РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016Справа №910/3621/16

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

До Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут»

Про виселення

Суддя Ващенко Т.М.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Черних Я.С.

Від відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_4

Від третьої особи: Казімірова І.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про виселення відповідача з державного нерухомого майна за договором оренди від 14.05.12. № 6206 - 25,00 кв.м, частина холу цокольного поверху будівлі навчального корпусу НОМЕР_2, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває на балансі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут».

Разом з позовною заявою позивачем було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.16. відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення в даній справі.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.16. порушено провадження у справі № 910/3621/16, залучено до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут» (далі - третя особа), та призначено справу до розгляду на 15.03.16.

15.03.16. третьою особою через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

В зв'язку з неявкою в судове засідання 15.03.16. представника відповідача, розгляд справи було відкладено на 14.04.16., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

В судовому засіданні 14.04.16. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 26.04.16.

26.04.16. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених в відзиві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.16. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 12.05.16.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.16. на підставі ст. 69 ГПК України було продовжено строк вирішення спору в даній справі на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 12.05.16. позивачем підтримано свої позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні 12.05.16. проти позову заперечував.

Третя особа в судовому засіданні 12.05.16. підтримала позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/3621/16.

В судовому засіданні 12.05.16. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.12. між позивачем (далі - Орендодавець) та відповідачем (далі - Орендар) укладено Договір № 6206 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частина нежилого приміщення загальною площею 25,00 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, частина холу цокольного поверху будівлі навчального корпусу НОМЕР_2 (далі - Майно), що перебуває на балансі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» (далі - Балансоутримувач).

Згідно з п. 2.1 Договору, Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, вказаний в Договорі, але не раніше підписання сторонами Договору та акта приймання-передачі Майна.

На виконання умов Договору між Орендарем, Орендодавцем та Балансоутримувачем було підписано та скріплено печатками відповідний акт приймання-передачі Майна № б/н від 14.05.12.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що незважаючи на закінчення строку дії Договору оренди, відповідач не звільнив нежилі приміщення та не передав їх за актом приймання-передачі.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам на підставі чинного законодавства і не зв'язаний позицією сторін.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Тобто, згідно із положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

Згідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Згідно ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 10.1, відповідно до якого Договір укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 14.05.12. до 14.05.13. включно.

При цьому, п. 10.4 Договору встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження Договору.

Додатковим договором № 6206/01 від 12.06.13. до Договору, строк дії Договору було пролонговано до 14.05.14. включно.

Судом встановлено, що строк дії Договору було автоматично пролонговано до 14.05.15.

19.05.15. позивачем на адресу відповідача було направлено лист № 30-06/5110 від 19.05.15. з повідомленням про закінчення строку дії Договору та проханням підписати акт приймання-передачі (повернення) орендованого майна.

Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено місячний термін, протягом якого орендодавець або орендар можуть заявити про припинення або зміну умов договору після закінчення його строку.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачає вимогу щодо змісту такої заяви, а саме, що така заява повинна містити вимогу щодо припинення договору після закінчення його строку.

Суд дає оцінку вказаному листу позивача та відзначає, що ним Орендодавець повідомив відповідача про припинення Договору протягом п'яти днів після закінчення строку його дії і просив передати майно за актом. А отже лист № 30-06/5110 від 19.05.15. цілком може розглядатись як така заява.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач відповідно до вимог чинного законодавства звернувся до відповідача з відповідною заявою про закінчення строку дії Договору та з пропозицією передати орендоване майно за актом приймання-передачі (повернення) орендованого майна.

Вказане спростовує твердження відповідача про те, що Орендодавець його своєчасно не повідомив про припинення Договору.

Крім того, як зазначалось раніше, стаття 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачає, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Стаття 764 ЦК України встановлює, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Вказана стаття може бути застосована тільки до договорів найму з визначеним строком користування майном. ЦК України передбачає можливість автоматичної пролонгації договору найму в разі відсутності заперечень як зі сторони наймодавця, так і зі сторони наймача.

При цьому пріоритетним критерієм при вирішенні питання пролонгації договору оренди є перш за все відсутність заперечення орендодавця.

Договір припиняється після спливу строку його дії (ст. 763 ЦК України).

Приписами ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з п. 10.6.1 Договору його дія припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який він був укладений.

Таким чином, судом встановлено, що строк дії Договору закінчився 14.05.15., проте, акту приймання-передачі (повернення) орендованого майна з оренди Орендарем матеріали справи не містять, вказаного Орендар не заперечує.

Крім того, матеріали справи містять акт обстеження від 11.11.15., з якого вбачається, що станом на 11.11.15. відповідач користується Майном.

За таких обставин, судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 безпідставно користується орендованим приміщенням - 25,00 кв.м, частина холу цокольного поверху будівлі навчального корпусу НОМЕР_2, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд дійшов висновку, що позов нормативно та документально доведений, та підлягає задоволенню.

Судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. покладається на відповідача та стягується в доход Державного бюджету України, оскільки позивачу ухвалою суду від 03.03.16. відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення в даній справі.

Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не прийняті судом до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з державного нерухомого майна площею 25,00 кв.м - частини холу цокольного поверху будівлі навчального корпусу НОМЕР_2, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває на балансі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» (03056, м. Київ, проспект Перемоги, 637; ідентифікаційний код 02070921).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.05.16.

Суддя Т.М. Ващенко