РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016Справа №910/5196/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Київенерго"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна організація №3"
простягнення 342050,85 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаТелегін Д.В. - представник
від відповідачане з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна організація №3" заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 232929,64 грн., інфляційних втрат у розмірі 99356,95 грн. та 3% річних у розмірі 9764,26 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №250593 від 18.10.2005 в частині здійснення своєчасної оплати за спожиту теплову енергію, що і стало підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/5196/16 та розгляд справи призначено на 21.04.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2016, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та неподанням відповідачем витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 18.05.2016.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 18.05.2016 з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 18.05.2016 не з'явився, відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не надав. Про проведення судових засідань відповідач був повідомлений належним чином.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2005 між Акціонерною електропостачальною компанією "Київенерго" (в подальшому - Публічним акціонерним товариством "Київенерго") (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна організація №3" (споживач, відповідач) було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №250593 (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі (п.1.1) (п.1.1).

Додатками №1, №2, №3, № 4, №5 до договору сторони погодили обсяги постачання теплової енергії, тарифи та порядок розрахунків, схему межі поділу теплової мережі, акт розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін та умови припинення подачі теплової енергії за договором.

Відповідно п. 10 додатку № 2 до договору, споживач щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на транзитний рахунок ГІОЦ КМДА, а до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями на рахунок постачальника згідно з його розрахунком.

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу у період з 01.11.2013 по 01.06.2015 теплову енергію на загальну суму 538597,45 грн., що підтверджується відомостями обліку споживання теплової енергії, обліковими картками (табуляграмами) за вказаний період.

Проте, відповідач свої договірні зобов'язання щодо здійснення розрахунків з оплати за надані послуги з постачання теплової енергії своєчасно та в повному обсязі не здійснив, сплативши тільки 305667,81 грн., у зв'язку з чим за відповідачем за спірний період рахується борг в розмірі 232929,64 грн.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

За змістом ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Судом встановлено, що позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію на умовах, передбачених укладеним між сторонами договором у період з 01.11.2013 по 01.06.2015 на загальну суму 538597,45 грн., а відповідач в порушення умов договору та норм законодавства України не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов'язання по оплаті отриманої теплової енергії за цей період, сплативши 305667,81 грн., у зв'язку з чим в останнього станом на день розгляду справи існує заборгованість у розмірі 232929,64 грн.

Обсяги, вартість поставленої теплової енергії та факт здійснення відповідачем часткової оплати за вказаний період підтверджується доданими до позовної заяви належним чином засвідченими копіями відомостей обліку спожитої теплової енергії, облікових карток та довідкою позивача про надходження коштів за спожиту теплоенергію за спірний період за номером особового рахунку № 250593. При цьому, у вказаній довідці зазначено про надходження 29.02.2016 по договору №250593 від 18.10.2005 5048,53 грн. субсидій, які зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за період з 01.01.2016 по 01.05.2016, а тому сума заборгованості відповідача за спірний період з 01.11.2013 по 01.06.2015 залишилась незмінною.

Оскільки факт наявності основної заборгованості за договором, яка становить 232929,64 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в цій обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 99356,95 грн. та 3% річних у розмірі 9764,26 грн., господарський суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010.

З наданого позивачем розрахунку слідує, що останній проводить нарахування 3% річних та інфляційних втрат з листопада місяця 2013 року по січень місяць 2016 року, в тому числі включаючи від'ємні значення інфляційної складової суми боргу.

За результатами здійсненої перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення процентів річних та інфляційних нарахувань судом встановлено, що розмір процентів річних та інфляційних нарахувань відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства і є арифметично вірними, а тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 9764,26 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 99356,95 грн. також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку із задоволенням позову судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна організація №3" (04114, м.Київ, вул. Автозаводська, будинок 99/4, літ. А, офіс 186, ідентифікаційний номер 33150060) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, ідентифікаційний номер 00131305) заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 232929 (двісті тридцять дві тисячі дев'ятсот двадцять дев'ять) грн. 64 коп., 3% річних у розмірі 9764 (дев'ять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 26 коп., інфляційні втрати у розмірі 99356 (дев'яносто дев'ять тисяч триста п'ятдесят шість) грн. 95 коп. та судовий збір у розмірі 5130 (п'ять тисяч сто тридцять) грн. 76 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 24.05.2016

Суддя Ю.М.Смирнова