КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р. Справа№ 910/31315/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

представники сторін:

від скаржника: Сербуль О.Ю.- керівник, витяг з ЄДРПУ, номер НОМЕР_1 від 14.01.2016

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" на рішення господарського суду міста Києва від 22.02.2016 у справі № 910/31315/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Умиг Мьюзік", м. Київ,

організація, яка звертається за захистом порушених прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав - приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ділан", м. Київ,

про стягнення 41 340 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав

ВСТАНОВИВ:

Приватна організація «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» звернулася до господарського суду міста Києва в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Умиг Мьюзік» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Ділан» на поточний рахунок організації одного мінімально допустимого розміру компенсації за незаконне використання кожного з таких творів:

«ІНФОРМАЦІЯ_1» (виконавець ОСОБА_7), що складає 10 мінімальних заробітних плат і на дату подання позову становить 13 780 грн.;

«ІНФОРМАЦІЯ_2» (виконавець ОСОБА_6), що складає 10 мінімальних заробітних плат і на дату подання позову становить 13 780 грн.;

«ІНФОРМАЦІЯ_3» (виконавець «ОСОБА_5»), що складає 10 мінімальних заробітних плат і на дату подання позову становить 13 780 грн.

Позов мотивовано тим, що: 22.01.2015 та 29.01.2015 представником організації ОСОБА_3 і адміністратором ОСОБА_4 (відмовилася підписувати акти та називати прізвище і по батькові) проведено фіксацію фактів використання музичних творів у ресторані «RIF» (ТОВ «Ділан», м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, 61 (нова назва просп. Голосіївський, 61)), у зв'язку з чим складено акти №15/01/15 та №24/01/15, якими зафіксовано факти публічного виконання музичних творів, зокрема, твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ОСОБА_7, твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні ОСОБА_6, твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» у виконанні «ОСОБА_5»; актами зафіксовано, що публічне виконання музичних творів для фонового озвучення приміщення закладу здійснюється за допомогою наявного в закладі обладнання; перебування ОСОБА_3 у ресторані «RIF» підтверджується також фіскальними чеками від 22.01.2015 №б/н та від 29.01.2015 №б/н; факт публічного виконання спірних музичних творів засвідчується також відеозаписами на DVD-дисках, якими підтверджено час і місце використання саме у закладі ТОВ «Ділан» таких музичних творів: «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2015 порушено провадження у справі.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.02.2016 у справі № 910/31315/15 позов задоволено частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Ділан" з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на поточний рахунок приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Умиг Мьюзік" 15 158 (п'ятнадцять тисяч сто п'ятдесят вісім) грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав позивача та 454 (чотириста п'ятдесят чотири) грн. 67 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» доведено факт порушення відповідачем майнових авторських прав позивачів на музичні твори.

При цьому, суд першої інстанції керувався ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 440, 443, 445 Цивільного кодексу України, ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності».

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити зазначене рішення, збільшити розмір компенсації за порушення майнових авторських прав до 41340,00 грн., тобто по 10 мінімальних заробітних плат за незаконне використання трьох музичних творів (об'єктів авторського права), витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки судом встановлено використання відповідачем трьох музичних творів, однак стягнуто всупереч ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», лише 11 розмірів мінімальних заробітних плат.

В судовому засіданні представники приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити її з підстав, зазначених в ній, змінивши резолютивну частину рішення, зокрема розмір компенсації, що підлягає стягненню.

Інші учасники провадження у справі не надали відзиви на апеляційну скаргу, повноважних представників в судове засідання апеляційної інстанції не направили, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи, Київський апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційну скаргу приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» слід задовольнити повністю виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи 01.01.2014 Організацією (організація) і ТОВ «Умиг Мьюзік» (видавник) укладено договір № АУ003К про управління майновими авторськими правами (далі - договір № АУ003К), за умовами якого:

- видавник зобов'язується надати організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії договору № АУ003К належатимуть видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами відповідно до умов договору № АУ003К (пункт 2.1 договору № АУ003К);

- у випадку виявлення порушень майнових прав організація має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень з управління названими правами (пункт 8.3 договору № АУ003К);

- договір №АУ003К набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014 (пункт 11.1 договору № АУ003К).

Відповідно до пункту 3.1 договору № АУ003К ТОВ «Умиг Мьюзік» надано декларацію щодо переданих в управління музичних творів:

- «ІНФОРМАЦІЯ_1»; автори музики та тексту: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10; виконавець: ОСОБА_7; контрольована частка видавника щодо публічного виконання - 27,5%; контрольована частка видавника щодо публічного сповіщення - 27,5%;

- «ІНФОРМАЦІЯ_2»; автори музики та тексту: ОСОБА_11/ ОСОБА_12/ ОСОБА_13; виконавець: ОСОБА_6; контрольована частка видавника щодо публічного виконання - 50%; контрольована частка видавника щодо публічного сповіщення - 50%;

- «ІНФОРМАЦІЯ_3»; автори музики та тексту: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16; виконавець: «ОСОБА_5»; контрольована частка видавника щодо публічного виконання - 50%; контрольована частка видавника щодо публічного сповіщення - 50%.

Із названої декларації вбачається, що позивач отримав від товариства з обмеженою відповідальністю «Національне музичне видавництво» майнові права на зазначені твори на підставі договору про передачу авторських і суміжних прав від 31.12.2014 №НЛВ-138/15, чинного до 31.12.2016.

Отже, на підставі договору №АУ003К Організація набула повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичні твори: «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права», організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що позивач є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011.

Крім того, 15.11.2014 позивач надав погодження Організації на звернення до суду з позовом до ТОВ «Ділан» про захист авторських прав та виплату компенсації за порушення авторських прав на вказані об'єкти авторського права.

