ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.05.2016 Справа № 905/2909/15

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді Огороднік Д.М., суддів Паляниці Ю.О., Філімонової О.Ю., розглянувши матеріали

за позовомТовариства з обмеженоювідповідальністю Контрактенерго
до Товариства з обмеженоювідповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля
за участютретьої особи, яка не заявляє самостійнихвимог на предмет спору на сторонівідповідача: про представникисторін: від позивача: від відповідача: від третьої особи: Публічнеакціонернетовариство Перший український міжнародний банк стягнення 125966,29грн. не з'явився; ОСОБА_1- представник за довіреністю; не з'явився.
В С Т А Н О В И В:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Контрактенерго до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля про стягнення основного боргу у розмірі 116342,16грн., пені у розмірі 7186,73грн., втрат від інфляції у розмірі 1634,89 грн., процентів за користування коштами у розмірі 802,51грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором №ДУ-2014/512-КП від 31.12.2014 в частині здійснення своєчасної оплати вартості поставленого товару по видатковим накладним №25 від 02.04.2015, №26 від 02.04.2015, №46від 29.04.2015.

На підтвердження вищезазначених обставин, позивач надає належним чином засвідчені копії наступних документів: договору №ДУ-2014/512-КП від 31.12.2014; видаткових накладних №25 від 02.04.2015 на суму 14574,00грн., №26 від 02.04.2015 на суму 10410,00грн., №46 від 26.04.2015 на суму 110346,00грн.; специфікації від 20.03.2015 на суму 135330,00грн.

За результатами автоматичного розподілу справ, справу №905/2909/15 передано на розгляд судді Левшиній Я.О.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.10.2015 порушено провадження та призначено справу до розгляду.

29.12.2015 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю Контрактенерго просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля основной борг у розмірі 11244,00грн., втрати від інфляції у розмірі 224,88грн., проценти за користування коштами у розмірі 61,992грн. та пеню у розмірі 562,20грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.01.2016, керуючись ст.22 Господарського процесуального кодексу України, відмовлено у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Контрактенерго» про збільшення розміру позовних вимог.

13.01.2016 на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 26.01.2016.

За результатами повторного автоматичного розподілу справ, на підставі доповідної судді Левшиної Я.О., справу №905/2909/15 передано на розгляд колегії суду у складі: головуючого судді Левшиної Я.О., суддів Паляниці Ю.О., Філімонової О.Ю.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.01.2016до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк».

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області №01-02/274 від 14.03.2016 відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено автоматичний розподіл справи №905/2909/15.

За результатами автоматичного розподілу справ від 14.03.2016, справу №905/2909/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Огороднік Д.М., суддів Паляниці Ю.О., Філімонової О.Ю.

Ухвалою суду від 16.03.2016 справу №905/2909/15 прийнято до розгляду новою колегією суддів та призначено судове засідання на 19.04.2016.

В судовому засіданні призначеному на 19.04.2016 позивач підтримав первісні позовні вимоги та просив задовольнити позов в межах вимог та підстав визначених в позовній заяві, а саме просив стягнути з відповідача основний борг у розмірі 116342,16грн., пеню у розмірі 7186,73грн., втрати від інфляції у розмірі 1634,89грн., проценти за користування коштами у розмірі 802,51грн. Колегією суддів в судовому засіданні зясовано, що в розрахунку ціни позову включені вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 1634,89 грн., хоча в резолютивній частині позовної заяви такі вимоги відсутні. Згідно пояснень представника позивача відсутність в прохальній частині вимог про стягнення інфляційних втрат сталось помилкового, оскільки до ціни позову позивачем включений розмір втрат від інфляції. Вказану помилку, позивач просив врахувати. Представник позивача подану 29.12.2015 заяву про збільшення позовних вимог не підтримав.

За таких обставин, спір розглядається в межах вимог та підстав позову визначених позивачем в позовній заяві, а саме про стягнення основного боргу у розмірі 116342,16грн., пені у розмірі 7186,73грн., втрат від інфляції у розмірі 1634,89грн., процентів за користування коштами у розмірі 802,51грн.

В судовому засіданні 19.04.2016, на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 17.05.2016 та на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк вирішення спору.

Відповідач заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що відповідно до договору факторингу №334/59.2 від 05.08.2013 підписаного між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», право вимоги виконання відповідачем грошових зобовязань по договору №ДУ-2014/512-КП було передано позивачем відповідному банку. Окрім того, під час розгляду справи судом, відповідач повністю погасив заборгованість по договору №ДУ-2014/512-КП. За таких обставин, на думку відповідача, провадження по справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. Також, у відзиві відповідач зазначає, що Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (фактор) зобовязаний інформувати відповідача про строки оплати заборгованості за договором №ДУ-2014/512-КП, проте останній ніяких повідомлень від фактора не отримував, тому відповідач зазначає, що строк оплати заборгованості не настав.

