ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р.Справа № 5016/2268/2011(4/94)
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І.

Секретар судового засідання: Молодов В.С.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю № 178 від 14.03.2016р.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.03.2016р. про залишення позову без розгляду

по справі № 5016/2268/2011 (4/94)

за позовом Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк

до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод ПРОМСТАН

про звернення стягнення на заставлене майно комплекс за адресою м. Херсон, Бериславське шосе, буд. 38 б на загальну суму 1 625 108,66 грн. шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною 3 217 000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року Публічне акціонерне товариство ВТБ Банк звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод ПРОМСТАН про звернення стягнення на заставлене майно комплекс за адресою м. Херсон, Бериславське шосе, буд. 38 б на загальну суму 1 625 108,66 грн. шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною 3 217 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2015 року було частково прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення та збільшення позовних вимог від 13.01.2015р., якою він просив в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором № 07КБ/2009 від 31.12.2009р. в розмірі 151 698,67 євро (еквівалентно 2 857 354,43 грн. за курсом євро 18,835725 грн. станом на 02.12.14 р.), з яких: 59 558,79 євро прострочена заборгованість по сплаті кредиту, 220,03 євро строкова заборгованість по сплаті процентів нарахованих за користування кредитними коштами, 77 333,48 євро прострочена заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, 8766,13 євро пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 5820,24 євро пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 27.01.2010р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 61, а саме: комплекс, місцезнаходження якого є: Херсонська область, м. Херсон, Бериславське шосе, буд. 38 б, що складається з: цеху - побутових приміщень, літери Н, Н1, Н2, НЗ, загальною площею 2 194,1 кв.м.; будівлі (центральний склад) літера Л, загальною площею 346,2 кв.м.; будівлі № 010; приміщення пункту виготовлення змазки площею забудови 36,0 кв.м. літера И; складу пропану площею забудови 38,4 кв.м. літера М; підкранової колії №№ 15, 21; пропарочної камери №№ 12, 13, 14, 17, 18, 19, 20; ємкості №№ 7, 8, 9; огорожі № 4; естакади цеху № 1, № 6, 16; мостіння полігону № XV; мостіння полігону № II; воріт № 3; автошляху №ХVІ; туалету № М, що належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 11.01.2007р. Херсонською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету від 19.12.2006р. за № 592, зареєстрованого в Херсонському державному БТІ 12.07.07 р. в реєстровій книзі 9, № запису 2999 та в ЕРПВНМ за № 17322060, шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів, за початковою ціною, що буде встановлена на підставі незалежної експертної оцінки, визначеної при підготовці до проведення прилюдних торгів, згідно Порядку реалізації арештованого майна, передбаченого ЗУ «Про виконавче провадження».

В прийнятті заяви позивача про збільшення суми позову відносно стягнення 3 % річних за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами в сумі 5 606,98 євро судом першої інстанції відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2015р. (суддя Дубова Т.М.) позов залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач не подав до суду документи, витребувані судом ухвалами, внаслідок чого позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 81 ГПК України.

Не погодившись із зазначеної ухвалою, Публічне акціонерне товариство ВТБ Банк звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу № 5016/2268/2011 (4/94) для нового розгляду до господарського суду Миколаївської області, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що фактично суд першої інстанції витребував від позивача документи, яких немає в його розпорядженні та які він на мав можливості надати суду.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, не скористався наданим йому ст. 22 ГПК України правом та повноважного представника не направив.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки повноважного представника позивача суду не відомі.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

Відповідно до приписів п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи обмеженість строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу, визначених ч. 2 ст. 102 ГПК України, судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2009 року між сторонами був укладений кредитний договір № 07КБ/2009, відповідно до якого позивач на умовах цього договору зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 195 000,00 євро, а відповідач прийняти, належним чином використати та повернути позивачу кредит не пізніше 20 грудня 2010 року, а також сплатити плату за кредит та виконати інші зобовязання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені даним договором.

Відповідно до п. 9.4 договору, він набрав чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань у повному обсязі.

