ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р. Справа №917/1713/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі судового засідання Деппа-Крівіч А.О.,

1-го позивача - не з'явився,

2-го позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

1-ої третьої особи - не з'явився,

2-ої третьої особи - не з'явився,

3-ої третьої особи - не з'явився,

4-ої третьої особи - не з'явився,

5-ої третьої особи - не з'явився,

6-ої третьої особи - не з'явився,

7-ої третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" (вх.№1019П/1 від 05.04.2016р.), на рішення господарського суду Полтавської області від 15.03.2016р. у справі №917/1713/15,

за позовом 1. ОСОБА_1, с. Єрки, Миргородський р-н, Полтавська обл., 2. ОСОБА_2, м. Миргород, Полтавська обл.,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус", м. Миргород, Полтавська обл.,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Державний реєстратор реєстраційної служби Миргородського МУЮ, м. Миргород, Полтавська обл.,

2. ОСОБА_3, м. Миргород, Полтавська обл.,

3. ОСОБА_4, м. Миргород, Полтавська обл.,

4. ОСОБА_5, м. Миргород, Полтавська обл.,

5. ОСОБА_6, м. Миргород, Полтавська обл.,

6. ОСОБА_7, м. Миргород, Полтавська обл.,

7. ОСОБА_8, м. Миргород, Полтавська обл.,

про визнання недійсним другого рішення (щодо внесення змін в установчі документи КП МП "Мрія"), ухваленого 30.05.2014р. загальними зборами КП МП "Мрія" (), оформленого протоколом №33 цього ж дня, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 15.03.2016р. (суддя Тимошенко О.М.) позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним друге рішення (щодо внесення змін в установчі документи КП МП "Мрія"), ухвалене 30.05.2014р. загальними зборами КП МП "Мрія" (), оформленого протоколом № 33 цього ж дня.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" на користь ОСОБА_1 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

ТОВ "Пермус" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 15.03.2016р. у справі №917/1713/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_9 в задоволенні позовних вимог до ТОВ ПАЖЖ (правонаступник МП Мрія" про визнання недійсним рішення загальних зборів від 30.05.2014р., оформленого протоколом №33.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.04.2016р. апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 25.04.2016р.; зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальність "Пермус" доплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4,40 грн., докази сплати надати суду.

Представник позивачів надав заперечення на апеляційну скаргу (вх.№4270 від 21.04.2016р.), в яких зазначив, що з апеляційною скаргою відповідача не погоджується, просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10 надали пояснення (вх.№4271 від 21.04.2016р.), в яких зазначили, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, просять рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

25.04.2016р. відповідач надав суду клопотання (вх.№4348 від 25.04.2016р.) про відкладення розгляду справи №917/1713/15, у зв'язку із неможливістю уповноваженого представника бути присутнім в даному судовому засіданні. Також, апелянт зазначив про виконання вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду та залучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору у розмірі 4,40 грн. (вх.4593 від 29.04.216р.)

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.2016р., у зв'язку з неявкою представників відповідача та третіх осіб, необхідністю надання можливості учасникам судового процесу подати додаткові пояснення по справі, клопотання відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 11.05.2016р.

В судове засідання 11.05.2016р. представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не сповістили, про час та місце судового засідання були належнім чином повідомлені, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними в матеріалах справи.

11.05.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Пермус" надало клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строків розгляду апеляційної скарги (вх.4744, №4745 від 11.05.2016р.), у зв'язку з тим, що уповноважений представник не може бути присутнім у судовому засіданні, через знаходження на лікарняному.

Колегія суддів, розглянувши надані апелянтом клопотання, відмовляє в їх задоволенні, з огляду на необґрунтованість. По-перше, до клопотання про відкладення розгляду справи не надано належних та допустимих доказів у підтвердження обставин викладених у ньому. По-друге, чинне законодавство України не обмежує сторін певним колом осіб, які можуть представляти їх в суді, а тому апелянт у разі його бажання бути присутнім у судовому засіданні, мав змогу скористатись своїм правом участі у судовому засіданні, надіславши іншого представника. По-третє, колегія суддів зазначає, що ухвала про прийняття апеляційної скарги та призначення її до розгляду винесена апеляційним господарським судом 07.04.2016р., а отже відповідне вказує на те, що апелянт мав змогу до судового засідання надати будь-які необхідні на його думку додаткові пояснення.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у відповідності до приписів частини 3 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України, створено учасникам процесу необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, а сторони попереджені про те, що у разі неявки представників справа може бути розглянута за наявними в ній документами, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм чинного законодавства, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Колективне підприємство "Мале підприємство "Мрія" утворено на підставі установчого договору та зареєстроване 22.09.2000р., що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Матеріли справи свідчать, що КП МП "Мрія" () припинило свою діяльність шляхом приєднання до ТОВ "ПАЖЖ" (), що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ТОВ "Пермус" () є правонаступником ТОВ "ПАЖЖ" () та ПП "Талион" ().

