Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "16" травня 2016 р. Справа № 906/313/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 23.03.16)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 29.03.16)

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фолгат"

до Публічного акціонерного товариства "Головинський Граніт"

про стягнення 411951,73 грн.

Позивачем пред'явлено позоа про стягнення на його користь з відповідача 411951,73грн., з яких: 254200,00грн. боргу за оренду обладнання по договору №310314/01 від 31.03.14; 3175,20грн. пені; 12166,07 грн. річних; 142410,46грн. інфляційних.

Відповідач надав письмовий відзив, в якому позов не визнав. Зазначив, що сторонами не укладався договір №310314/01. Разом з тим відповідач вказав, що факт укладення договору такого ж змісту мав місце 31.03.14, однак без номеру. також відповідач зазначив у відзиві, що дійсно у нього існує заборгованість перед позивачем у розмірі 254200 грн., яка виникла за оренду обладнання, про яке вказує позивач. При цьому оренда оформлялась помісячно шляхом складання актів здачі-прийняття робіт та виставлення рахунків.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з тих самих підстав. Щодо заперечень відповідача пояснив, що інших договорів не укладалось. Наявність на примірнику договору номера 310314/01 не може пояснити.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фолгат" (орендодавець/позивач) та Публічним акціонерним товариством "Головинський Граніт" (орендар/відповідач) укладено договір оренди обладнання (а.с.10).

Відповідно до розділу 1 Договору, позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне користування наступне обладнання: Каменекольна лінія МЕС, S/N 03D50578.

Згідно з п. 5.2. Договору. передача майна в оренду здійснюється згідно акту здачі-приймання.

01.04.2014 року позивач передав відповідачу об'єкт оренди в оренду, про що був підписаний ОСОБА_2 здачі-приймання № 1 (а.с.14).

Відповідно до п. 4.1. Договору, орендна плата за весь об'єкт оренди в цілому складає 34 200 грн за місяць, у тому числі ПДВ 5700 грн.

29.09.2014 р. сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору (а.с.13), згідно якої розмір орендної плати становить 27 000 грн. в місяць, з урахуванням ПДВ.

Протягом строку дії Договору, позивачем та відповідачем були підписані ОСОБА_2 здачі-приймання робіт (надання послуг), які підтверджують оренду об'єкту за період з квітня 2014 року по січень 2015 року, на загальну суму 313200,00грн., а саме: № Ф-00000011 від 30.04.2014 р. на суму 34 200 грн.; № Ф-00000013 від 31.05.2014р. на суму 34 200 грн. ; № Ф-00000018 від 30.06.2014р. на суму 34 200 грн. ; № Ф-00000021 від 31.07.2014р. на суму 34 200 грн. ; № Ф-00000024 від 31.08.2014р. на суму 34 200 грн. ; № Ф-00000029 від 30.09.2014р. на суму 34 200 грн.; № Ф-00000033 від 31.10.2014р. на суму 27 000 грн. ; № Ф-00000034 від 30.11.2014р. на суму 27 000 грн. ; № Ф-00000038 від 31.12.2014р. на суму 27 000 грн. ; № Ф-00000001 від 31.01.2015р. на суму 27 000 грн.

05 лютого 2015 року, сторони підписали ОСОБА_2 здачі-приймання №2 (а.с.25), за яким Відповідач повернув Позивачу ОСОБА_3 оренди.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що орендна плата сплачується Відповідачем за поточний місяць не пізніше 25-го числа поточного місяця.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати виконав частково, сплативши позивачеві 59000,00грн., внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 254200,00грн., що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим печатками ОСОБА_2 звірки розрахунків станом на 31.01.15 (а.с.27).

Позивач звернувся до відповідача з претензією №03/02-16 від 02.02.16 погасити борг, у відповіді №17-1 від 17.02.16 на яку відповідач заперечив укладення з позивачем договору №310314/01 від 31.03.14 та відповідно виникнення боргу за цим договором (а.с. 29-30).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідач не надав доказів сплати боргу. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 254200,00грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п.9.1.1 договору просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача становить 3175,20 грн.(а.с.8).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.9.1.1 договору, у випадку прострочення по сплаті орендних платежів, орендар несе відповідальність у вигляді сплати пені в розмірі 0,04% від суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, розмір яких згідно розрахунку позивача становить: 142410,46 грн. інфляційних та 12166,07 грн. 3% річних.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, інфляційних і 3% річних приходить до висновку, що розрахунок зроблений правильно, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати, пов'язані з оплатою судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог , оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

На спростування заперечень відповідача господарський суд зазначає наступне.

Примірники укладеного між сторонами договору від 31.03.14, які надали до суду сторони відрізняються лише наявністю на примірнику позивача номеру 310314, тоді як на примірнику, який надав відповідач такий номер відсутній. Господарський суд вважає, що наявність номеру на примірнику договору позивача в даному випадку не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки: - наявність номеру не впливає на характер правовідносин сторін та не змінює зміст правочину; - в іншій частині примірники договору є ідентичними; - інших договорів з цим же предметом та в цей день не укладалось. Крім того, двосторонні акти здачі-приймання робіт (послуг) та акт здачі-приймання обладнання з оренди містять посилання на номер договору.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Головинський Граніт" (12325, Житомирська обл.,Черняхівський район, селище міського типу Головине,вул. Адміністративна, 8; Ідентифікаційний код 31603505) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фолгат" ( 03164, м. Київ, вул. Академіка Булаховського, буд. 5 Б; поштова адреса: 04053, м. Київ, пров. Бехтеревський, буд. 4-Б, офіс 37 (отримувач ТОВ "ЮФ "ОСОБА_1 та партнери") ; Ідентифікаційний код 32854250): 254200,00грн. боргу по орендній платі, 3175,20грн. пені, 142410,46грн. інфляційних, 12166,07грн. річних, 6179,28грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.05.16

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати: 1 в справу