РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016№910/6802/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл МВІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітіцентр Інвест"

про стягнення 24 968,18 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Іванченко Д.К. - представ. за довіреністю;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 25.05.2016, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СОКІЛ МВІ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІЦЕНТР ІНВЕСТ" про стягнення 24 968,18 грн. заборгованості на підставі Договору про надання охоронних послуг №25/08/14 від 25.08.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2016 порушено провадження у справі №910/6802/16, розгляд справи призначений на 27.04.2016.

25.04.2016 через Відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою від 27.04.2016 в порядку ст. 77 ГПК України, відкладено розгляд справи на 25.05.2016.

Відповідач в судове засідання своїх представників не направив, письмового відзиву на позовну заяву не подав, причин неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

З адреси відповідача повернулась поштова кореспонденція з довідкою ф. 20 "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 25.05.2016, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

25.08.2014 між позивачем (виконавець за договором) та відповідачем (замовник за договором) укладений договір №25/08/14 про надання охоронних послуг (далі - договір), за умовами якого замовник передає, а виконавець приймає під охорону територію будівельного майданчика (огороджений парканом) та майно, яке належить замовнику та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Замковецька, 5, з режимом роботи згідно додатку 1 "Дислокація постів об'єкта" до договору.

Згідно п. 2.2 договору, оплата за охорону відповідно до визначених тарифів та кількості годин охорони здійснюється щомісячно платіжними дорученнями замовника, що здаються в установу банку не пізніше 5 числа поточного місяця із можливістю передплати.

У випадку несвоєчасної (неповної) оплати за послуги охорони об'єкта на замовника нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої плати за кожен день прострочення платежу (п. 8.3 договору).

Відповідно до додатку 3 до договору, вартість наданих послуг одним співробітником виконавця з цілодобовим режимом роботи за одну годину складає 17,00 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою №2 від 12.02.2015 до договору, сторони домовились про його розірвання з 15.02.2015.

На підтвердження надання послуг за договором позивач надав суду акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): ОУ-0000026 від 31.01.2015 на суму 12 650,98 грн. (який частково оплачений на суму 813,79 грн.) та № ОУ-0000029 від 14.02.2015 на суму 5 713,34 грн.

За твердженням позивача, відповідач свої зобов'язання в частині здійснення оплати наданих послуг належним чином не виконав, внаслідок чого за останнім рахується заборгованість в розмірі 17 544,59 грн. основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором № 25/08/14 від 25.08.2014 про надання охоронних послуг в частині здійснення оплати наданих послуг.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем умов договору за січень, лютий 2015 року, однак відповідач здійснив лише часткову оплату у розмірі 813,79 грн., згідно банківської виписки, тому заборгованість, яка виникла у відповідача перед позивачем у розмірі 17 544,59 грн. документально підтверджена та доведена належними доказами.

Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 6 835,03 грн. інфляційних втрат, 588,56 грн. 3 % річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок збитків від інфляції та 3 % річних з урахуванням умов договору та періоду прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, господарський суд дійшов до висновку, що зазначені позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 6 835,036 грн. інфляційних втрат, 588,56 грн. 3 % річних.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітіцентр Інвест" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 118, код 38956779) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокіл МВІ" ( 01004, М. Київ, вул. Шовковична, 42-44, код 37701882) основний боргу у розмірі 17 544,59 грн. (сімнадцять тисяч п'ятсот сорок чотири гривні 59 коп.), інфляційні - 6 835,03 грн. (шість тисяч вісімсот тридцять п'ять гривень 03 коп.), 3 % річних - 588,56 грн. (п'ятсот вісімдесят вісім гривень 56 коп.) та 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 грн.) судового збору.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 26.05.2016

Суддя М.Є. Літвінова