ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2016 р. Справа № 920/1890/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Камишева Л.М. , суддя Россолов В.В.,

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (особисто) та ОСОБА_2 (довіреність від 11.02.2016 р. № 255 - не з'явився після перерви, оголошеної в судовому засіданні 12.05.2016 р.);

відповідача - Кондратенко М.Н. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю СМ 0004112 від 13.03.2014 р., договір про надання правової допомоги № 7/16 від 04.03.2016 р., ордер СМ 7/16 від 04.03.2016 р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 988С/1-28) на рішення Господарського суду Сумської області від 22 лютого 2016 року у справі № 920/1890/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Суми в Україні,

до UAB "Tradisetos importo-eksporto kompanija", Tarandes 34, 141 88 Vilnius Lietuva, м. Вільнюс у Литовській Республіці,

про стягнення 9390,51 євро, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 23.12.2015 р. (день звернення до суду з позовною заявою) становить 238053,63 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

23.12.2015 р. позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до відповідача - UAB "Tradisetos importo-eksporto kompanija" про стягнення 240061,14 грн., в тому числі: 198890,75 грн. заборгованості за поставлений товар по контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. та 41170,39 грн. пені за прострочення оплати за поставлений товар (аркуш справи 4).

В процесі розгляду справи в Господарському суді Сумської області 22.02.2016 р. за вх. № 1711 позивач надав уточнення позовних вимог (аркуш справи 70), згідно яких, з урахуванням вимог пункту 4 частини 1 статті 55 Господарського процесуального кодексу України, просить стягнути з відповідача 9390,52 євро (що в гривневому еквіваленті за курсом Національного Банку України станом на 22.12.2015 р. становить 240061,14 грн), в тому числі: заборгованість за поставлений товар в сумі 7780,05 євро (що в гривневому еквіваленті за курсом Національного Банку України станом на 22.12.2015 р. становить 198890,75 грн.) та пеню в сумі 1610,47 євро (що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 22.12.2015 р. становить 41170,39 грн.).

Рішенням Господарського суду Сумської області від 22.02.2016 р. у справі № 920/1890/15 (суддя Жерьобкіна Є.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з UAB "Tradisetos importo-eksporto kompanija" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1: 7780,05 євро заборгованості за поставлений товар, що в гривневому еквіваленті за курсом Національного Банку України станом на 23.12.2015 р. становить 197227,54 грн.; 16405,01 грн. пені та 3204,49 грн. судового збору (аркуши справи 81-89).

14.03.2016 р. до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (аркуши справи 99-106) на рішення Господарського суду Сумської області від 22.02.2016 р. у справі № 920/1890/15 звернувся представник відповідача - UAB "Tradisetos importo-eksporto kompanija" (м. Вільнюс у Литовській Республіці) адвокат Кондратенко М.Н., який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю СМ 0004112 від 13.03.2014 р., Договору про надання правової допомоги № 7/16 від 04.03.2016 р. та Ордеру СМ 7/16 від 04.03.2016 р. (аркуши справи 109-113).

В зазначеній апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та припинити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки між сторонами не було визначено підсудність за місцезнаходженням позивача шляхом укладення відповідного контракту. Зазначає, що контракт № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. між сторонами не укладався, відповідач вказаний контракт та Специфікацію (Packing List) від 28.09.2015 р. до цього контракту не підписував, поставка спірного товару сторонами не узгоджувалась, вказана Специфікація не являється належним доказом, оскільки не містить відомостей про господарську операцію, об'єм та кількість товару. Посилається на недоведення факту отримання відповідчем спірного товару. Вважає, що наявна в матеріалах справи Митна декларація форми МД-2 свідчить про те, що товар було отримано одержувачем - Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam (В'єтнам).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 р. у справі № 920/1890/15 апеляційну скаргу представника відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12.05.2015 р.

