ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016р. Справа№ 914/1044/16

За позовом: Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Київ,

до відповідача: Приватного підприємства Ліон-Транс, м. Львів,

про стягнення 14 540,50 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Суддя Яворський Б.І. при секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не зявився.

На розгляд господарського суду Моторним (транспортним) страховим бюро України подано позов до Приватного підприємства Ліон-Транс про відшкодування 14 540,50 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою суду від 18.04.2016р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 04.05.2016р. Розгляд справи відкладався на 17.05.2016 р.

У судове засідання 17.05.2016 р. представник позивача зявився, заявлені позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем виплачено потерпілій особі страхове відшкодування на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки позивач виплатив потерпілій особі страхове відшкодування замість відповідача, який не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тому просить стягнути з відповідача 14 540,50 грн. понесених витрат на підставі ч.1 ст.1191 ЦК України та п.38.2 ст. 38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідач у судове засідання 17.05.2016р. не зявився, причин неприбуття не повідомив, проти позову не заперечив, вимог ухвал суду не виконав, тому суд вважає за можливе розглянути справу згідно ст.75 ГПК України за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

ОСОБА_2 №АВ/6345081 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyndai Getz», д.н.з. НОМЕР_1, застахована ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування». Строк дії полісу з 29.08.12р. до 28.03.13р.

25.03.2013 р.р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «БАЗ-А079.04», д.н.з. ВС 3421АА, яким керував ОСОБА_3, та «Hyndai Getz», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4

У результаті наїзду автомобіля марки «БАЗ-А079.04» спричинено технічні пошкодження автомобілю марки «Hyndai Getz».

27.03.2013р. ОСОБА_5 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП, оскільки відповідальність водія ТЗ «БАЗ-А079.04», д.н.з. НОМЕР_2 не була застрахована .

Відповідно до Висновку №103 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_3, вартість відновлювального ремонту з врахуванням ПДВ становить 20 082,14 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.04.2013р. у справі №466/2532/13-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 425,00 грн.

Відповідно до довідки №1 від 13.08.2013р. розмір відшкодування шкоди ОСОБА_5 з фонду захисту потерпілих становить 13 765,78 грн.

На підставі наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України №2787 від 20.08.2013р. позивачем 21.08.2013р. було сплачено ОСОБА_5 13 765,78 грн. страхового відшкодування, що підтверджено копією платіжного доручення №1/20442.

Листом від 10.09.2013р. ОСОБА_3 звернувся до позивача, у якому повідомив, що на час вчинення ДТП він (ОСОБА_3) перебував у трудових відносинах з ПП «Ліон-Транс», тому щодо компенсації понесених МТСБУ витрат просив звертатися до працедавця (ПП «Ліон-Транс»).

Листом №3/1-05/27936 від 10.10.2013р. позивач звернувся до відповідача з проханням виплатити 14 540,50 грн. загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди.

Доказів погашення заборгованості на день подання позову відповідачем не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

ОСОБА_2 ст. 4 зазначеного Закону суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Положеннями пп.а п. 41.1 ст. 41 вказаного Закону встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до абз. 2 п. 22.1 ст. 22 цього ж Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

ОСОБА_2 ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За статтею 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

ОСОБА_2 положень ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У даному випадку відповідальність водія ТЗ «БАЗ-А079.04», д.н.з. НОМЕР_2, не була застрахована, тому потерпілий звернувся до МТБУ і останнє виплатило йому страхове відшкодування, набувши, відповідно, право вимоги, яке потерпіла особа мала до особи, відповідальної за завдані збитки у розмірі виплаченого відшкодування.

ОСОБА_2 ст.1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

У матеріалах справи міститься копія листа ОСОБА_3 до позивача, у якому повідомляється, що на час вчинення ДТП він (ОСОБА_3) перебував у трудових відносинах з ПП «Ліон-Транс». Про це також зазначається у постанові Шевченківського районного суду м.Львова від 23.04.2013р., та підтверджується Дорожнім листом від 25.03.2013р., копія якого знаходиться у матеріалах справи. Тому відповідальною особою є ПП «Ліон-Транс».