27.01.2010 року на забезпечення виконання умов кредитного договору, позивач та відповідач уклали іпотечний договір (а.с. 49-51 т. 1), згідно якого на забезпечення виконання основного зобовязання відповідач передав в іпотеку позивачу належне йому на праві власності нерухоме майно (надалі - предмет іпотеки), а саме: комплекс, місце знаходження якого є: Херсонська область, м. Херсон, Бериславське шосе, б. 38б, що складається з: цеху - побутових приміщень, літери Н, Н1, Н2, НЗ, загальною площею 2 194,1 кв.м.; будівлі (центральний склад), Л, загальною площею 346,2 кв.м.; будівлі, 010; приміщення пункту виготовлення змазки площею забудови 36,0 кв.м., И; складу пропану площею забудови 38,4 кв.м., М; підкранової колії, 15, 21; пропарочної камери № 12, 13, 14, 17, 18, 19, 20; ємкості, № 7, 8, 9; огорожі, № 4; естакади цеху, № 1, № 6, 16; мостіння полігону, №; мостіння полігону, № II; воріт, № 3; автошляху, №ХVІ; туалету, № М, що належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно на бланку серії ЯЯЯ № 691227, виданого Херсонською міською радою 11.01.07 р. на підставі рішення виконавчого комітету від 19.12.06 р. за № 592, зареєстрованого в Херсонському державному БТІ 12.07.07 р. в реєстровій книзі 9, № запису 2999 та в ЕРПВНМ за № 17322060.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2015 року провадження у справі було зупинено, за клопотанням позивача призначено будівельно-технічну експертизу для визначення ринкової вартості обєкта нерухомості, проведення якої доручено Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при УМВС України в Миколаївській області.

Ухвалою суду від 28.01.2016 року провадження у справі було поновлено, у звязку з тим, що 25.12.2015 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи, в звязку з відсутністю фахівців. Розгляд справи призначено на 15.02.2016 року. Явку представників сторін з належним чином оформленими повноваженнями в судове засідання визнано обовязковою.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.02.2016р. у звязку з незявленням представника позивача у судове засідання розгляд справи було відкладено на 02.03.2016 року, а позивача попереджено, що у разі неявки в наступне судове засідання, позов буде залишено без розгляду.

01.03.12016 року позивач надав до суду клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи для визначення початкової ціни предмета іпотеки, проведення якої просив доручити судовому експерту фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 та клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Ухвалою суду від 02.03.2016р. розгляд справи було відкладено на 28.03.2016 року, позивача зобовязано надати документи, що підтверджують повноваження експерта ФОП ОСОБА_3, відповідно до ст.ст. 9, 10 ЗУ «Про судову експертизу» та ст.ст. 5, 6 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у тому числі витяг з державного Реєстру атестованих судових експертів, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача.

Крім того, позивача вдруге попереджено, що в разі наступної неявки в судове засідання та невиконання вимог ухвали суду позов буде залишено без розгляду, згідно ст. 81 ГПК України. Явку представників сторін визнано обовязковою.

У судове засідання, призначене на 28.03.2016р. представник позивача не зявився, витребувані судом документи не надав, надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ці обставини є підставою для залишення позову без розгляду, відповідно до положень п.5 ст.81 ГПК України.

Однак, проаналізувавши матеріали справи судова колегія не може погодитись з такими висновками суду та зазначає, що підстав для залишення позову без розгляду у суду не було, з огляду на таке.

Відповідно до ст.81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Теологічне тлумачення наведеної статті, дає право судові колегії стверджувати, що у разі неподання витребуваних судом документів, суд не вправі залишити позов без розгляду, якщо визнає причини неподання документів поважними.

Відповідно до п.4.8, 4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Якщо позивач не подав витребувані документи, суд не має можливості розглянути справу по суті, оскільки позивач не надав йому необхідні для цього документи. Якщо ж представник позивача не з'явився в судове засідання, але його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи по суті, суд не повинен залишати позов без розгляду, а має розглянути справу по суті.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтував свою відсутність у судовому засіданні призначене на 02 березня 2016 року неможливістю представити явку уповноваженого представника товариства у зв'язку з його відрядженням. В клопотанні від 28.03.2016р. позивач просив провести судове засідання без його участі та зазначив що клопотання про призначення експертизи він підтримує у повному обсязі.