Товариство з обмеженою відповідальністю Контрактенерго надало пояснення по суті відзиву відповідача на позовну заяву. У своїх поясненнях позивач зазначає, що прямим одержувачем коштів залишається Товариство з обмеженою відповідальністю Контрактенерго та саме його право на отримання грошей порушується відповідачем, не зважаючи на подальше призначення та рух таких коштів. Також, відповідач звільняється від зобов'язання перед позивачем лише у разі сплати коштів фактору, проте відповідачем не надано доказів прямої оплати заявлених позові сум на користь Публічного акціонерного товариства "ПУМБ". Крім того, як зазначає позивач, ані договір факторингу, ані норми глави 73 Цивільного кодексу України не містять заборони Товариству з обмеженою відповідальністю Контрактенерго (клієнт) звернутись з позовом до суду з метою стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля заборгованості. Відносно неповідомлення відповідача про зміну строків оплати, позивач зазначив наступне, Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля не є стороною договору факторингу №334/59.2 від 05.08.2013, тому жодний пункт останнього не міг містити змін щодо строків розрахунків за договором поставки №ДУ-2014/512-КП від 31.12.2014.

19.04.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю Контрактенерго надало додаткові пояснення по суті доповнень до відзиву відповідача. У письмових поясненнях позивач зазначає, що станом на 19.04.2016 відповідач повністю погасив свою заборгованість, що становить право вимоги по договору факторингу №334/59.2 від 05.08.2013, а тому останній припинив свою дію в частині фінансування, забезпеченого правом вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" та не може впливати на відносини сторін.

28.04.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" надало доповнення до відзиву. У відзиві відповідач зазначає, що відповідно до реєстру №16 від 24.04.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Контактенерго" відступило право вимоги Публічному акціонерному товариству "ПУМБ" по видатковій накладній №25 від 02.04.2015 та №26 від 02.04.2015. Згідно з реєстром №17 від 01.07.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Контактенерго" відступило право вимоги Публічному акціонерному товариству "ПУМБ" по видатковій накладній №46 від 29.04.2015 . Отже, як зазначає відповідач, вказані реєстри є належними та допустимими доказами переходу права вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю "Контактенерго" до Публічного акціонерного товариства "ПУМБ", тому Товариство з обмеженою відповідальністю "Контактенерго" не є належним позивачем та провадження по справі №905/2909/15 підлягає припиненню.

Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" надало письмові пояснення по суті позовної заяви. В своїх поясненнях третя особа зазначає, що станом на 04.03.2016 заборгованість по відступленим правам вимоги по Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" за договором №ДУ-2014/512-КП від 31.12.2014 згідно договору факторингу з регресом №334/59.2 від 05.08.2013 відсутня. Також, відповідно до п.10.3.12 договору факторингу №334/59.2 банк не зобов'язаний надсилати повідомлень боржнику (Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля").

Розглянувши подані учасниками процесу документи і матеріали, заслухавши їх пояснення, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на підставі яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

31.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Контактенерго" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (покупець, відповідач) підписаний договір поставки №ДУ-2014/512-КП (далі договір).

За умовами вказаного договору постачальник зобовязався на умовах, передбачених цим договором, поставити та передати у власність покупцю, а покупець та/або обладнання виробничо-технічного призначення (в подальшому-продукція), в асортименті, кількості, у строки, по цінам та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами у договорі та специфікаціях, які є невідємними частинами до діючого договору (п.1.1. договору).

20.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Контактенерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" підписано специфікацію до договору, в якій сторони узгодили назву, кількість,умови поставки, умови оплати, ціну та загальну суму товару, а саме 135330,00грн.

Відповідно до умов специфікації від 20.03.2015 оплата за поставлену продукцію по договору відбуваються покупцем шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом пяти робочих днів з 90 календарного дня з дати поставки відповідної продукції. Умови поставки: DDP (Інкотермс-2000).

Згідно з п.1.2. договору покупець зобовязаний прийняти та оплатити поставлену продукцію у відповідності з умовами діючого договору.

Загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є невідємними частинами діючого договору (п.5.1. договору). У будь-якому випадку, орієнтовна сума договору не повинна перевищувати суму еквівалентну 5000000,00грн. з ПДВ на дату укладення договору. Ціна за поставлену продукцію встановлюється сторонами у відповідній специфікації до договору (п.5.2. договору). При надходженні грошових коштів на поточний рахунок постачальника від покупця, сторони обумовлюють, що у будь-якому випадку вони надходять в рахунок оплати поставленої продукції постачальником (п.5.3. договору).