В судовому засіданні 12.05.2016 р. оголошено перерву до 19.05.2016 р.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу від 12.03.2016 р. за вх. № 4834 (аркуши справи 122-126), у поясненні по справі від 19.05.2016 р. за вх. № 5062 (аркуши справи 131-132) та в судовому засіданні не погоджується з доводами представника відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що укладення контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. підтверджується тим, що відповідачем було прийнято товар по попереднім поставкам та здійснено оплату за нього. Зазначає, що спірну партію товару було навантажено та перевезено у наданому покупцем вантажному автомобілі НОМЕР_1/НОМЕР_3 за рахунок покупця (відповідача у справі). Зазначає, що вказана в Митній декларації форми МД-2 інформація свідчить про те, що Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam (В'єтнам) є лише одержувачем товару, тоді як його покупцем являється відповідач у справі - UAB "Tradisetos importo-eksporto kompanija" (м. Вільнюс, Литовська Республіка), що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача в судовому засіданні, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Підставою звернення позивача з даною позовною заявою до суду було невиконання відповідачем своїх зобов'язань по оплаті партії лісоматеріалів, поставленої на підставі Контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р., укладеного між продавцем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивачем), що знаходиться у місті Суми в Україні, та покупцем - UAB "Tradisetos importo-eksporto kompanija" (відповідачем), що знаходиться в місті Вільнюс у Литовській Республіці, тобто являється іноземною особою.

В Україні правовідносини, що пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементому, зокрема, у випадках, коли хоча б один учасник правовідносин є іноземною особою, у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

За приписами статті 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності, спір підлягає вирішенню в господарських судах України, з урахуванням вимог розділу III Господарського процесуального кодексу України, згідно яких, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів.

В пункті 7.3 контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. сторони домовились, що всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають за цим контрактом розглядаються у Господарському суді за місцем реєстрації продавця відповідно до законодавства України.

Враховуючи вищезазначене, апелянт безпідставно посилається на те, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки сторонами у контракті № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. було визначено підсудність за місцем реєстрації продавця (позивача у справі). Тому вимога апелянта про припинення провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України задоволенню не підлягає.

У відповідності до статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом.

Статтею 32 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07.07.1993 р. (ратифікованого Постановою Верховної Ради України № 3737-XII від 17.12.1993 р.) визначено, що форма угоди визначається законодавством місця її здійснення.

Згідно з частин 1, 3 статті 31 Закону України "Про міжнародне приватне право", якщо інше не передбачено законом, форма правочину має відповідати вимогам права, яке застосовується до змісту правочину, але достатньо дотримання вимог права місця його вчинення, а якщо сторони правочину знаходяться в різних державах, - права місця проживання сторони, яка зробила пропозицію, якщо інше не встановлено договором. Зовнішньоекономічний договір, якщо хоча б однією стороною є громадянин України або юридична особа України, укладається в письмовій формі незалежно від місця його укладення, якщо інше не встановлено законом або міжнародним договором України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положеннями статті 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно частини 1 статті 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у письмовій формі. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телефонограмами тощо, а також прийняттям до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Пунктом 1 статті 8 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про використання електронних повідомлень в міжнародних договорах, яка застосовується до використання електронних повідомлень, у зв'язку з укладенням чи виконанням договорів між сторонами, комерційні підприємства яких знаходяться в різних державах, встановлено, що повідомлення або договір не можуть бути позбавлені дійсності або позовної сили на тій лише підставі, що вони складені у формі електронного повідомлення.

В підтвердження позовних вимог позивач надав до матеріалів справи факсимільну копію Контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р., з якої вбачається, що контракт засвідчено особистими підписами керівників сторін та печатками сторін (аркуш справи 11-12).

Чинність (юридичну силу) факсимільних копій Контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р., його додатків та додаткових угод до нього, до моменту обміну оригіналами визначено сторонами в пункті 9.2 цього контракту.

Таким чином, факт підписання сторонами Контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. колегія суддів апеляційної інстанції вважає підтвердженим матеріалами справи.

