ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

19 травня 2016 р.

Справа № 6/144-04

Суддею господарського суду Вінницької області Яремчуком Ю.О. розглянута скарга Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" на дії органів державної виконавчої служби у справі

за позовом:Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1)

до:Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (21012, м. Вінниця, пров.Щорса, 24)

про стягнення боргу

при секретарі судового засідання: Кузьменко В.В.

За участю представників сторін:

Позивача: не з"явився.

Відповідача: ОСОБА_1,

ДВС: ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 02.06.2004 р. у справі № 6/144-04 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Вінницягаз на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 1862593,57 грн. основного боргу, 129510,07 грн. інфляційних витрат, 138253,62 грн. 3% річних, 62298,68 грн. пені, 931,32 грн. витрат з держмита, 64,64 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 28.12.2004р. рішення Господарського суду Вінницької області від 02.06.2004р. змінено. Вирішено стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 2874861,57 грн. боргу, 309866,43 грн. інфляційних витрат, 138253,62 грн. 3% річних, 394373,51 грн. пені, 1581,11 грн. витрат з держмита, 109,75 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

27.01.2005 р. видано накази про примусове виконання рішення суду по даній справі.

27.04.2016 р. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз подало скаргу № 07-15-1649 від 15.04.2016 р. про зобовязання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області вчинити дії в частині зняття арешту із майна та банківських рахунків ПАТ "Вінницягаз".

Ухвалою суду від 28 квітня 2016 року вищезазначену скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.05.2016 року.

В судове засідання 19.05.2016 року з'явились представник ДВС та представник боржника.

Представник стягувача в судове засідання не з'явився, при цьому від останнього надійшло пояснення (№31/13-1827 від 16.05.2016 року), в якому зазначено, що заборгованість ПАТ «Вінницягаз» перед ДК «Газ України» з виконання наказів господарського суду Вінницької області від 27.01.05 року по справі № 6/144-04 в сумі 3719045,99 грн. та від 27.01.2005 року № 6/144-04 в сумі 812,85 грн. погашена повністю.

Представник ДВС, в свою чергу заперечував проти скарги, з підстав наведених в запереченні № 3652/02.2-27/7 від 17.05.2016 року.

Боржник подану скаргу підтримав в повному обсязі.

Суд, вважає можливим розглянути скаргу за відсутності представника стягувача, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу ДВС в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представника органу ДВС та боржника, суд встановив наступне.

Підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служи Вінницького обласного управління юстиції, державним виконавцем Марценюк С.А. здійснювалось зведене виконавче провадження стосовно виконання наказів господарського суду Вінницької області по справам № 6/320-03, 7/272-03,6/144-07, 14/37-05, 7/15-05, - про стягнення з ВАТ «Вінницягаз» боргу на загальну суму 30313036,68 грн.

Як встановлено матеріалами справи, 17.08.2005 року державним виконавцем Марценюк С.А. відділу державної виконавчої служи Вінницького обласного управління юстиції, з метою забезпечення належного виконання наказів по справі № 6/144-04 від 27.01.2005 року, було винесено постанову про арешт коштів боржника.

18.10.2005 року державним виконавцем Марценюк С.А. відділу державної виконавчої служи Вінницького обласного управління юстиції, з метою забезпечення належного виконання наказів по зведеному виконавчому провадженню, було винесено Постанову № 649219 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

При цьому, 15.07.2005 року державним виконавцем Марценюк С.А. винесено наступні постанови:

постанову про закінчення виконавчого провадження по одному із наказів, а саме щодо виконання наказу господарського суду Вінницької області від 27.01.2005 року по справі № 6/144-04 на суму 812,85 грн., в зв'язку із повним виконанням;

постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, по справі 6/144-04 від 27.01.2005 р. стосовно стягнення 2874861,57 грн. боргу, 309866,43 грн. інфляційних витрат, 138253,62 грн. 3% річних, 394373,51 грн. пені, 1581,11 грн. витрат з держмита, 109,75 грн. витрат на ІТЗ судового процесу, в зв'язку з наявною встановленою законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Заявник зазначає, що його про винесення даних постанов було повідомлено листом № 23811/0329/8 від 30.11.2011 року.

З врахуванням даних обставин, скаржник просить суд, зняти арешт з рахунків та майна боржника, оскільки вважає, що виконавчі провадження по виконанню наказів по справі № 6/144-04 від 27.01.2005 року є закінченими.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків щодо поданої скарги.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав вимог, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги на дії ДВС, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом.

Відповідно до статті 116 ГПК виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За змістом ст. ст. 17, 19 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, судові накази. Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

За змістом ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з ч.1 п.9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9, господарський суд при розгляді скарги на дії (бездіяльність) ДВС, або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За твердженнями скаржника, виконавче провадження було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження, і орган ДВС повинен був зняти арешт з коштів та майна боржника.

Однак, вказані обставини не знайшли свого підтвердження в матеріалах скарги. Як встановлено судом, виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.9.ч.1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження.

Доводи представника скаржника на протиправну бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного управління юстиції у Вінницькій області в межах зведеного виконавчого провадження по виконанню наказів у справі №6/144-04 щодо не зняття арешту з коштів та майна боржника є неправомірними, оскільки, виходячи із системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства, винесення державним виконавцем постанови з підстав п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону не є підставою для закінчення виконавчого провадження у розумінні ст. 49 Закону, а відтак, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, не можуть бути застосовані наслідки закінчення виконавчого провадження, передбачені ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, в його сукупності, суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги № 07-15-1649 від 15.04.2016 р. про зобовязання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області вчинити дії в частині зняття арешту із майна та банківських рахунків ПАТ "Вінницягаз".

З огляду на вищенаведене, керуючись ст. ст. 86, 115, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги № 07-15-1649 від 15.04.2016 р. про зобовязання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області вчинити дії в частині зняття арешту із майна та банківських рахунків ПАТ "Вінницягаз".

Копію ухвали надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1)