця він сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в такий термін, від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення.

Позивач просив суд стягнути на свою користь пеню у розмірі 8 235 грн. 28 коп., яка складається з розміру пені, нарахованої за прострочення виконання зобов'язання з виготовлення ливарної форми на пробку „Ромашка-1" за період з 01.09.2015 року до 01.10.2015 року, - 2803 грн. 75 коп. та розміру пені, нарахованої за прострочення виконання зобов'язання з виготовлення штампу для вирубки пробки АБ за період з 14.08.2015 року до 01.10.2015 року, - 5 431 грн. 53 коп.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зробила перерахунок розміру пені та дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно стягнув пеню у розмірі 8 235 грн. 28 коп. за час дії договору.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги ТОВ „Київгума" до ВАТ „Меридіан" ім. С.П. Корольова є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в частині стягнення 37 265 грн. 25 коп. попередньої оплати, 8 235 грн. 28 коп. пені, а в частині стягнення 31 900 грн. 50 коп. провадження у справі підлягає припиненню.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Меридіан" ім. С.П. Корольова на рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2016 року по справі № 910/29236/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2016 року по справі № 910/29236/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/29236/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун