ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2016 р.Справа № 922/795/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"
до Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію
про стягнення коштів в розмірі 213 280,59 грн.
за участю представників сторін:

представник позивача - ОСОБА_1, довіреність №38-1871 від 28.05.2010 р.;

представник відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача вартість спожитої теплової енергії під час ліквідаційної процедури за період з листопада 2014 р. по січень 2016 р. в сумі 213 280,59 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем був укладений Договір про постачання теплової енергії №175, на підставі якого позивачем в період з листопада 2014 р. по січень 2016 р. здійснювалось постачання теплової енергії відповідачу на загальну суму 213 280,59 грн. Відповідач взятих за договором зобов'язань належним чином не виконав, не оплатив надані позивачем послуги теплопостачання, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 березня 2016 року позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №922/795/16 та призначено її до розгляду на 05 квітня 2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05 квітня 2016 року розгляд справи було відкладено на 19 квітня 2016 року у зв'язку з неявкою відповідача по справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від розгляд справи було відкладено на 19 травня 2016 року у зв'язку з неявкою відповідача по справі.

19 травня 2016 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. №17045), відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 210 884,85 грн.

На підставі частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Суд, розглянувши заяву представника позивача про зменшення позовних розміру вимог, встановивши, що відповідні дії позивача не порушують права і охоронювані законом інтереси сторін, дійшов висновку про прийняття її до розгляду, та продовжує розгляд справи з урахуванням прийнятої заяви.

Присутній у судовому засіданні 19.05.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. У відзиві на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи, зазначив, що позивач не надав суду жодного доказу належності зазначених у позовній заяві нежитлових приміщень відповідачу та доказів їх відчуження. Заявлена сума боргу ОСОБА_2 перед Позивачем за опалення нежитлових приміщень має статус кредиторських вимог, а Позивач є кредитором ОСОБА_2 в розумінні суми боргу з опалення. Вимоги за зобов'язання банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу.

За висновками суду, в матеріалах справи № 922/795/16 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (Енергопостачальна організація) та Акціонерним Комерційний банком "Меркурій (Споживач, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Банк "Меркурій" відповідно до Угоди про заміну особи в договорі про постачання теплової енергії від 01.11.2009 р.) був укладений Договір про постачання теплової енергії №175 від 01 березня 2002 року (надалі - Договір), відповідно до предмету якого Енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячої воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 6.2., 6.3. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальної організації попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Якщо відповідач розраховується за показниками приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлену та сплачену до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо оплачується відповідачем не пізніше 25-го числа поточного місяця (п.6.4 договору).

За умовами п. 6.5 Договору для споживачів, що не мають приладів обліку, різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується не пізніше як в термін 5-ти банківських днів з часу отримання рахунку на оплату.

Відповідно до Додатку №1 "Перелік об'єктів теплопостачання" до Договору позивач здійснював постачання теплової енергії у наступні об'єкти теплопостачання, що розташовані:

- по вул. Петровського, 36;

- по вул. Мироносицькій, 88;

- по вул. Мироносицькій, 79;

- по вул. Граджанській, 5;

- по вул. Каразіна, 6;

- по вул. Клочківській, 237;

- по пр. Леніна, 54;

- по вул. Полтавський шлях, 123.

Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 р. №340 прийнято рішення про відзив банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій".

Як зазначає позивач у позовній заяві, на момент відзиву банківської ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури ПАТ Банк "Меркурій" не мав заборгованості за спожиту теплову енергію за Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Розпорядження про початок та кінець опалювального сезону у м. Харкові 2014-2015 р. р. позивач здійснив постачання теплової енергії до приміщень відповідача відповідно до Додатку №1 до Договору.

Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується наявними у справі копіями актів включення і відключення опалення (т.1, арк. с. 49-68), підписаними уповноваженими представниками позивача та балансоутримувача будівлі та скріпленими печатками позивача.

В опалювальний період 2014-2015 р. під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор ПАТ Банк "Меркурій" здійснив продаж нежитлових приміщень по вул. Петровського, 26; пр. Леніна, 54; вул. Полтавський шлях, 156 та вул. Каразіна, 6, які опалювалися з початку опалювального періоду до дня продажу.

Система опалення зазначених приміщень є частиною централізованої системи опалення житлових будинків. Подача теплової енергії на потреби населення здійснюється у житловий фонд м. Харкова на підставі розпоряджень міського голови про початок опалювального сезону. При подачі теплової енергії в централізовану систему опалення житлового будинку автоматично здійснюється опалення нежитлового приміщення.

Станом на дату розгляду справи за відповідачем склалася заборгованість за спожиту теплову енергію, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, в сумі 210 884,85 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а згідно з п. 6 ст. 2 цього ж Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

При цьому, ст. 36 вказаного Закону передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації, з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів, бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними. Початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Частиною 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом. До цих витрат, зокрема, належать: витрати, пов'язані з утриманням і збереженням майна (активів) банку.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що витрати на опалення належних ПАТ Банк "Меркурій" нежитлових приміщень - це витрати, пов'язані з утриманням і збереженням майна (активів) банку.

Частиною першою ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Позивач на підставі розпорядження про початок опалювальних сезонів 2014-2015р.р. та умов договору здійснив постачання теплової енергії до нежитлових приміщень відповідача.

На адресу відповідача направлялись рахунки за спожиту теплову енергію, які, як зазначає позивач, останнім не оплачені, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 210884,85 грн., яка на даний час є несплаченою.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" належним чином доведено правомірність позовних вимог до Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію про стягнення 210 884,85 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за Договором про постачання теплової енергії №175 від 01 березня 2002 року.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати ним заборгованості в сумі 210 884,85 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при задоволенні позову витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій" (61002, місто Харків, вул. Петровського, буд. 23, ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, ) вартість спожитої теплової енергії під час ліквідаційної процедури за період з листопада 2014 року по січень 2016 року в сумі 210 884 (двісті десять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 85 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 163 (три тисячi сто шістдесят три) грн. 27 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

справа №922/795/16