ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016 року Справа № 904/757/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Крицькій Я.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Аржанухін В.Л., представник, довіреність №б/н від 08.05.2015 року;

від відповідача: ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_2 від 11.08.1997 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерлайн" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2016 року у справі №904/757/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерлайн", м. Василівка Запорізької області

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

про стягнення 32 390,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аерлайн" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просило стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 пеню у сумі 32 390,00 грн. та витрати по справі.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2016 року у справі №904/757/16 (суддя Манько Г.В.) визнано недійсним пункт 5.3 договору №10/06-1 від 10.06.2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що у відповідача є обов'язок перед позивачем виготовити верстат ЛОС - 375-А, тобто обов'язок виконати певні роботи, а не сплатити певну грошову суму (згідно предмету договору у відповідача відсутнє безпосереднє грошове зобов'язання перед позивачем). Місцевий господарський суд зазначив, що стягнення пені можливе лише за несвоєчасно виконане грошове зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тому пункт 5.3 договору прямо суперечить приписам Цивільного кодексу України, яким не передбачено стягнення пені за невиконані роботи за правочином.

На підставі статті 83 Господарського процесуального кодексу України місцевий господарський суд визнав недійсним пункт 5.3 договору як такий, що суперечить чинному законодавству, відповідно, у задоволенні позову відмовив у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Аерлайн" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2016 року по справі №904/757/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неправильно застосовані норми процесуального та матеріального права. Апелянт зазначає, що приписи статей 230, 231 Господарського кодексу України, якими надано визначення штрафних санкцій та визначення їх розміру, не визначають який саме характер (майновий чи немайновий) носить зобов'язання, виконання кого порушено. Господарський кодекс України називає неустойку, штраф і пеню різновидами штрафних санкцій, але не визначає ні один із цих різновидів. Частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України особливістю пені визначає те, що вона обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання. Апелянт вважає, не може бути підставою для відмови у задоволенні вимоги про сплату неустойки за порушення не грошового зобов'язання лише з тих підстав, що така неустойка не підпадає під визначення пені, зазначене у частині 3 статті 549 Цивільного кодексу України. Підставою для сплати неустойки є порушення боржником зобов'язання, зміст якого узгоджений сторонами.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерлайн" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2016 року у справі №904/757/16 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є., розгляд справи призначений у судове засідання на 16.05.2016 року.

У судове засідання, яке відбулося 16.05.2016 року представник апелянта апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення господарського суду без змін, однак письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав.

У судовому засіданні 16.05.2016 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 10.06.2015 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аерлайн" (замовник) був укладений договір №10/06-1, відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується виготовити та передати у власність замовника, а замовник зобов'язується сплатити та прийняти обладнання - стрічковий відрізний станок ЛОС - 375-А (товар).

Відповідно до пункту 2.1 договору загальна сума договору складає 41 000 грн. Передоплата складає 20 500 грн. Замовник оплачує передоплату шляхом безготівкового розрахунку на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3 банківських днів з моменту підписання цього договору (пункт 2.2 договору).

Кінцевий розрахунок в розмірі 50% від загальної вартості товару, зазначеної у пункті 2.1 договору, що складає 20 500,00 грн. здійснюється замовником після підписання видаткової накладної або акта приймання-передачі обладнання безпосередньо перед відвантаженням обладнання замовнику (пункт 2.3 договору).

До моменту фактичного відвантаження товару замовник на свій розсуд має право дострокового погашення вартості товару у розмірі 25% від вартості (10 250,00 грн.) не чекаючи моменту передачі товару. У такому випадку кінцевий розрахунок за товар буде складати 25% вартості товару, а саме 10 250,00 грн., які замовник зобов'язується здійснити в день відвантаження товару (пункт 2.4 договору).

Відповідно до пункту 7.7 договору цей договір вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання умов договору. Цей договір припиняє свою дію після виконання сторонами своїх зобов'язань за договором в повному обсязі (пункт 7.3 договору).

10.06.2015 року Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 виставлений Товариству з обмеженою відповідальністю "Аерлайн" рахунок-фактура №СФ-10/06-1 на оплату стрічкового відрізного станку ДОС-375-А на суму 41 000,00 грн. (а.с. 11).

На виконання умов договору №10/06-1 від 10.06.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Аерлайн" платіжними дорученнями №4006 від 11.06.2015 року та №4228 від 21.08.2015 року перерахувало 30 750,00 грн. (20 500,00 грн. та 10 250,00 грн. відповідно) за стрічковий станок згідно рахунку №10/06-1 від 10.06.2015 року (а.с. 12, 13).