Згідно з статтею 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Отже, ТОВ "Пермус" є належним відповідачем у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до статті 8.1 Статуту МП "Мрія" в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного протоколу, для забезпечення діяльності підприємства засновниками створюється статутний фонд у розмірі 40049,99 грн. Згідно розділу 1 Статуту засновниками МП "Мрія" є громадяни України, які підписали установчий договір про заснування підприємства.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців засновниками МП "Мрія" є ОСОБА_2 з часткою у статутному фонді 500 грн., ОСОБА_13 з часткою у статутному фонді 500,00 грн, ОСОБА_7 з часткою у статутному фонді 500,00 грн, ОСОБА_14 з часткою у статутному фонді 500,00 грн, ОСОБА_1 з часткою у статутному фонді 500,00 грн, ОСОБА_8 з часткою у статутному фонді 500,00 грн, ОСОБА_5 з часткою у статутному фонді 5098,40 грн, ОСОБА_6 з часткою у статутному фонді 31951,59 грн.

Отже, позивачі володіють часткою у статутному капіталі КП Мале підприємство "Мрія" по 1,25 % кожен.

Як слідує з матеріалів справи, 30.05.2014р. відбулися загальні збори засновників Малого підприємства "Мрія" оформлені протоколами №32 та №33.

Згідно протоколу №33 загальних зборів засновників порядок денний вказаних загальних зборів учасників включав наступні питання:

1. Вирішення питання щодо обрання ОСОБА_5 головою зборів Малого підприємства "Мрія" про обрання ОСОБА_8 секретарем Малого підприємства "Мрія".

2. Вирішення питання щодо внесення змін до установчих документів Малого підприємства "Мрія" в зв'язку з виключенням засновників та внесенням ОСОБА_5 коштів у розмірі 2500,00 гривень.

3. Вирішення питання щодо подання державному реєстратору відповідного пакета документів для проведення державної реєстрації змін до установчих документів Малого підприємства "Мрія" відповідно до вимог чинного законодавства.

Для участі у зборах зареєстровано три учасники: ОСОБА_6 з часткою у статутному фонді 79,80%, ОСОБА_5 з часткою у статутному фонді 12,7%, ОСОБА_8 з часткою у статутному фонді 1,25%, що загалом складає 93,75% статутного фонду відповідача.

По другому питанню, яке оскаржується позивачами, прийнято рішення щодо внесення змін в установчі документи Малого підприємства "Мрія" в зв'язку з виключенням зі складу засновників ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та з метою недопущення зменшення уставного капіталу Малого підприємства "Мрія" внесенням ОСОБА_5 коштів у розмірі 2500,00 грн., що складає 6,26 % уставного фонду.

В обґрунтування позову позивачі послались на порушення порядку скликання та проведення даних загальних зборів (неповідомлення позивачів про дату та порядок денний зборів), з огляду на приписи ст.ст.15,16, 321, 391 Цивільного кодексу України, та обставини, встановлені судовими рішеннями у справах № 917/2292/14 та № 917/333/15, просили суд задовольнити їх вимоги.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позову дійшов висновку про порушення вказаним рішенням прав позивачів, оскільки, зважаючи на те, що позивачі були учасниками товариства, останнє зобов'язане було повідомити позивачів у спосіб та строки, визначені чинним законодавством України.

Частиною першою статті 167 Господарського кодексу України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Підприємством колективної власності згідно зі статтею 93 Господарського кодексу України визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників).

Згідно з статтею 79 Господарського кодексу України господарськими товариствами визначаються товариства, або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про господарські товариства", ст.ст. 87, 88 Цивільного кодексу України, ст.ст. 57, 82 Господарського кодексу України документом, який визначає правовий статус юридичної особи, є Статут.

Відповідно до частини 4 статті 57 Господарського кодексу України статут суб'єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного капіталу та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб'єкта господарювання, а також інші відомості, пов'язані з особливостями організаційної форми суб'єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству.

Статут КП мале підприємство "Мрія" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), затверджений рішенням загальних зборів засновників від 08.08.2003р., оформленим протоколом №4, з урахуванням змін і доповнень до статуту, містить відомості про засновників, предмет, цілі діяльності і управління підприємством, розмір статутного фонду із визначенням належних учасникам часток, порядок виходу зі складу засновників та ін.

Таким чином, враховуючи положення Статуту, КП мале підприємство "Мрія" є господарським товариством у розумінні статей 79, 93 Господарського кодексу України та статті 1 Закону України "Про господарські товариства", а тому до спірних правовідносин застосовуються норми, які регулюють діяльність господарських товариств.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Вищого господарського суду України від 22.08.2012р. у справі № 5016/1066/2011.

Виходячи з цього, господарським судам у вирішенні спорів, що виникають з корпоративних відносин, слід з'ясовувати чи були порушені корпоративні права позивача внаслідок недотримання товариством норм законодавства або вимог установчих документів (п. 2.2 рекомендацій Вищого господарського суду України від 28.12.2007 р. N 04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин").