Щодо розміру суми, заявленої до стягнення позивачем, суд зазначає, що предметом позовних вимог у цій справі є відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування потерпілій особі. У матеріалах справи міститься платіжне доручення №1/20442 від 21.08.2013р. про сплату позивачем на користь ОСОБА_5 страхового відшкодування на суму 13 765,78 грн. Позивачем також подано копію платіжного доручення №2804 від 20.08.2013р. про оплату послуг аварійних комісарів згідно рахунку №СБ-000057 від 23.05.2013р. Однак, страхове відшкодування було виплачено на суму 13 765,78 грн. і саме у такому розмірі згідно наведених вище положень закону до позивача у порядку перейшло право вимоги. За таких обставин, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача в порядку регресу 13 765,78 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

ОСОБА_2 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.34 ГПК України).

Виходячи зі змісту всього наведеного вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В абзаці 1, 2 п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи. До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

У п.п.6.2., 6.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що судовим експертам, перекладачам, іншим особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень, відшкодовуються: вартість проїзду до місця виклику і назад залізничним, автомобільним, водним і повітряним транспортом; страхові платежі за державне страхування на транспорті, вартість попереднього продажу проїзних документів, проїзд автомобільним транспортом (крім таксі) до залізничної станції, аеропорту, якщо вони знаходяться за межами населеного пункту; найом жилого приміщення; добові в розмірах, встановлених законодавством про службові відрядження; судовому експерту відшкодовуються також витрати, пов'язані з дослідженням об'єкта судової експертизи, якщо останній знаходиться в іншому населеному пункті, ніж експертна установа (або експерт проживає в іншому населеному пункті), і не може бути доставлений до цієї установи (або експерту).

Позивач просить відшкодувати з відповідача витрати, повязані з явкою представника в судове засідання, що складаються з: 321,73 грн. оплат вартості проїзду залізничним транспортом до місця виклику, 600 грн. добових, проживання в готелі на суму 475,00грн. На підтвердження даних витрат до матеріалів справи долучено копію наказу №969 від 11.01.2011р. щодо витрати на відрядження працівників підприємства, копію наказу №35-а від 02.06.2015р. про внесення змін до наказу №969 від 11.04.2011р., копію наказу №23-вр від 11.05.2016р. про відрядження ОСОБА_1, проїзний документ на поїзд, рахунок на оплату №691 від 17.05.2016р. на проживання в готелі.

Дослідивши представлені докази в підтвердження таких витрат, суд приходить до висновку, що дані вимоги є частково обґрунтованими, виходячи із наступного. На підтвердження проживання в готелі представника позивача рахунок на оплату №691 від 17.05.16р., де у графі «послуги» зазначено «проживання в готелі з 16-17.05.16р. ОСОБА_1». Однак, представник позивача прибув до м. Львова 17.05.2016р., що підтверджується копією проїзного документа на поїзд, а також підтверджено самим представником у судовому засіданні, та відїжджає до м. Ужгорода також 17.05.2016р. Тому, відсутні підстави для задоволення витрат на суму 475,00 грн. за проживання у готелі. Правомірними до стягнення є 600,00 грн. добових та 321,73 грн. вартість квитка на поїзд. Однак, оскільки позовні вимоги суд задовольняє частково, то згідно ст.49 ГПК України і такі витрати, як і судовий збір, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2177,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства Ліон-Транс (адреса:вул. ОсвицькаАДРЕСА_1, м. Львів, 79049, ідентифікаційний ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ідентифікаційний ) 13 765,78 грн. відшкодування у порядку регресу та 2 177,20 грн. судових витрат.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 17.05.2016р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 19.05.2016р.

Суддя Яворський Б.І.