КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р. Справа№ 910/23331/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Дикунської С.Я.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від ТОВ «ІВК «Леокон» - Пухальська Н.С. (довіреність б/н від 10.02.2016 р.)

від ТОВ «БК Моноліт Мегабуд» - не з'явився

від ДВС - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробнича компанія «Леокон Груп»

на ухвалу господарського суду міста Києва від 24.03.2016 р.

у справі №910/23331/13 (суддя Балац С.В.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробнича компанія «Леокон Груп» на дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій та бездіяльності відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України неправомірними та зобов'язання вчинити дії

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробнича компанія «Леокон Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Моноліт Мегабуд»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробнича компанія «Леокон Груп» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Моноліт Мегабуд» про стягнення коштів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.02.2014 р. позов задоволено частково, на виконання якого видано наказ від 28.03.2014 р.

Пізніше до господарського суду міста Кижва надійшла скарга ТОВ «Інженерно-виробнича компанія «Леокон Груп» на дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій та бездіяльності відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.03.2016 р. повернуто скаргу ТОВ «Інженерно-виробнича компанія «Леокон Груп» на дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій та бездіяльності відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України неправомірними та зобов'язання вчинити дії із доданими до неї документами без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, ТОВ «Інженерно-виробнича компанія «Леокон Груп» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити матеріали до господарського суду м. Києва для розгляду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права та при недотриманні норм процесуального права.

Представник ТОВ «Інженерно-виробнича компанія «Леокон Груп» в судовому засіданні повністю підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити, ухвалу скасувати та направити матеріали справи до господарського суду м. Києва для розгляду по суті.

Представник ТОВ «БК Моноліт Мегабуд» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представника ТОВ «БК Моноліт Мегабуд».

Колегія суддів зазначає, що ухвалою від 13.05.2016 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника ТОВ «БК Моноліт Мегабуд» не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ТОВ «Інженерно-виробнича компанія «Леокон Груп», дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскаржувана ухвала мотивована тим, що скаржником додані до скарги описи вкладення до поштових відправлень, графи «найменування предметів» яких не містять вичерпного переліку найменувань документів, які складають додатки до скарги від 18.03.2016 р. Вказана обставина позбавляє суд можливості перевірити відповідність надісланих учасникам процесу документів тим, що подані до господарського суду.

Відповідно до пункту 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 № 9, скарга на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, інших посадових осіб органу Державної виконавчої служби має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2. 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, ст. 57 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Тобто, у вказаній нормі закону, чітко вказано, що повернення позовної заяви відбувається лише тоді, коли не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, а не тоді, коли суддя вважає такі докази недостатніми.

Відповідна позиція зазначена і в абзаці 7 п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18, згідно якого заява підлягає поверненню на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів.

При направлені скарги до господарського суду, скаржником до останньої було додано оригінали бланків опису вкладення у поштове відправлення, в яких чітко було зазначено, що сторонам надсилається скарга з додатками на певній кількості аркушів. При цьому сама скарга була складена з 4-х аркушів, а решта аркушів були додатками до неї.

Таким чином суд, у разі сумнівів у достовірності доказів, чи дійшовши висновку про недостатність таких доказів, був вправі витребувати додаткові докази, але не мав підстав для повернення позовної заяви.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що додавши до позовної заяви опис вкладення, як доказ надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів, скаржник виконав вимоги ст. ст. 56, 57 ГПК України, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до пункту 9.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів Україні», виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробнича компанія «Леокон Груп» підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду - скасуванню.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадку скасування апеляційною інстанцією ухвали про залишення позову без розгляду, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст.ст. 105, 106 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-виробнича компанія «Леокон Груп» задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 24.03.2016 р. у справі №910/23331/13 скасувати.

Справу № 910/23331/13 передати на розгляд по суті до господарського суду міста Києва.

Справу №910/23331/13 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

С.Я. Дикунська