РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016Справа №910/5822/16
За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Промітулз Україна"

до Приватного підприємства "Данік"

про стягнення заборгованості

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Кравченко Я.І., Дудко О.В. - представники за довіреностями

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промітулз Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Данік" заборгованості за договором поставки в загальному розмірі 113 083,08 грн., з яких 108 249 грн. основного боргу, 3 621,72 грн. інфляційних втрат, 1 211,53 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки товарів №130415 від 13.04.2015 позивач поставив відповідачу визначений договором товар, втім відповідач, в порушення умов даного договору, свої зобов'язання по своєчасній оплаті поставленого товару, належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2016 порушено провадження по справі №910/5822/16, розгляд справи призначено на 25.04.2016.

08.04.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

19.04.2016 позивачем подано до канцелярії суду документи на виконання вимог про порушення провадження у справі.

22.04.2016 від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Промітулз Україна" просить стягнути з відповідача 114 502,04 грн., з яких 108 249 грн. основного бору, 4 752,55 грн. інфляційних втрат, 1 499,66 грн. 3% річних.

Розглянувши в судовому засіданні 25.04.2016 заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, у зв'язку з чим суд приймає заяву про збільшення розміру позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки збільшення розміру позовних вимог, викладене позивачем, прийняте господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 114 502,04 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2016 розгляд справи відкладено на 23.05.2016.

Представники позивача в судовому засіданні 23.05.2016 підтримали позовні вимоги в повному обсязі, а також подали заяву про допущення технічної описки в заяві про збільшення позовних вимог в зазначенні розміру основного боргу та пояснили, що розміром основного боргу, що заявляється до стягнення з відповідача, є 108 249,83 грн.

Відповідач в засідання господарського суду 23.05.2016 своїх представників не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.05.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промітулз Україна» (продавець) та Приватним підприємством «Данік» (покупець) було укладено Договір поставки товарів №130415 від 13.04.2015, відповідно до умов якого продавець зобов'язаний поставити покупцю електричний, бензиновий, ручний інструмент та витратні матеріали і запасні частини до нього неналежної якості, а покупець зобов'язаний прийняти товар та оплатити його за цінами та на умовах, зазначених в цьому договорі. (п. 1.1. Договору).

Інформація стосовно асортименту, вартості та кількості товару викладається в замовленні покупця та вказують в рахунках-факторах, що додаються до договору. (п.1.2 договору).

Відповідно до п.п.2.1, 2.3 договору загальна вартість товару, що поставляється за цим договором, визначається сумою вартості всіх підписаних сторонами видаткових накладних.

Оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів в національній валюті на поточних рахунок продавця, вказаний у цьому договорі, на умовах попередньої оплати. Доставка товару покупцю здійснюється транспортом продавця або тим, що наймає продавець, та включається у вартість товару.

Згідно з п.3.1 договору сторони погодили, що строк поставки товару за договором становить 3 (три) робочих дні із дати отримання оплати покупця, окрім випадків, потребуючих спеціального замовлення товару.

Цей договір набуває чинності з дати його належного підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання сторонами усіх взятих на себе зобов'язань, якщо інше не встановлено цим договором. (п.10.1 договору).

Під час розгляду справи доказів припинення дії вказаного договору чи його розірвання сторонами не надано, а отже він є діючим та приймається судом до уваги.

На виконання умов Договору поставки товарів №130415 від 13.04.2015 позивач здійснив поставку узгодженого товару, що підтверджується видатковими накладними №000962 від 07.10.2015 на суму 10 387,50 грн., №000966 від 08.10.2015 на суму 11 012,44 грн., №000972 від 09.10.2015 на суму 12 28,08 грн., №000978 від 12.10.2015 на суму 4 408,56 грн., №000984 від 13.10.2015 на суму 24 106,30 грн., №001002 від 19.10.2015 на суму 36 981,64 грн., №001011 від 20.10.2015 на суму 17 757,65 грн., що в загальному складає 117 082,17 грн., які підписані уповноваженими особами сторін без заперечень.

При цьому, позивачем було складено та виставлено відповідачу рахунки-фактури №002284 від 19.10.2015, №002272 від 16.10.2015, 002239 від 12.10.2015, №002226 від 09.10.2015, №002212 від 08.10.2015, №002195 від 07.10.2015,№002178 від 06.10.2015 на оплату поставленого за договором №130415 від 13.04.2015 товару.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Водночас відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань щодо оплати поставленого товару, оплату здійснив лише частково 12.10.2015 на суму 4 451,08 грн., що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку позивача, а також повернув частину товару на суму 4381,26 грн. на підставі накладної на повернення товару №1 від 14.01.2016, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за поставлений товар в сумі 108 249,83 грн.

Позивач звертався до Приватного підприємства «Данік» з вимогою №07/12-1 від 15.12.2015, в якій просив погасити заборгованість за договором поставки.