Зазначені клопотання судом першої інстанції були не враховані.

Між тим, слід зазначити, що Господарський процесуальний кодекс не обмежує кількості представників, яких може призначити одна юридична особа. Але ж, законодавство створює певні умови щодо об'єктивності та особистості вирішення конкретних фактів стосовно таких питань.

Втім, важливою в аспекті статті 28 Господарського процесуального кодексу є правова позиція Конституційного Суду України, викладена в рішенні від 16 листопада 2000р. № 13-рп/2000 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України, статті 44 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 268, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про право вільного вибору захисника): закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав» (частина перша статті 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин, а не тільки з кримінальних. Право на захист, зокрема, може бути реалізоване фізичною особою у цивільному, арбітражному, адміністративному і кримінальному судочинстві. Положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що кожен є вільним у виборі захисника своїх прав, треба розуміти як конституційне право особи з метою отримання правової допомоги вибрати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Також судова колегія зазначає, що судом першої інстанції жодним чином не обґрунтовано, з яких причин неявка представника позивача перешкоджало вирішенню спору та з яких підстав неявка представника позивача може бути підставою для залишення позову без розгляду.

Тобто, господарський суд першої інстанції залишив позов без розгляду з причин ненадання суду витребуваних документів, необхідних для проведення експертизи, але ж в оскаржуваної ухвалі не обґрунтовано зазначено, що в позивача відсутні поважні причини та не прийнято до уваги підстави, з приводу яких він не мав змоги надати зазначені матеріали та представити явку свого представника у судове засідання, що суперечить вимогам діючого законодавства щодо вирішення даних питань.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач додав до позову докази, які, на його думку, підтверджують його вимоги.

Між тим, судом першої інстанції не надана оцінка документам, які наявні в матеріалах справи.

Крім того, відповідно до приписів ст.ст. 8, 124 Конституції України, ст.ст. 4-7, 43, 84 ГПК України звернення до суду і здійснення судочинства з ухваленням судового рішення гарантується, отже, господарський суд в процесі розгляду прийнятої до провадження справи і вирішення спору оцінює подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а свої висновки щодо обґрунтованості позову чи висунутих проти нього заперечень має зробити за наслідками розгляду спору по суті та викласти їх у прийнятому рішенні.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд не був позбавлений можливості розглянути позов за наявними у справі матеріалами, а в разі відсутності або неподання необхідних документів заявником - зобов'язаний був зробити висновок щодо законності і обґрунтованості його позовних вимог.

Таким чином, залишивши позов без розгляду, суд першої інстанції порушив передбачене ст. 6 Закону України «Про судоустрій України» право позивача на судовий захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст. 43 цього Кодексу.

В порушення приписів процесуального законодавства суд першої інстанції прийняття законного та обґрунтованого рішення поставив в залежність від висновку експертної установи, що не відповідає нормам ст. 43 ГПК України.

Проте, в оспорюваній ухвалі суд першої інстанції не обґрунтував неможливість розгляду спору по суті за наявними у справі матеріалами, оскільки у разі недоведеності обставин, на які посилається позивач суд повинен відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також слід зазначити, що місцевий господарський суд не звязаний пропозицією позивача щодо відбору експерта і у випадку наявності сумнівів щодо кваліфікації даного експерта міг призначити проведення експертизи іншій експертній установі.

Враховуючи викладене, колегія вважає, що Господарським судом Миколаївської області позов залишено без розгляду безпідставно з порушенням норм процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Миколаївської області від 28.03.2016р. про залишення позовної заяви без розгляду скасуванню, а справу № 5016/2268/2011 (4/94) слід передати до Господарського суду Миколаївської області для розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 п.2, 104 п.4 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк -задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.03.2016р. по справі № 5016/2268/2011 (4/94) - скасувати.

Справу передати на розгляд Господарського суду Миколаївської області.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 13.05.2016р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя А.І. Ярош