Судом враховано, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; зазначені договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися.

З урахуванням наведеного господарський суд міста Києва дійшов обґрунтованого висновку про те, що Організацією належними та допустимими доказами доведено її право на звернення до господарського суду з позовом, направленим на захист виключних майнових авторських прав позивача на музичні твори: «ІНФОРМАЦІЯ_1» (автори музики та тексту: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10; виконавець: ОСОБА_7); «ІНФОРМАЦІЯ_2» (автори музики та тексту: ОСОБА_11/ ОСОБА_12/ ОСОБА_13; виконавець: ОСОБА_6); «ІНФОРМАЦІЯ_3» (автори музики та тексту: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16; виконавець: «ОСОБА_5»).

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

22.01.2015 представником Організації ОСОБА_3 і адміністратором ОСОБА_4 (відмовилася підписувати акт та називати прізвище і по батькові) проведено фіксацію фактів використання музичних творів у ресторані «RIF» (ТОВ «Ділан», м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, 61 (нова назва просп. Голосіївський, 61), у зв'язку з чим складено акт №15/01/15, яким зафіксовано факт публічного виконання музичного твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні ОСОБА_7; актом зафіксовано, що публічне виконання музичних творів здійснюється для фонового озвучення приміщення закладу.

29.01.2015 представником Організації ОСОБА_3 і адміністратором ОСОБА_4 (відмовилася підписувати акти та називати прізвище і по батькові) проведено фіксацію фактів використання музичних творів у ресторані «RIF» (ТОВ «Ділан», м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, 61 (нова назва просп. Голосіївський, 61), у зв'язку з чим складено акт №24/01/15, яким зафіксовано факти публічного виконання музичних творів, зокрема, твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» у виконанні ОСОБА_6, твору під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» у виконанні «ОСОБА_5»; актом зафіксовано, що публічне виконання музичних творів здійснюється для фонового озвучення приміщення закладу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що використання відповідачем вищевказаних музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу правовласника та без сплати авторської винагороди, чим порушено авторські права, передбачені вимогами п. «а», статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Згідно зі статтею 1 Закону публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Перебування ОСОБА_3 у ресторані «RIF» підтверджується також фіскальними чеками від 22.01.2015 №б/н та від 29.01.2015 №б/н; факт публічного виконання спірних музичних творів засвідчується також відеозаписами на DVD-дисках, якими підтверджено час і місце використання саме у закладі ТОВ «Ділан» таких музичних творів: «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Отже, судом встановлено, що виключні майнові авторські права на музичні твори «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_3» належать позивачу; відповідач не надав доказів укладення ТОВ «Ділан» угод із правовласниками, які б дозволяли публічне виконання вказаних творів; використання відповідачем спірних музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу відповідного правовласника та без сплати авторської винагороди.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Водночас використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом «а» статті 50 Закону, за яке пунктом «г» частини другої статті 52 цього Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Так, у пункті 42 Постанови № 5 зазначено, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Відповідно до п.п. 51.2, 52.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Позивачем у зверненні до господарського суду з даним позовом визначено суму компенсації 41 340 грн. (3*10*1 378 грн.), виходячи з того, що: суб'єктом майнових авторських прав відносно творів заявлений позивач («ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_3»); мінімальна заробітна плата складає 1 378 грн.; мінімальна сума компенсації складає десять мінімальних заробітних плат як компенсація за використання кожного твору.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 1 січня 2016 року встановлено розмір мінімальної заробітної плати 1 378,00 грн на місяць.

В оскаржуваному рішення судом першої інстанції встановлено, що доказами наявними у справі підтверджується факт використання відповідачем трьох музичних творів.

Кожен музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який належить конкретному суб'єкту(ам). Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського права та/або суміжних прав становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у виді стягнення компенсації. Кожний суб'єкт авторського права при порушенні цього права, в тому числі на один твір, має право на компенсацію в розмірі не менше 10 мінімальних заробітних плат.

Відповідна позиція наведена в постанові Верховного суду України у справі № 910/29115/14 від 11.11.2015.

Оскільки кожний музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який охороняється законом, то у справі, що розглядається, захисту підлягають права на три музичні твори на підставі чого стягненню з відповідача підлягає компенсація в розмірі 41 340,00 грн. (1 378 грн. х 3 х 10).

Однак, вище наведено місцевий господарський суд не врахував та як наслідок порушив вимоги ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Крім того, в зв'язку з задоволенням апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на відповідача та підлягають стягненню на користь приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» в розмірі 1364 грн.

В ст. 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду, винесене при неправильному застосуванні норм матеріального права, а тому підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 43, 44, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 22.02.2016 у справі № 910/31315/15 змінити, виклавши п. 2 резолютивної частини в наступній редакції: «2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ділан» (03680, м. Київ, вул. Качалова, буд. 5, літера А, кімната 15; ідентифікаційний код 37674435) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на поточний рахунок приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (ідентифікаційний код 37396151; п/р 2453 в АТ «Укрексімбанк», м. Києва, МФО 322313) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Умиг Мьюзік» (03124, м. Київ, вул. М. Василенка, 7-А; ідентифікаційний код 39040213) 41 340,00 (сорок одна тисяча триста сорок) грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав позивача та 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн. судового збору.»

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ділан» (03680, м. Київ, вул. Качалова, буд. 5, літера А, кімната 15; ідентифікаційний код 37674435) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на поточний рахунок приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (ідентифікаційний код 37396151; п/р 2453 в АТ «Укрексімбанк», м. Києва, МФО 322313) 1364,00 (одну тисячу триста шістдесят чотири) грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков