РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016Справа №910/6924/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес страхування"

про відшкодування шкоди в порядку регресу

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Майструк Є.С.- представник за довіреністю

від відповідача: Шуплякова С.Б. - представник за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 1 583,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №235478Га/14кАС від 17.09.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику транспортного засобу марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України страховою компанією отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2016 порушено провадження у справі №910/6924/16, розгляд справи призначено на 16.05.2016.

27.04.2016 через канцелярію Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформаційна довідка на запит суду .

05.05.2016 через відділ діловодства суду позивачем подано документи на виконання вимог суду, а також заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 1 108,20 грн.

16.05.2016 відповідачем подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» визнає позовні вимоги на суму 1 107,66 грн. (1583,71 грн. (розмір заявленого до стягнення страхового відшкодування) - 475,51 грн. (часткова виплата)).

Розглянувши в судовому засіданні 16.05.2016 заяву позивача про уточнення розміру позовних вимог, суд дійшов наступного висновку.

Як роз'яснено в п. 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (надалі - постанова №18) ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Дослідивши подану позивачем заяви від 26.04.2016, яка надійшла до суду 05.05.2016, суд зазначає, що за своєю правовою природою вона є заявою про зменшення позовних вимог.

Частина 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Як роз'яснено в абз. 1 п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки зменшення розміру позовних вимог, викладене позивачем, прийняте господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 1 108,20 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 16.05.2016, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.05.2016 заперечень проти задоволення позовних вимог в розмірі 1107,66 грн. не надав.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.05.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.09.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енекс Україна», як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №235478Га/14кАС від 17.09.2014, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням об'єктом страхування, а саме - автомобілем марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а вигодонабувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕКС Україна».

Строк дії договору встановлено з 18.09.2014 по 17.09.2015.

26.08.2015 о 18 год. 25 хв. по вул.Чорновола, буд.51 в м.Вишневе Києво-Святошинського району Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_3, керуючи автомобілем «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_2, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2015 у справі №369/9463/15-п (провадження №3/369/2538/15) встановлено порушення ОСОБА_3 вимог п.п. 13.1, 2.10 Правил дорожнього руху України та визнано її винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також накладено стягнення у вигляді штрафу.

27.08.2015 власник застрахованого автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» з повідомленням про аварію, в якому повідомив про факт настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ремонтної калькуляції №1.003.15.1 від 31.08.2015, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 після його пошкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 26.08.2015, складає 5 383,82 грн. з ПДВ.

Одночасно, згідно з рахунком-фактурою №ККК00001937/ККС00002087 від 31.08.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогарант АВ», вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем транспортного засобу становить 5 383,82 грн.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», з урахуванням умов Договору добровільного страхування №235478Га/14кАС від 17.09.2014, склало страховий акт №1.003.15.124.71/VESKO18859 від 02.09.2015, згідно з яким пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 26.08.2015, визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 3 167,42 грн.

27.08.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енекс Україна» (страхувальник) звернулось до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просило сплатити йому страхове відшкодування по страховому випадку, який стався 26.08.2015 з автомобілем марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 на рахунок СТО - ТОВ «Автогарант АВ».

На підставі договору №235478Га/14кАС від 17.09.2014, а також складеного страхового акту №1.003.15.124.71/VESKO18859 від 02.09.2015 та заяви страхувальника, Приватне акціонерне товариство «АХА Страхування» сплатило суму страхового відшкодування на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогарант АВ» у розмірі 3 167,42 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №193 904 від 03.09.2015.

Позивач звертався до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» з претензією №ЛВ0019341 від 09.12.2015, відповідно до якої просив сплатити страхову суму в розмірі 3 167,42 грн.

Однак, на час розгляду справи в матеріалах справи наявні відомості щодо сплати відповідачем страхового відшкодування лише в сумі 475,51 грн.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Перехід права вимоги за наведеними норми права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування") слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим; регрес має місце після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» виплативши страхове відшкодування потерпілому - Товариству з обмеженою відповідальністю «Енекс Україна» за договором майнового страхування, отримало від останнього права кредитора, а не регресу до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Зважуючи на викладене, саме положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається, а не ст. 1191 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

З матеріалів справи вбачається, транспортний засіб - автомобіль марки «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_2, водієм якого спричинено спірну дорожньо-транспортну пригоду, знаходився під керуванням ОСОБА_3.

Доказів того, що ОСОБА_3 не мала права керування транспортним засобом марки «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_2, та притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а тому, враховуючи положення статті 62 Конституції України, які закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 керувала вказаним транспортним засобом на законних підставах.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3 встановлена у судовому порядку, а саме постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2015 у справі №369/9463/15-п (провадження №3/369/2538/15).

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 уклала Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (поліс) №АІ/7393452 з Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», строк дії якого встановлено з 13.08.2015 по 136.08.2016, а предметом є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом ««KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Вказана обставина також підтверджується довідкою Моторного (транспортного) страхового бюро України, що надійшла на запит суду.

За приписами п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_3 експлуатувала автомобіль «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес страхування».

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

При цьому за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АІ/7393452 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - нульова.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Одночасно, згідно з частиною 4 статті 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Як вбачається з положень п.28.12 Договору добровільного страхування наземного транспорту №235478Га/14кАС від 17.09.2014, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енекс Україна», при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків СТО. В окремих випадках розмір збитків може визначатись на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром).

Враховуючи вищевикладене, договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності.

З урахуванням вимог пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", наявність в матеріалах справи ремонтної калькуляції №1.003.15.1 від 31.08.2015, рахунку-фактури №ККК00001937/ККС00002087 від 31.08.2015, страхового акту №1.003.15.124.71/VESKO18859 від 02.09.2015 та платіжного доручення №193 904 від 03.09.2015, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 26.08.2015.

При цьому Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Зазначена правова позиція також наведена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 по справі №910/7163/14, яка прийнята з підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, а саме положень статей 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції в силу ч. 1 ст. 111-28 ГПК України.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 5 383,82 грн., а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах 1 583,71 грн. (3 167,42 грн. / 2), враховуючи, що в матеріалах справи наявні докази того, що дорожньо-транспортну пригод, яка сталась 26.08.2015 було спричинено внаслідок неправомірних дій обох учасників зазначеної події (постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2015 по справі №369/9463/15-п та постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2015 по справі №369/9461/15-п).

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, часткову сплату відповідачем страхового відшкодування в сумі 475,51 грн., а також визначені полісом №АІ/7393452 розміри лімітів відповідальності (50 000 грн.) та франшизи (0 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 1 108,20 грн. (1583,71 грн. - 475,51 грн. - нульовий розмір франшизи).

Як встановлено в ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (01004, м.Київ, вул.Червоноармійська, буд.15/2; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м.Київ, вул.Іллінська, буд.8; ) страхове відшкодування в розмірі 1 108 (одна тисяча сто вісім) грн. 20 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.05.2016

Суддя Грєхова О.А.