Сторонами погоджені банківські реквізити в договорі, у тому числі постачальника, в розділі 10 договору, постачальник зазначив розрахункові рахунки № 260052304, №290943894 відкриті в ПАТ «ПУМБ».

Відповідно до п.8.1. договору останній вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками. Сторони прийшли до згоди, що у випадку неналежного виконання обома сторонами своїх зобовязань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2015 включно.

На виконання умов договору №ДУ-2014/512-КП від 31.12.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю Контрактенерго поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля продукцію за видатковою накладною №25 від 02.04.2015 на суму 14574,00грн., №26 від 02.04.2015 на суму 10410,00грн., №46 від 29.04.2015 на суму 110346,00грн.

Представник відповідача за довіреностями №31 від 01.04.2015, №116 від 01.04.2015, №47 від 28.04.2015 товар за вищезазначеними накладними отримав, про що свідчить його особистий підпис на видаткових накладних.

Оскільки відповідачем отримано товар, відповідно до вищезазначених накладних, у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в терміни, передбачені сторонами у договорі. Проте, як зазначає позивач, оплата вартості товару здійснювалась відповідачем з порушенням строків передбачених договором.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» частково з простроченням розрахувалося за поставлений товар, а саме 28.08.2015 на суму 18987,84грн., що підтверджується випискою по рахунку №.

Отже, на момент звернення позивача до суду, відповідач вартість отриманого товару по видатковим накладним №25, №26, №46 оплатив частково, заборгованість складала 116342,16 грн. Згідно умов договору поставки, відповідач повинен був здійснити оплату у наступні строки, по видатковим накладним №25, №26 до 01.07.2015, а по видатковій накладній №46 до 04.08.2015.

У звязку з невиконанням відповідачем грошових зобовязань по договору поставки, позивач нараховує пеню на підставі п. 6.8 договору та інфляційні втрати та 3% річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України та просить їх стягнути з відповідача на користь позивача.

Згідно з п. 6.8 договору у разі прострочення оплати продукції, покупець за письмовою вимогою, постачальника, сплачує неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, але не більше 5% від вартості простроченого платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Отже, відповідач, як боржник у звязку з не належним виконанням своїх зобовязань по договору поставки, зобовязаний, за вимогою кредитора, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми та погоджений між сторонами розмір пені.

В подальшому, під час розгляду справи судом, відповідач на рахунок зазначений в договорі перерахував, решту заборгованості, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: № від 29.01.2016 на суму 2498,40грн., № від 29.01.2016 на суму 3497,76грн. та № від 29.01.2016 на суму 110346,00грн.

За таких обставин, станом на момент вирішення спору судом, відповідач повністю здійснив оплату вартості поставленого позивачем товару по договору ДУ-2014/512-КП та видатковим накладним №25, №26, №46.

З огляду на викладене, можна погодитьсь з відповідачем про необхідність припинення провадження по справі в частині стягнення основного боргу у звязку з відсутністю спору. Проте, в даному випадку, п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, застосуванню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідачем та третьою особою до матеріалів справи надані копії договору факторингу з регресом №334/59.2, додаткових угод до нього та реєстри до нього.

Так, 05.08.2013 між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» (далі - фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Контактенерго» (далі- Клієнт) підписаний договір факторингу з регресом №334/59.2 (далі-договір).

Відповідно до п.1.1. договору в порядку та на умовах, визначених ним договором. Фактор зобов'язується здіснювати факторингове фіансування клієнта за плату на умовах факторингу з регресом. Ліміт факторингового фінансування за цим Договором встановлюється в розмірі 914600,00грн.зі строком до « 23» січня 2015 року (п.1.2. договору).

Згідно з п.1.3. договору право вимоги є відступленим клієнтом (набутим фактором) з моменту підписання сторонами Реєстру, що містить таке право вимоги.

Відповідно до п.1.4. договору за здійснення факторингового фінансування за цим договором клієнт сплачує Банку плату в порядку та розмірі, визначеному в ст. 4 цього договору.

Згідно з п.1.5. договору внаслідок відступлення права вимоги фактор замінює клієнта як кредитора боржника, у зв'язку з чим до фактора переходять відповідні права кредитора за контрактом, включаючи права на отримання вартості майна (продукції)/виконаних робіт/наданих послуг, суми будь-яких штрафних санкцій (неустойок, штрафів, пені) та суми інших платежів за контрактом.

Відповідно до п.2.2. договору умови придбання фактором права вимоги визначаються у Реєстрі. За здійснення факторингового фінансування за цим договором клієнт зобов'язаний сплачувати банку (факторові) відповідну плату (п.4.1. договору).

16.04.2015 між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк " підписано додаткову угоду №8, якою визначено перелік боржників, право вимоги до яких переходить від Товариства з обмеженою відповідальністю «Контактенерго» до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк».