Відповідно до пункту 3.2 договору виконавець зобов'язується виготовити та передати замовнику товар 28 робочих днів за умови виконання замовником пункту 2.2 цього договору. Умови поставки: FCA, склад виконавця м. Дніпропетровськ, згідно Інкотермс 2000 року (пункт 3.3 договору).

Враховуючи перерахування суми передоплати замовником 11.10.2015 року, приписи пункту 3.2 договору, термін виготовлення та передачі товару (стрічкового відрізного станку ЛОС - 375-А) 22.07.2015 року.

Матеріалами справи підтверджується, що Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 в установлений договором строк товар не поставлений Товариству з обмеженою відповідальністю "Аерлайн".

28.12.2015 року Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 повернуті Товариству з обмеженою відповідальністю "Аерлайн" грошові кошти у сумі 30 750,00 грн. згідно платіжного доручення №@2PL030952 (а.с. 14).

Причиною виникнення спору є неналежне виконання Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 умов договору №10/06-1 від 10.06.2015 року в частині своєчасного виготовлення та поставки товару.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір №10/06-1 від 10.06.2015 року є змішаним та містить у собі положення як договору поставки так і договору підряду.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина 1 статті 837 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 в установлений договором строк товар не поставлений Товариству з обмеженою відповідальністю "Аерлайн", згідно платіжного доручення №@2PL030952 від 28.12.2015 року грошові кошти у сумі 30 750,00 грн. повернуті позивачу.

Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 Цивільного кодексу України, стаття 202 Господарського кодексу України). Ці підстави наведено у статтях 599 - 601, 604- 609 Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (статті 610, 611 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 549 Цивільного кодексу України, статті 230 Господарського кодексу України неустойкою є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання, та яка може обчислюватись, зокрема, у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Відповідно до пункту 5.3 договору у разі порушення строків виготовлення та передачі товару замовнику, виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5% від вартості несвоєчасно виготовленого чи переданого товару за кожен день прострочки.

Позивачем заявлена до стягнення пеня за порушення строків поставки товару за період з 23.07.2015 року по 27.12.2015 року у сумі 32 390,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що замовник здійснив перерахування суми передоплати в установлений договором строк, натомість виконавець в обумовлений договором строк товар не поставив, повернув замовнику передоплату, що свідчить про односторонню відмову від виконання зобов'язання, яка договором чи законом не передбачена та має наслідком застосування господарських санкцій, встановлених пунктом 5.3 договору.

Та обставина, що за порушення передбаченого строку поставки товару постачальник сплачує покупцю неустойку у вигляді пені у розмірі 0,5 % від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення товару, не перетворює цю неустойку в пеню за порушення грошового зобов'язання, так само, як і обов'язок постачальника поставити товар не стає грошовим зобов'язанням.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі №3-192гс15 та від 03.12.2013 року у справі №3-35гс13, яка відповідно до приписів статті 11128 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень та всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Враховуючи наявність прострочення виконання зобов'язання в частині своєчасної поставки товару, апеляційний господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (частина 1 статті 233 Господарського кодексу України). Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання закріплено в пункті 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи розмір передоплати, який отримав відповідач для виготовлення та поставки товару (стрічкового відрізного станку ДОС-375-А), суму договору (41 000,00 грн.), обставини повернення суми передоплати у повному обсязі, апеляційний господарський суд вважає заявлені штрафні санкції (пеню у сумі 32 390,00 грн.) надмірно великими та на підставі пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір штрафних санкцій (пені) на 50%, до 16 195,00 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі №3-192гс15, яка відповідно до приписів статті 11128 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень та всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Висновок місцевого господарського суду про невідповідність пункту 5.3 договору чинному законодавству (частині 3 статті 549 Цивільного кодексу України) спростовується приписами статей 230, 231 Господарського кодексу України та правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 03.12.2013 року у справі №3-35гс13.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (частина 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України).

Доказів внесення змін до договору №10/06-1 від 10.06.2015 року в установленому порядку щодо зміни строків виготовлення та поставки товару Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 до суду не надав.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення (пункт 2 статті 103 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерлайн" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2016 року у справі №904/757/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2016 року у справі №904/757/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерлайн" (71600, Запорізька область, м. Василівка, вул. Б. Хмельницького, 3, ідентифікаційний код 36465159) пеню у сумі 16 195,00 грн., судовий збір за розгляд позовної заяви у сумі 1 378,00 грн. та судовий збір за розгляд апеляційної скарги у сумі 1 515,80 грн., про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Повна постанова складена 17.05.2016 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко