ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" травня 2016 р. Справа № 07/70-42

Суддя господарського суду Волинської області Сур'як О.Г., розглянувши скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на дії виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції

у справі №07/70-42

за позовом приватної фірми "Скорпіон-Сервіс"

до приватного підприємця ОСОБА_1

про стягнення 18090 грн.

за участю представників :

від стягувача: н/з

від боржника (скаржника): ОСОБА_1, ОСОБА_3 - представник за довіреністю від 08.12.2015р.

від ВДВС: Левчук І.О. - представник за довіреністю від 15.07.2015р.

В судовому засіданні 12.04.2016р. за згодою представників сторін була оголошена перерва до 16.05.2016р. .

Суть спору: 14.03.2016р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить зобов'язати другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції скасувати арешт належного йому майна, накладеного в межах виконавчого провадження, шляхом зняття обмеження в праві розпорядження майном, що належить заявнику.

Свої вимоги обгрунтовує наступним.

На виконання рішення господарського суду Волинської області від 07.07.2010р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2010 р. у справі №07/70-42, судом видано наказ №07/70-1 від 04.11.2010р. про стягнення з підприємця ОСОБА_1 на користь ПФ "Скорпіон-Сервіс" 18090грн. неустойки, а також 180грн. 90коп. державного мита, 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 3618грн. витрат на послуги адвоката.

Постановою другого ВДВС Луцького міського управління юстиції від 14.12.2010р. відкрито виконавче провадження № 23248811 по виконанню наказу господарського суду.

Як зазначає скаржник, в межах даного виконавчого провадження, було накладено арешт на все належне йому майно (невизначене майно, все нерухоме та рухоме майно).

30.12.2011року постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, виконавчий документ було повернуто стягувачу па підставі п.2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З часу повернення виконавчого документу, тобто протягом майже чотирьох років стягувач повторно до виконавчої служби не звертався, чим позбавив себе можливості поновити виконавче провадження без звернення до суду про поновлення строку передбаченого ст. 22, 23 Закону в порядку ст. 119 ГПК України.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 до виконавчої служби із заявою про зняття арешту, листом (вих..№876 від 09.03.2016р.) виконавча служба повідомила, що підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні відповідно до п.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на час звернення зі скаргою, виконавче провадження № 23248811 на виконанні не перебуває.

Чинне законодавство про виконавче провадження не передбачає як підставу скасування арешту майна, повернення виконавчого документа стягувачу та припинення виконавчого провадження з цих підстав.

На підтвердження вказаних обставин заявник долучає роздруківку Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.10.2015р. та Інформаційної довідки з Держдавного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16.05.2016р, витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 16.05.2016р.

В судовому засіданні заявник та його представник скаргу підтримали, надали докази, що підтверджують повне погашення заборгованості боржника перед стягувачем ( квитанція №68 від 12.04.2016р.)

Представник стягувача в судове засідання не з'явився. На адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також повідомляє, що підприємець ОСОБА_1 повністю погасив наявну перед ПФ «Скорпіон-Сервіс» заборгованість на виконання рішення господарського суду по даній справі, а тому стягувач не заперечує щодо зняття арешту з майна боржника, накладеного в межах виконавчого провадження.

Представник ВДВС в судовому засіданні не заперечує щодо можливості зняття арешту з майна боржника в межах даного виконавчого провадження. Надав суду пояснення, в яких зазначає, що відповідно до наказу суду державним виконавцем Новосадом О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 23248811., в межах якого накладено арешт на нерухоме майно та внесено відповідні дані до державного реєстру заборон відчужень об"єктів нерухомого майна. 30.12.2011 р. відповідно до п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та направлено стягувачу із оригіналом виконавчого документу. Повторно наказ господарського суду №07/70-1 від 04.11.201 р. на виконання до другого відділу ДВС Луцького МУЮ не подавався. Оригінал виконавчого провадження відсутній, в зв'язку з тим, що відповідно до п. 9.9 Інструкції "Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби" строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки. Станом на 16.05.2016 р. на виконанні та контролі у другому відділі ДВС Луцького міського управління відсутні виконавчі провадження, боржником у яких є ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), в межах яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Заслухавши пояснення представників сторін та ВДВС, розглянувши матеріали заяви та справи, господарський суд встановив наступне.

На виконання рішення господарського суду Волинської області від 07.07.2010р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2010 р. у справі №07/70-42, судом видано наказ №07/70-1 від 04.11.2010р. про стягнення з підприємця ОСОБА_1 на користь ПФ "Скорпіон-Сервіс" 18090грн. неустойки, а також 180грн. 90коп. державного мита, 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 3618грн. витрат на послуги адвоката.

Постановою другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції від 14.12.2010р. відкрито виконавче провадження № 23248811 по виконанню наказу господарського суду. В межах даного виконавчого провадження, було накладено арешт на майно боржника (невизначене майно, все нерухоме та рухоме майно). Підстава обтяження: постанова б/н від 14.12.2010р.

Згідно постанови державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 30.12.2011року, виконавчий документ було повернуто стягувачу па підставі п.2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Станом на 16.05.2016р., виконавче провадження № 23248811 на виконанні у другому відділі ДВС Луцького міського управління не перебуває, а також відсутні інші виконавчі провадження, боржником у яких є ОСОБА_1

Чинне законодавство про виконавче провадження не передбачає як підставу скасування арешту майна, повернення виконавчого документа стягувачу та припинення виконавчого провадження з цих підстав.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу не входить до переліку підстав закінчення виконавчого провадження та, відповідно до ст. 50, 60 даного Закону, не тягне за собою припинення арешту майна боржника. Водночас, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 60 даного Закону, у всіх інших випадках не завершеного виконавчого провадження, арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження ВП №23248811 по виконанню наказу №07/70-1 від 04.11.2010р. про примусове виконання рішення господарського суду Волинської області від 07.07.2010р. у справі №07/70-42 завершене не було.

Проте, даний наказ постановою державного виконавця від 30.12.2011р., на підставі п.2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", було повернуто стягувачу без виконання, в зв'язку з тим, що у боржника було відсутнє майно, на яке, відповідно до закону, можливо звернути стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Даний виконавчий документ в подальшому стягувачем для примусового виконання повторно не пред'являвся.

Згідно п.2 ч.1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Оскільки стягувачем пропущено строк для пред'явлення виконавчого документа та боржником повнісю погашено наявну перед стягувачем заборгованість (квитанція №68 від 12.04.2016р.), суд дійшов висновку, що відпали підстави для забезпечення реального виконання рішення державним виконавцем.

За нормами ч.5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена (ч.1 ст.121-2 ГПКУкраїни).

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012р. №9 (із наступними змінами) за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи зазначене, скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на дії виконавця другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В :

1.Скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Зобов'язати другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції зняти арешт з майна, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), накладений в межах виконавчого провадження №23248811 по виконанню наказу господарського суду Волинської області №07/70-1 від 04.11.2010р. про стягнення з підприємця ОСОБА_1 на користь ПФ "Скорпіон-Сервіс" 18090грн. неустойки, а також 180грн. 90коп. державного мита, 236грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 3618грн. витрат на послуги адвоката, а всього 22124,90грн.

Суддя О. Г. Сур'як