Згідно з переліком боржників від 16.04.2015 Фактор отримав право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" за договором №ДУ-2014/512-КП від 31.12.2014.

Зі змісту реєстру №16 від 24.04.2015, який підписано Клієнтом та Фактором, а саме з п.1 вбачається, що Клієнт відступив Фактору права вимоги (включаючи усі види штрафних санкцій: неустойок, штрафів, пені), будь-яких інших платежів, які повинні бути сплачені боржником, а також права, пов'язані з цими правами вимоги відповідно до умов договору факторингу), які Клієнт відступив Фактору на умовах договору факторингу, підтверджуються документами, які вказані в цьому реєстрі. Відповідно до реєстру №16 до Фактора перейшло право вимоги за видатковими накладними №25 від 02.04.2015 на суму 14574,00грн. та №26 від 02.04.2015 на суму 10410,00грн.

Зі змісту реєстру №17 від 01.07.2015, який підписано Клієнтом та Фактором, а саме з п.1 вбачається, що Клієнт відступив Фактору права вимоги (включаючи усі види штрафних санкцій: неустойок, штрафів, пені), будь-яких інших платежів, які повинні бути сплачені боржником, а також права, пов'язані з цими правами вимоги відповідно до умов договору факторингу), які Клієнт відступив Фактору на умовах договору факторингу, підтверджуються документами, які вказані в цьому реєстрі. Відповідно до реєстру №17 до Фактора перейшло право вимоги за видатковою накладною №46 від 29.04.2015 на суму 110346,00грн.

Сторонами не надано заперечень щодо чинності договору факторингу, договір з боку фактора укладений банківською установою.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 Цивільного кодексу України), тобто має ліцензію НБУ на провадження даної діяльності.

Відповідно до ч.3 ст.1082 Цивільного кодексу України виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом.

Нормами ст. ст. 512-514 Цивільного кодексу України передбачено заміну кредитора у зобов'язанні, зокрема, в разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір факторингу укладений у простій письмовій формі що й договір поставки.

Дослідивши зміст договору факторингу, поставки, встановивши дійсні правовідносини між сторонами, судом встановлено, що по договору поставки №ДУ-2014/512-КП відбулась заміна кредитора в результаті укладеного договору факторингу №334/59.2.

Зокрема у відповідності до п.1.5. договору факторингу №334/59.2 Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк " отримало право вимоги у повному обсягу сплати вартості отриманого товару (включаючи усі види штрафних санкцій: неустойок, штрафів, пені), будь-яких інших платежів, які повинні бути сплачені боржником, а також права, пов'язані з цими правами від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" за договором №ДУ-2014/512-КП від 31.12.2014. Право вимоги по видатковим накладним №№25,26 (кінцевий строк оплати погоджений сторонами в договорі поставки - 01.07.2015) банк отримав з 24.04.2015, а по видатковій накладній № 46 (кінцевий строк оплати погоджений сторонами в договорі поставки -04.08.2015) банк отримав з 01.07.2015. Тобто, банк отримав право вимоги виконання відповідачем грошових зобовязань, ще до кінцевого строку погодженого позивачем та відповідачем сплати вартості отриманого товару. Окрім того, банк отримав право вимоги від відповідача сплати не тільки вартості отриманого товару а й право вимоги усіх видів штрафних санкцій: неустойок, штрафів, пені, будь-яких інших платежів, які повинні бути сплачені боржником, а також права, пов'язані з цими правами вимоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що станом на 30.10.2015 (день звернення до суду з позовом), Товариство з обмеженою відповідальністю «Контрактенерго» не мало прав кредитора по договору поставки №ДУ-2014/512-КП, зокрема щодо вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» виконання ним грошового зобовязання з оплати вартості товару поставленого по накладним №№25,26, 46 та відповідно прав вимоги усіх видів штрафних санкцій: неустойок, штрафів, пені, будь-яких інших платежів, які повинні бути сплачені боржником, оскільки передало права кредитора банку по договору факторингу №334/59.2.

Таким чином, права Товариства з обмеженою відповідальністю «Контрактенерго» у звязку з невиконанням відповідачем грошових зобовязань з оплати товару по договору поставки №ДУ-2014/512-КП (зокрема по видатковим накладним №25,№26,№46) не порушені.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Доводи відповідача про припинення провадження у справі, суд відхиляє, оскільки в даному випадку, позивач не довів порушення його прав, а факт погашення основної суми заборгованості не призводить до відсутності предмету спору між боржником та неналежним кредитором.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсягу.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України в разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

2. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Контактенерго» (61058, АДРЕСА_1) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 0 (нуль) грн. 25 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Дата складення повного рішення 23.05.2016.

Головуючий суддя Д.М. Огороднік

Суддя Ю.О.Паляниця

Суддя О.Ю. Філімонова