ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" травня 2016 р.Справа № 916/4771/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН";

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКИЙ ЗАВОД "НЕПТУН";

про стягнення 778935,65 грн.;

Головуючий - Літвінов С.В.

Судді - Малярчук І.А.

ОСОБА_1

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 28.07.2015р.;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю №б/н від 15.01.2016р.;

СУТЬ СПОРУ Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКИЙ ЗАВОД "НЕПТУН" про стягнення 773203,76 грн.. з яких 432600грн. основна заборгованість, 317898,62грн. інфляційні витрати, 22705,14грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.12.2015р. порушено провадження у справі № 916/4771/15 та призначено розгляд справи на 18.01.2016р. о 14:10.

У зв'язку із перебуванням судді Никифорчука М.І. на лікарняному, судове засідання по справі № 916/4771/15 призначене на "18" січня 2016 р. не відбулося.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.01.2016р. розгляд справи призначено на 01.02.2016р. о 14:00.

Ухвалою суду від 01.02.2016р. розгляд справи № 916/4771/15 відкладено на 15.02.2016р. за правилами ст. 77 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.02.2016р. справу № 916/4771/15 призначено до колегіального розгляду.

Ухвалою суду від 18.02.2016р. справу № 916/4771/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Никифорчук М.І., судді Щавинська Ю.М. та Малярчук І.А.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області від 18.04.2016 р. № 504 у звязку з перебуванням головуючого судді Никифорчука М.І. на лікарняному з 11.04.2016 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/4771/15, за результатами якого її передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Літвінов С.В., судді Щавинська Ю.М. та Малярчук І.А.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.04.2016р. прийнято справу № 916/4771/15 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Літвінов С.В., судді Щавинська Ю.М. та Малярчук І.А.

Представник відповідача надав відзив на позов відповідно якого вважає позов частково необґрунтованим з огляду на проведення антитерористичної операції на сході України, у тому числі за місцем розташування позивача тобто у місці Донецьк, та на підставі ч.2 ст. 218 ГК України, враховуючи положення ч. 3 ст. 285-5 КК України, та те, що позивач до реєстрації поза межами території України, тимчасово окупованої незаконними терористичними збройними формуваннями, де триває анти терористична операція, з вимогою до відповідача про перерахування коштів не звертався, звязок з позивачем був відсутній, заявлена позивачем вимога про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних не може бути визнана обґрунтованою, а тому не породжує обовязку відповідача щодо сплати інфляційних витрат та трьох процентів річних.

14.03.2016р. представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду з підстав не надання позивачем оригіналів документів які додані до позовної заяви.

Суд відмовляє відповідачу в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду в звязку з тим, що станом на 18.05.2016р. позивачем були надані суду для огляду оригінали документів.

24.03.2016р. представником позивача надано заяву про збільшення позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 778935,65 грн., з яких 432600грн. основна заборгованість, 329114,86грн. інфляційні витрати, 27220,79грн. 3% річних.

18.05.2016р. представником відповідача надано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи на вирішення якої поставити питання: чи виконано підпис на Додатковій угоді від 07.02.2014р. директором відповідача.

Обґрунтовуючи своє клопотання представник відповідача посилається на те, що додаткова угода від 07.02.2014р. між відповідачем та позивачем ніколи не укладалась і директором не підписувалась.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи, відмовляє в його задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно до розділу 1. Додаткової угоди до Договору № 3/11 від 16.10.2013 року розрахунки за Товари здійснюються в наступному порядку:

- 50% вартості Товару зазначеного у Специфікації, здійснюється на підставі виставленого рахунку-фактури протягом 9-ти банківських днів з моменту отримання повідомлення від Продавця про фактичну готовність Товару до відвантаження на складі Покупця.

- остаточний розрахунок, що складає 50% вартості Товару, зазначеного у Специфікації, здійснюється впродовж 30-ти календарних днів з моменту фактичного постачання Товару на склад Покупця.

Як вказує позивач та не заперечується відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКИЙ ЗАВОД "НЕПТУН" було сплачено 50% по кожній отриманій партії товару на загальну суму 432600грн., що підтверджується випискою банку по рахунку позивача від 12.04.2014р. тобто відповідач виконав умови додаткової угоди та підтвердив наявність укладення додаткової угоди від 07.02.2014р.

Крім того, розгляд справи триває з 03.12.2015р. і у відповідача не виникало сумніву щодо питання чи виконано підпис на Додатковій угоді від 07.02.2014р. директором відповідача.

Отже, суд може зробити висновок, що відповідач зловживає своїм процесуальним правом та навмисно затягує розгляд справи тому суд відмовляє відповідачу в задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

У судовому засіданні 18.05.2016р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне:

16.10.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче падяришство «РЕКОН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКІЙ ЗАВОД «НЕПТУН» укладено ДОГОВІР № 3/11 (далі за текстом - Договір).

Згідно з розділом 1. Договору Продавець зобов'язаний передати у власність Покупця для використання у власній господарській діяльності Товари, а Покупець в порядку і на умовах Договору, зобов'язується прийняти й оплатити Товари. Типи, асортимент, комплектність, технічні характеристики, кількість, ціни, умови, терміни, поставки, країна виготовлювач і рік випуску Товарів зазначені в Додатках до Договору, які є невід'ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору Загальна вартість цього Договору є сумарна вартість всіх Товарів, які продані на умовах Договору та яка зазначена у специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно до розділу 1. Додаткової угоди до Договору № 3/11 від 16.10.2013 року (далі -

Додаткова угода) розрахунки за Товари здійснюються в наступному порядку:

- 50% вартості Товару зазначеного у Специфікації , здійснюється на підставі виставленого рахунку-фактури протягом 9-ти банківських днів з моменту отримання повідомлення від Продавця про фактичну готовність Товару до відвантаження на складі Покупця,

- остаточний розрахунок, що складає 50% вартості Товару, зазначеного у Специфікації, здійснюється впродовж 30-ти календарних днів з моменту фактичного постачання Товару на склад Покупця.

