ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р. Справа № 911/976/16

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фиш Маркет

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Салмо Фиш

про стягнення 200573,72грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

позивача: ОСОБА_2 (довіреність від 02.03.2016 № 17);

відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фиш Маркет (далі ТОВ Фиш Маркет) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Салмо Фиш (далі ТОВ Салмо Фиш) про стягнення 200573,72грн у т.ч.:

- 192 960,00грн основна заборгованість;

- 6 174,72грн збитки від інфляції за період з 18.12.2015 по 18.03.2016;

- 1 439,00грн проценти за період з 18.12.2015 по 18.03.2016.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання щодо оплати за поставлений, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000050 від 18.12.2015.

Відповідач у справі ТОВ Салмо Фиш документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

16.05.2016 відповідачем подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з неможливістю направлення у судове засідання представника відповідача.

Вказане клопотання відповідача залишене судом без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають до господарського суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства. Таким чином, представник відповідача, який на час розгляду даної справи приймає участь в іншому судовому засіданні, не є єдиним можливим законним представником, за відсутності якого справа не може бути розглянута.

Крім того, до ч.ч. 1, 3 ст.69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви; у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Так враховуючи, що двомісячний строк розгляду даної справи спливав 23.05.2016, сторонами не подавалось до суду клопотання про продовження строку вирішення даного спору.

Таким чином, враховуючи, що строк розгляду справи є обовязковим для всіх та відкласти розгляд справи в межах строку визначеного ст. 69 ГПК України (з урахуванням необхідності належного повідомлення інших учасників судового процесу) неможливо відкласти розгляд справи, суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, подані письмові пояснення та докази, заслухавши пояснення позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2015 між ТОВ Фиш Маркет (далі продавець) та ТОВ Салмо Фиш (далі покупець) укладено договір купівлі-продажу №20/03 (а.с.20-21, далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами такого договору, продавець зобовязується передати у власність покупцю товар згідно накладних (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, сума договору становить загальну суму товару за накладними.

Оплата за поставлену продукцію перераховується покупцем протягом 30 банківських днів від дати, коли товар був переданий у власність покупця (п. 4.1 договору).

Згідно п. 11.1 договору, вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015.

Як встановлено під час розгляду справи, відповідно до видаткової накладної №РН-0000050 від 18.12.2015 (а.с.9), на виконання умов договору, позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 192 960,00грн

Товар отримано на підставі довіреності №9 від 18.12.2015 (а.с.36).

Проте, як зазначає позивач, відповідачем в порушення умов договору не оплачено вартості поставленого товару., у звязку з чим позивач 03.03.2016 звернувся до відповідач з претензією про оплату поставленого товару (а.с.10-11), що підтверджується описом вкладення (а.с.12)

Враховуючи, що відповідачем не оплачений поставлений йому товар позивач звернувся з даним позовом до суду.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обовязку оплатити поставлений йому товар та застосування до нього відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення відповідного зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так сторонами у договорі передбачено оплата товару протягом 30 банківських днів від дати передачі товару.

Таким чином, товар поставлений за видатковою накладною №РН-0000050 від 18.12.2015 мав бути оплачений відповідачем до 02.02.2016.

Доказів сплати відповідачем поставленого йому товару суду не надано, з огляду на що, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 192960,00грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1439,00грн за період з 18.12.2015 по 18.03.2016 та 6 174,72грн інфляційних втрат за загальний період з 18.12.2015 по 18.03.2016.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, суд зазначає, що позивачем невірно розраховано початковий період нарахування процентів та інфляційних нарахувань, оскільки договором строк оплати товару встановлено протягом 30 банківських днів від дати отримання товару, прострочення оплати поставленого товару почалось 03.02.2016 (з урахуванням банківських днів у 2015-2016 роках).

Так, за розрахунком суду, розмір 3% річних за період з 03.02.2016 по 18.03.2016 на суму боргу в розмірі 192960,00грн становить 713,69грн, у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 725,31грн 3% річних суд відмовляє з огляду на необґрунтованість.

Розмір інфляційних втрат, за розрахунком суду, за період з 03.02.2016 по 18.03.2016 на борг в розмірі 192960,00грн складає 1157,76грн; в решті вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в розмірі 5016,96грн суд відмовляє з огляду на необґрунтованість таких вимог.

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 2922,48грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Салмо Фиш на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фиш Маркет 192 960,00грн основного боргу, 713,69грн 3% річних, 1157,76грн інфляційних втрат, 2922,48грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 725,31грн 3% річних, 5016,96грн інфляційних втрат в задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 23.05.2016

Суддя С.І. Чонгова