Крім того, перевіривши матеріали справи, судова колегія встановила, що протягом дії Контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р., позивачем на підставі цього контракту було здійснено кілька поставок товару відповідачеві, які відповідач оплатив у повному обсязі.

Так, наприклад, в серпні 2015 року на підставі Контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. позивачем було поставлено відповідачеві партію лісоматеріалів (дошки необрізаної дубової) на загальну суму 8530,48 євро, що підтверджується: митною декларацією № ЕК 10 АА 805130000/2015/009933 (аркуш справи 62), міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 1 від 12.08.2015 р. (аркуш справи 63), рахунком-фактурою № 1 від 11.08.2015 р. (аркуш справи 61), випискою по рахунку позивача за період з 17.08.2015 р. по 21.10.2015 р. (аркуш справи 55) та платіжним дорученням № НОМЕР_2 від 19.08.2015 р. (аркуш справи 64), з яких вбачається, що поставлений у серпні товар був оплачений відповідачем у повному обсязі.

При цьому, отримувачем товару в міжнародній товарно-транспортній накладній CMR № 1 від 12.08.2015 р. (аркуш справи 63) визначен:о Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam (В'єтнам). А здійснюючи оплату, відповідач в платіжному дорученні № НОМЕР_2 від 19.08.2015 р. (аркуш справи 64) в графі «призначення платежу» чітко визначив, що Tradisetos importo-eksporto kompanija Tarandes 34, 14188 Vilnius, Lietuva (м. Вільнюс, Литовська Республіка) здійснює оплату саме за товар, отриманий по контракту № 09LPA/MB від 09.06.2015 р., на підставі рахунку-фактури № 1 від 11.08.2015 р., де отримувачем товару також визначено Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam (В'єтнам).

Це свідчить про наявність волевиявлення (погодження) покупця - Tradisetos importo-eksporto kompanija (м. Вільнюс, Литовська Республіка) на відвантаження товару отримувачу - Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh (В'єтнам).

Тобто, прийнявши товар та оплативши його по платіжному дорученню № НОМЕР_2 від 19.08.2015 р. по виставленому позивачем рахунку-фактури № 1 від 11.08.2015 р., відповідач підтвердив факт укладення контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. та отримання цього товару по міжнародній товарно-транспортній накладній CMR № 1 від 12.08.2015 р., де отримувачем товару визначено Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam (В'єтнам).

Зважаючи на викладене, колегія суддів не погоджується з посиланням апелянта на не укладення контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р., тому апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

В пункті 1.1 контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. сторони визначили, що позивач зобов'язаний продати, а відповідач прийняти та оплатити заготовку та дошку обрізану або необрізану з дуба та ясеню, в асортименті та кількості вказаних в окремих специфікаціях на кожну відвантажувану партію товару, які є невід'ємною частиною контракту.

Згідно пункту 3.3 зазначеного контракту, місце доставки товару та його отримувач зазначається в специфікаціях до контракту на кожну окрему відвантажувану партію товару.

Перевіркою матеріаліва справи встановлено, що відповідач надіслав позивачу Специфікацію (Packing List) від 28.09.2015 р. електронною поштою, що не суперечить умовам пункту 9.2 Контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р.

Зазначеною Специфікацією (Packing List) від 28.09.2015 р. відповідач замовив позивачу поставку партії товару в обсязі 30,51 м. куб. в асортименті та кількості, вказаних в цій специфікації (аркуши справи 50, 133).

Крім того, умови поставки вказаної партії товару (зокрема, отримувача товару, місце завантаження та місце розвантаження товару тощо) уточнювались сторонами шляхом обміну електронними листами, що підтверджується наявними в матеріалах справи скриншотами з електронних листів сторін (аркуши справи 56-60).