16.10.2013 року Позивачем та Відповідачем складено і підписано Специфікацію (Додаток № 1 до Договору №3/11 від 16.10.2013 року) (далі Специфікація), відповідно до положень якої ціна товару складає 865 200, 00грн. з урахуванням ПДВ, ЦДВ -144 200,00 грн.

Відповідно до розділу 2. Додаткової угоди Договір набирає чинності після його підписання і діє до 31.06.2014 року.

12.11.2013 року Позивачем на виконання умов Договору здійснено поставку Товару на

загальну суму - 247 200, 00 грн.., а Відповідачем прийнято Товар в повному обсязі без будь-яких

зауважень. Відповідно до Специфікації №1 від 16.10.2013 розрахунок за Товар здійснюється у

відповідності до п. 3.2. Додаткової угоди.

Приймання товару Покупцем було оформлено шляхом складання та підписання видаткової накладної № РН-0000038 від 12.11.2013 р., приймання товару здійснювалося уповноваженим за довіреністю № 587 від 11 листопада 2013 р.підпис якого скріплено печаткою Відповідача.

Таким чином, підписання Покупцем видаткової накладної № РН РБ-0000038 від 32.11.2023 р., яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає, вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Дані обставини підтверджується належним чином засвідченою копією видатковою накладною № РН-0000038 від 12.11.2013 р,; довіреністю№587 від 11листопада 2013р. (далі - видаткова накладна № 1).

12.01.2014року Позивачем на виконання умов Договору здійснено поставку Товару на

загальну суму - 618 000, 00 грн.., а Відповідачем прийнято Товар в повному обсязі без будь-яких

зауважень. Відповідно до Специфікації №1 від 16.10.2013 р.

Приймання товару Покупцем було оформлено шляхом складання та підписання видаткової накладної № РН-0000005 від 12.02.2014 р., приймання товару здійснювалося уповноваженим за довіреністю № 21 від 11 лютого 2014 підпис якого скріплено печаткою Відповідача.

Таким чином, підписання Покупцем видаткової накладної № РН-0000005 від 12.02.2014 р., яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Дані обставини підтверджується належним чином засвідченою копією видатковою податквою № РН-0000005 від 12.02,2014 р., приймання товару здійснювалося уповноваженим за довіреністю № 21 від 11 лютого 2014р. (далі - видаткова накладна № 2).

Позивач вказує на те, що Покупець виконав свої зобов'язання передбачені п. 3.2.1. Додаткової угоди, а отже сплатив 50% по кожній отриманій партії Товару.

В порушення вимог п. п. 1.1. Договору, п. 3.2.2. Додаткової угоди та положень Специфікації Покупець на момент складання, подання та розгляду даної справи в судовому засіданні - не виконав в повному обсязі зобов'язання по оплаті Товару.

04.08.2015р. з метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено претензію №115 з вимогою щодо сплати суми заборгованості за договором, проте відповідь на претензію не надходила, а кошти не були сплачені.

Отже, Відповідач частково не виконав своїх зобов'язань щодо сплати за отримати товар тому заборгованость відповідача становить 432 600 грн..

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обовязку щодо оплати заборгованості , позивач звернувся до суду з даною позовною заявою (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог), згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 778935,65 грн., з яких 432600грн. основна заборгованість, 329114,86грн. інфляційні витрати, 27220,79грн. 3% річних та судові витрати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певнихумовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність надання позивачем відповідачу послуг, існування заборгованості по оплаті за отриманий товар, у звязку з чим позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача вартості отриманого товару в сумі 432600грн. є обґрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, згідно ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних та індекс інфляції від простроченої суми.

Оскільки Відповідачем не належним чином виконані умови Договору щодо оплати за отриманий товар, тому він зобов'язаний сплатити на користь Позивача три проценти річних від простроченої суми, розмір яких складає 27220,79 грн. та індекс інфляції в сумі 329114,86грн.

Отже, згідно розрахунку позивача, сума 3% річних складає 27220,79 грн. та індекс інфляції в сумі 329114,86грн. які підлягають стягненню.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено суду та доказано виконання своїх зобовязань.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку сум заявлених до стягнення, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКИЙ ЗАВОД "НЕПТУН" підлягають задоволенню повністю в сумі 778935,65 грн., з яких 432600грн. основна заборгованість, 329114,86грн. інфляційні витрати, 27220,79грн. 3% річних.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 11684,03грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст.82 - 85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКИЙ ЗАВОД "НЕПТУН" (65031, м. Одеса, вул.. Промислова, 28, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "РЕКОН"( 49044, м. Дніпропетровськ, вул.. Шевченка, 37, ) 432 600грн. основного боргу, 329 114,86грн. індекс інфляції, 27 220,79грн. 3% річних та судовий збір в сумі 11684,03грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 20 травня 2016 р.

Головуючий - С.В. Літвінов

Суддя І.А. Малярчук

Суддя Ю.М. Щавинська

Суддя С.В. Літвінов