Відповідач відповіді на вимогу позивача не надав, заборгованість не погасив.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як було зазначено вище, пунктом 2.3 Договору сторони визначили, що оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів в національній валюті на поточний рахунок продавця, вказаний у цьому договорі, на умовах попередньої оплати.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до позивача з замовленням та проханням здійснити поставку товару на умовах оплати після отримання товару.

При цьому, за відповідно до положень п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Отже, за висновками суду, строк оплати відповідачем товару, поставленого на підставі видаткових накладних №000962 від 07.10.2015, №000966 від 08.10.2015, №000972 від 09.10.2015, №000978 від 12.10.2015, №000984 від 13.10.2015, №001002 від 19.10.2015, №001011 від 20.10.2015 станом на момент звернення позивача із розглядуваним позовом настав.

В той же час п.2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. (п.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, враховуючи факт виконання позивачем своїх договірних зобов'язань в частині поставки визначеного договором товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару, загальна вартість якого правомірно визначена з урахуванням положень договору про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 108 249, 83 грн.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010.

В зв'язку з тим, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов'язання, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в сумі 1499,66 грн., а також 4752,55 грн. інфляційних втрат за період з 21 жовтня 2015р. по 22 квітня 2016р. (згідно із заявою про збільшення позовних вимог).

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку що вони є невірними, однак, здійснення їх перерахунку судом фактично призведе до виходу судом за межі позовних вимог.

Так, за приписами п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Клопотання в порядку, передбаченому вищевказаною нормою, Товариством з обмеженою відповідальністю «Промітулз Україна» до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не заявлено, в зв'язку з чим у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, а тому стягненню з відповідача підлягає 1 499,66 грн. 3 % річних та 4 752,55 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, Товариством з обмеженою відповідальністю «Промітулз Україна» заявлено до стягнення з Приватного підприємства «Данік» 18 600 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

За приписами ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавалися та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

З матеріалів справи вбачається, що 15.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промітулз Україна» (довіритель) та Адвокатським об'єднанням «Адвокатська фірма «Столичний адвокат» (адвокатська фірма) було укладено Договір №2015-12-15-3 про надання підприємству правової допомоги, відповідно до якого, довіритель доручає, а адвокатська фірма бере на себе зобов'язання надавати необхідну довірителю правову допомогу, зокрема, надавати йому консультації та роз'яснення з юридичних питань, усні та письмові довідки щодо застосування законодавства України, здійснювати представницькі повноваження за його дорученням, захищати права та законні інтереси довірителя перед третіми особами, у тому числі - перед державними органами, органами місцевого самоврядування, перед юридичними та фізичними особами, надавати йому інші види правової допомоги в обсягах та на умовах, передбачених даним договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до протоколу доручення №1, який є додатком №1 до договору №2015-12-15-3, адвокатська фірма здійснює представництво інтересів довірителя у Господарському суді міста Києва у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промітулз Україна» до Приватного підприємства «Данік» про стягнення заборгованості за договором поставки товарів №130415, що передбачає, зокрема, але не виключно: складання будь-яких процесуальних документів, здійснення розрахунків розміру позовних вимог, складання інших документів, пов'язаних з розглядом спору, участь адвоката у судових засіданнях, надання консультацій щодо правової позиції довірителя у даному спорі, та інші дії, пов'язані з розглядом даного спору у суді.

Винагорода довірителя за виконання доручення складає з ПДВ 18 600 грн. (п.3 доручення).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема платіжного доручення №1076 від 21.04.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Промітулз Україна» було сплачено на рахунок Адвокатського об'єднання грошові кошти в розмірі 18 600 грн.

Крім того, виконання умов зазначеного Договору також підтверджується тим, що частина поданих до суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Промітулз Україна» документів в межах розглядуваної справи складені за підписом від імені заявника адвокатом Адвокатського об'єднання «Адвокатська фірма «Столичний адвокат» Кравченко Я.І., яка також представляла інтереси позивача в судових засіданнях 25.04.2016 та 23.05.2016 під час розгляду справи.

При цьому, про наявність у Кравченко Я.І. статусу адвоката свідчить наявна в матеріалах справи копія Свідоцтва серії КВ №005547 від 04.12.2014 на право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва №27 від 04.12.2014.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо відшкодування відповідачем витрат, понесених на правову допомогу в розмірі 18 600 грн.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Данік» (04050, м.Київ, вул.Білоруська, буд.10/18, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промітулз Україна» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м.Боярка, вул.Лінійна, буд.32, ) 108 249 (сто вісім тисяч двісті сорок дев'ять) грн. 83 коп. основного боргу, 4 752 (чотири тисячі сімсот п'ятдесят дві) грн. 55 коп. інфляційних втрат, 1 499 (одну тисячу чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 66 коп. 3% річних, а також та 1 717 (одну тисячу сімсот сімнадцять) грн. 53 коп. судового збору та 18 600 (вісімнадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 24.05.2016

Суддя Грєхова О.А.