За таких обставин, посилання відповідача на те, що сторонами не узгоджувалась поставка спірної партії товару, спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

На виконання Контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. позивач поставив відповідачу партію лісопродукції (дошки необрізної, дуб, 26*120-400*2000-3000 мм, 30,51 м. куб.) на загальну суму 7780,05 євро, що підтверджується: митною декларацією Форми МД-2 № ЕК 10 АА 805130000/2015/012336 (аркуш справи 15), фітосанітарним сертифікатом № 75/18-034/ВХ-260970 від 28.09.2015 р. (аркуш справи 14) та міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 4 від 28.09.2015 р. (аркуш справи 49).

Зазначену лісопродукцію позивач придбав у лісокористувача - ДП «Сумське лісове господарство», що знаходититься за адресою:смт. Низи Сумського району, Сумської області, що підтверджується Сертифікатом про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій Серія СМ № 983176 від 28.09.2015 р. (аркуш справи 52), з якого вбачається, що позивач закупив у лісокористувача партію лісопродукції, а саме: дошки необрізної, дуб, 26*120-400*2000-3000 мм, 30,51 м. куб., код згідно УКТЗЕТ 4407 91 90 00.

Позивач виставив відповідачеві рахунок-фактуру № 4 від 28.09.2015 р. на оплату поставленої по Контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. дошки необрізної, дуб, 26*120-400*2000-3000 мм, в обсязі 30,51 м. куб., на загальну суму 7780,05 євро (а.с. 13).

Відповідач виставлений позивачем рахунок-фактуру не оплатив.

Відмовляючись від оплати отриманого товару, представник відповідача в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідач не отримував спірний товар, а наявна в матеріалах справи митна декларація форми МД-2 свідчить про те, що товар отримав одержувач - Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam (В'єтам).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставним таке твердження, зважаючи на наступне.

В пунктах 1.3, 3.5 контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. сторони передбачили, що транспортні витрати на перевезення товару оплачуються покупцем.

У відповідності до пунктів 3.1-3.2 контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р., відправка товару здійснюється окремими партіями на умовах: FCA м. Суми. Місце навантаження - м. Суми.

Згідно пункту 3.6 контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р., право власності на товар переходить до покупця після погрузки товару в автотранспорт, наданий покупцем.

Відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010 (Incoterms 2010), термін FCA (Free Carrier/ФРАНКО ПЕРЕВІЗНИК) означає, що продавець здійснює передачу товару перевізнику або інщій особі, номінованій покупцем, у своїх приміщеннях або в іншому обумовленому пункті. При цьому сторони повинні узгодити місце передачі товару.

Як вже зазначалось вище, умови поставки партії товару (отримувача товару, місце завантаження та місце розвантаження товару тощо) сторони уточнювали шляхом обміну електронними листами, скриншоти яких містяться в матеріалах справи (аркуши справи 56-60).

З вищезназначених скриншотів з електронних листів сторін вбачається, що відповідач повідомив позивачу, що порт навантаження - «Одеса», порт розвантаження - «Хошимин», а отримувач товару - «Cong Ty», тобто Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam (В'єтнам). Тобто відповідач (покупець) підтвердив отримувача товару - Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam (В'єтнам), якого було визначено під час попередньої поставки у серпні 2015 р.

Відповідно до частини 11 статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

У відповідності до частини 12 статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», такими товарно-транспортними документами можуть бути, зокрема, міжнародні автомобільні накладні (CMR) та коносамент (Bill of Lading).

За приписами частини 13 статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», визначено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом (міжнародними товарно-транспортними накладними СМR) або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Таким чином, міжнародні товарно-транспортні накладні (СМR) й коносаменти (Bill of Lading) являються транспортними документами, в яких відображається шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Частиною 1 статті 240 Цивільного кодексу України передбачено, що представник зобов'язаний вчинити правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати свої повноваження частково або в повному обсязі інший особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Згідно зі статтею 241 Цивільного кодексу України, правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Доказами такого схвалення є наявні у справі міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR).

З матеріалів справи вбачається, що наявну в матеріалах справи міжнародну товарно-транспортну накладну CMR № 4 від 28.09.2015 р. заповнено на підставі інформації про умови поставки партії товару (в тому числі що отримувача товару, місця завантаження та місця розвантаження товару тощо), погодженої сторонами в електронних листах, скриншоти яких містяться в матеріалах справи (аркуши справи 56-60).