У відповідності до статті 88 Господарського кодексу України, статті 116 Цивільного кодексу України, статті 10 Закону України "Про господарські товариства" учасник господарського товариства має право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах. Управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства (ст. 89 Господарського кодексу України). Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ст. 97 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 98 Цивільного кодексу України, загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Статут КП Малого підприємства "Мрія", в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, не містив положень щодо того, яким саме чином учасників повідомляють про проведення загальних зборів.

За приписами статті 61 Закону України "Про господарські товариства" загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п.2.25 Постанови від 25.02.2016р. N4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин", згідно з положеннями частини п'ятої статті 61 Закону України "Про господарські товариства" про проведення загальних зборів ТОВ чи ТДВ учасники повідомляються передбаченим статутом способом із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Наведені норми законодавства вказують на те, що обов'язковою умовою повідомлення про скликання загальних зборів юридичної особи є одночасна наявність у такому повідомленні інформації про час, місце проведення зборів та інформації про питання, що будуть винесені на розгляд зборів (порядок денний). Відсутність у повідомленні про проведення загальних зборів будь-якої з названих складових, як і відсутність самого повідомлення, може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів повідомлення позивачів про дату проведення загальних зборів товариства, що відбулися 30.05.2014р., та інформацію щодо порядку денного

При цьому, колегія суддів зазначає, що 30.05.2014р. також відбулися загальні збори засновників КП "Мале підприємство "Мрія", оформлені протоколом №32.

Згідно протоколу загальних зборів засновників №32 на загальних зборах засновників було прийняте, зокрема, рішення щодо виключення з числа засновників ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та виплатою їм на протязі 2014 року коштів у розмірі 500,00 грн. кожній (п. 2 вказаного рішення).

Постановою Вищого господарського суду України від 01.12.2015р. у справі №917/333/15 залишено без змін рішення господарського суду Полтавської області від 29.04.2015р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.07.2015р., якими задоволено позов ОСОБА_7, вул. П.Мирного, ОСОБА_1, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЖЖ" та визнано недійсним друге рішення, ухвалене 30.05.2014р. загальними зборами Колективного підприємства "Мале підприємство "Мрія" (), оформлене протоколом №32, відносно виключення зі складу учасників Колективного підприємства "Мале підприємство "Мрія" ОСОБА_7, вул. П.Мирного, ОСОБА_1, ОСОБА_4, оскільки останніх не було повідомлено про проведення загальних зборів 30.05.2014р., на яких прийнято рішення про їх виключення.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 13.10.2015р. у справі №917/2292/14 замінено відповідача Колективне підприємство "Мале підприємство "Мрія" на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Пермус"; позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_9 до Колективного підприємства "Мале підприємство "Мрія", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Пермус", задоволено; визнано недійсним друге рішення, ухвалене 30.05.2014р. загальними зборами КП "МП "Мрія", оформлене протоколом №32 цього ж дня в частині виключення з числа учасників ОСОБА_3, ОСОБА_9

Вказані судові рішення набрали законної сили та розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно з частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Твердження апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки обставин, вже встановлених господарськими судами в процесуальних актах, зазначених вище, що є недопустимим, враховуючи норми статті 35 Господарського процесуального кодексу України та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999р. у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" зазначено, що існує встановлена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, на момент скликання зборів та прийняття другого рішення, оформленого протоколом №33 від 30.05.2014р. позивачі були учасниками товариства.

Відповідно до п.2.14, 2.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. N4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин", рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої статтею 61 Закону України "Про господарські товариства", статтею 35 Закону України "Про акціонерні товариства", статтею 15 Закону України "Про кооперацію". Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо. Позивачеві не може бути відмовлено у задоволенні вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів тільки з мотивів недостатності його голосів для зміни результатів голосування з прийнятих загальними зборами учасників (акціонерів, членів) рішень, оскільки вплив учасника (акціонера, члена) на прийняття загальними зборами рішень не вичерпується лише голосуванням.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 88 Господарського кодексу України, пункту "а" частини першої статті 10 Закону України "Про господарські товариства", учасники юридичної особи мають право брати участь в управлінні справами товариства.

З аналізу вищенаведених норм матеріального права вбачається, що одним із гарантованих прав учасника товариства є його участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах. Неповідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів у встановленому порядку є грубим порушенням його прав, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів господарського товариства недійсними. Тому доводи відповідача про відсутність порушення прав позивачів у зв'язку з неповідомленням їх про скликання відповідних загальних зборів учасників товариства з огляду на їх виключення з числа учасників товариства є необґрунтованими та безпідставними, враховуючи те, що рішення про виключення позивачів визнані судами недійсними.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для визнання другого рішення (щодо внесення змін в установчі документи КП МП "Мрія"), ухваленого 30.05.2014р. загальними зборами КП МП "Мрія" (), оформленого протоколом №33 цього ж дня - недійсним, через неповідомлення учасників у встановленому законодавством порядку.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях, не доведені належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі та прийняте ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, керуючись ст.ст. 49, 99 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню відповідачу.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105, Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 15.03.2016р. у справі №917/1713/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 16 травня 2016 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя П.В. Тихий