З цієї міжнародної товарно-транспортної накладної вбачається, що вантаж (дошку необрізану дубову, обсягом 30,51 куб.м., вагою 26025 кг) відправником - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було завантажено у місці погрузки - м. Суми в замовлений покупцем - UAB "Tradisetos importo-eksporto kompanija" (Литовська Республіка) вантажний автомобіль НОМЕР_1/НОМЕР_3, що належить перевізнику - ФОП ОСОБА_6 (особі, номінованій покупцем), та доставлено до місця розвантаження - Одеського торгового морського порту для подальшої доставки вантажу отримувачу - «Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam» (В'єтнам) (аркуш справи 49).

Разом з тим, в пункті 5 міжнародно товарно-транспортної накладної CMR № 4 від 28.09.2015 р. міститься посилання на рахунок-фактури № 4 від 28.09.2015 р., який було виписано позивачем на оплату спірної партії лісоматеріалів, та в якому покупцем зазначено "Tradisetos IEK", тобто відповідача у справі, а одержувачем товару зазначено «Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam».

Факт відправки вантажу позивачем на адресу, яку було повідомлено йому відповідачем (Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam), підтверджується наявним у міжнародній товарно-транспортній накладній CMR № 4 від 28.09.2015 р. штампом відповідної контрольної служби, а також приміткою Одеської митниці ДФС в пункті 53 Вантажної митної декларації Форми МД-2 № ЕК 10 АА 805130000/2015/012336, а саме: «результат: ПМК 180/805 29.09.2015 ОНП 180/805 29.09.2015 р.» (аркуш справи № 15).

При цьому, на зворотній сторінці зазначеної митної декларації в додатку до графи 8 (в якій одержувачем вантажу зазначено Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam (В'єтнам)) міститься інформація про покупця - "Tradisetos IEK", Tarandes 34, LT-141 88 Vilnius Lithuania (м. Вільнюс, Литовська Республіка), а в графі № 44 цієї митної декларації вказано Контракт № 09LPA/MB.

Крім того, у Фітосанітарному сертифікаті № 75/18-034/ВХ-260970 від 28.09.2015 р. вказано "on behalf of: UAB Tradisetos import-export company, LT-14188 Vilnius Lithuania", тобто від імені UAB "Tradisetos import-export company", яка виступає покупцем, імпортер - Cong Ту Tnhh Go Dan Thanh Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam (аркуш справи 14).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджено, що фактичним одержувачем товару являється Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam (В'єтнам), тоді як його покупцем являється відповідач у справі - UAB "Tradisetos importo-eksporto kompanija" (м. Вільнюс, Литовська Республіка).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 поставлено відповідачу - UAB "Tradisetos importo-eksporto kompanija" (м. Вільнюс, Литовська Республіка) дошку необрізану, дуб, 26*120-400*2000-3000 мм, в обсязі 30,51 м. куб., на загальну суму 7780,05 євро, у відповідності до умов, визначених в Контракті № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. та в Специфікації (Packing List) від 28.09.2015 р. до цього контракту.

Вищезазначене також підтверджується наданою позивачем суду апеляційної інстанції копією Коносаменту B/L (Bill of Lading) № UA0DS000780 від 09.10.2015 р. (аркуш справи 134), з якої вбачається, що вантажовласником (shipper) є відповідач у справі - UAB "Tradisetos importo-eksporto kompanija", Tarandes 34, LT-141 88 Vilnius Lithuania (м. Вільнюс, Литовська Республіка), а Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam (В'єтнам) являється вантажоотримувачем (consignee), порт навантаження (port of loading) - ODESSA (Одеса), порт розвантаження - HO CHI MINH, VIETNAM (Хошимин, В'єтнам).

Отже, по суті, міжнародно товарно-транспортна накладна CMR № 4 від 28.09.2015 р. (аркуш справи № 49), яку надав позивач суду першої інстанції, містить ту саму інформацію, що і Коносамент B/L (Bill of Lading) № UA0DS000780 від 09.10.2015 р. (аркуш справи 134), але на відміну від коносаменту не являється товаророзпорядчим документом.

За приписами статті 134 Кодексу торговельного мореплавства України, коносамент є документом, що підтверджує наявність і зміст договору морського перевезення вантажу.

Статтею 135 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що коносаментом визначаються правовідносини між перевізником і одержувачем вантажу. Умови договору морського перевезення, не викладені в коносаменті, обов'язкові для одержувача, якщо в коносаменті зроблено посилання на документ, в якому вони викладені.

Згідно статті 137 Кодексу торговельного мореплавства України, коносамент, який є доказом прийому перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті, видається відправнику перевізником вантажу, капітаном судна або агентом перевізника після приймання вантажу до перевезення. Коносамент складається на підставі підписаного відправником документа, в якому, зокрема, повинні міститися дані, зазначені в пунктах 4-8 статті 138 цього Кодексу.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що апелянт не довів обставини, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, про те, що факт отримання відповідчем спірного товару не підтверджено матеріалами справи, а одержувачем товару є Cong Ty Tnhh Go Dan Thanh 249/1A Dong An Tan Dong Hiep-Di An Binh Duong Vietnam (В'єтнам), колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції в цій частині, тому апеляційна скарга в зазначеній частині задоволенню не підлягає.

Оскільки відповідач не виконав свої зобов'язання по оплаті поставлених позивачем лісоматеріалів, позивач 15.10.2015 р. направив на адресу відповідача претензію № 2 від 12.10.2015 р. з вимогою про сплату заборгованості в сумі 7780,05 євро та пені з розрахунку у 23,34 євро за кожен день прострочення.

Відповідач зазначену претензію отримав 23.10.2015 р., що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (аркуши справи 9-10), але вказану заборгованість в сумі 7780,05 євро не погасив, у зв'язку з чим позивач звернувся до місцевого господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 7780,05 євро та пені в сумі 1610,47 євро, що в загальній сумі в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 22.12.2015 р. становить 240061,14 грн.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами статтей 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 55 Господарського процесуального кодексу України, у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини 3 статті 533 Цивільного кодексу України).

В пункті 4.1 Контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. сторони визначили, що валютою платежу є ЄВРО. Оплата товару здійснюється відповідачем згідно з виставленим позивачем рахунком-фактурою у порядку та строки, вказані у пункті 4.3. контракту, за умовами якого строк оплати товару становить 15 календарних днів з дня закінчення всіх митних процедур.

Доказів в підтвердження оплати отриманого відповідачем товару по Контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. на суму 7780,05 євро сторонами до матеріалів справи не надано, тому, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 23.12.2015 р., колегія суддів апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу та стягнення 7780,05 євро заборгованості, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 23.12.2015 р. становить 197227,54 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 1610,47 євро за період з 15.10.2015 р. по 22.12.2015 р., що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 22.12.2015 р. становить 41170,39 грн.

У відповідності до приписів частини 1 статті 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного Кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.5 Контракту № 09LPA/MB купівлі-продажу товару від 09.06.2015 р. визначено, що в разі не оплати, неповної або несвоєчасної оплати відповідачем рахунку-фактури, відповідачу нараховується пеня в розмірі 0,3% від суми заборгованості.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (статя 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до частини 2 статті 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, максимальний розмір пені, пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 01.04.2015 р. у справі № 909/660/14.

Враховуючи вищезазначене, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, з огляду на те, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені та стягнення пені за період з 15.10.2015 р. по 22.12.2015 р. в сумі 1610,47 євро, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 23.12.2015 р. становить 16405,01 грн.

Згідно статті 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської області від 22 лютого 2016 року у справі № 920/1890/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого Господарського Суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складений та підписаний 24.05.2015 року.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Россолов В.В.