ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р.Справа № 922/887/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ", м. Одеса
до 1. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД", м. Харків , 2. Приватного підприємства "АЛЬБУС ВВ", м. Дніпропетровськ
про витребування майна та стягнення 2800,01 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 дов. № 17/15 від 07.07.2015 року

відповідача - 1. не з*явився, 2. не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про витребування від Приватного підприємства "АЛЬБУС ВВ" безпідставно набутого майна, а саме: цемент ШПЦ М - 40025 кг. (1,6 т.) у кількості 20,8 т. та про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД" 2800,01 грн. завданих збитків.

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд переходить до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник першого відповідача у судове засідання не з*явився, відзив на позовну заяву та документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі суду не надав.

Разом з цим, 01 квітня 2016 року до суду повернулося повідомлення про вручення першому відповідачу судової ухвали про порушення провадження у справі № 922/887/15.

Представник другого відповідача у судове засідання не з*явився, відзив на позовну заяву суду не надав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином за адресою зазначеною у позовній заяві, відповідно до якої, місцезнаходження Приватного підприємства "АЛЬБУС ВВ": 49000, АДРЕСА_1 та саме за цією адресою другому відповідачу направлялись ухвали суду у справі № 922/887/16.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД" та Приватне підприємство "АЛЬБУС ВВ" належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено наступне.

02 червня 2015 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" (позивачем) було отримано від Приватного акціонерного товариства "НОВА ЛІНІЯ" вимогу б/н від 01 червня 2015 року про виконання зобов'язання за договором поставки № 75690 від 18 лютого 2014 року.

У вимозі б/н від 01 червня 2015 року про виконання зобов'язання за договором поставки № 75690 від 18 лютого 2014 року Приватне акціонерне товариство "НОВА ЛІНІЯ" зазначає наступні обставини:

18 лютого 2014 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" та Приватним акціонерним товариством "НОВА ЛІНІЯ" було укладено договір поставки № 75690 від 18 лютого 2014 року.

Згідно пункту 1.1. договору поставки позивач зобов'язується поставляти Приватному акціонерному товариству "НОВА ЛІНІЯ" товар у встановлені строки, а покупець зобов'язується приймати такий товар і сплачувати за нього ціну на умовах даного договору.

27 травня 2015 року Приватне акціонерне товариство "НОВА ЛІНІЯ" направило позивачу через систему EDI замовлення товару № Зкз/NKS-0012018 від 27 травня 2015 року.

Відповідно до замовлення товару № Зкз/NKS-0012018 від 27 травня 2015 року Приватне акціонерне товариство "НОВА ЛІНІЯ" замовило у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" поставку товару - Цемент ШПЦ М-400 25 кг у кількості 832,0000. Ціна товару становить 27164,71 грн.

Місце поставки товару (адреса складу покупця): НЛ14 (Херсон), м. Херсон, вул. Нафтовиків, 37.

Згідно домовленості Приватне акціонерне товариство "НОВА ЛІНІЯ" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" вантаж мав бути поставлений до 30 травня 2015 року, але не був доставлений через наступне:

29 травня 2015 року позивач передав ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД" (першому відповідачу) до перевезення вантаж, а саме: цемент ШПЦ М - 400 25 кг (1,6 т) у кількості 20,8 т (вантаж).

На підтвердження замовлення послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД" склали товарно-транспортну накладу № НОМЕР_1 від 29 травня 2015 року.

Факт передачі вантажу до перевезення також підтверджується відміткою вагової № 010 від 29 травня 2015 року та відміткою охорони № 010 від 29 травня 2015 року.

Відповідно до домовленості між позивачем та першим відповідачем останній зобов'язаний був здійснити перевезення вантажу до складу Приватного акціонерного товариства "НОВА ЛІНІЯ" за адресою: м. Херсон, вул. Нафтовиків, 37, та видати вантаж Приватному акціонерному товариству "НОВА ЛІНІЯ" до 30 травня 2015 року, проте дане зобов'язання не було виконано.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов зобов'язання та статті 193 Господарського кодексу України ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД" станом на 09 листопада 2015 року не передало вантаж Приватному акціонерному товариству "НОВА ЛІНІЯ".

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У зв'язку з тим, що перший відповідач прострочив виконання зобов'язання з перевезення вантажу, який виступав предметом договору поставки, укладеного між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" та Приватним акціонерним товариством "НОВА ЛІНІЯ" позивач з метою належного виконання господарських зобов'язань з поставки товару на користь Приватного акціонерного товариства "НОВА ЛІНІЯ" був вимушен додатково відвантажити до перевезення товар, який за своїми родовими ознаками є аналогічним із вантажем, що підтверджується Товарно-транспортною накладною № НОМЕР_2 від 03 червня 2015 року, відміткою вагової ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" № 0010 від 03 червня 2015 року, відміткою охорони ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" № 0010 від 03 червня 2015 року.

Згідно частини 1 статті 220 Господарського кодексу України якщо внаслідок прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора, він має право відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до частини 1 статті 615 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов 'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Оскільки внаслідок порушення ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД" зобов'язання з перевезення вантажу позивач вимушен був вдруге відвантажити товар на користь Приватного акціонерного товариства "НОВА ЛІНІЯ", то ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" втратило інтерес до виконання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД" зобов'язання з перевезення вантажу на підставі Товарно-транспортної накладної № НОМЕР_1 від 29 травня 2015 року та на підставі зазначених обставин відмовилось від зобов'язання, яке виникло між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД" з перевезення вантажу автомобільним транспортом на підставі Товарно-транспортної накладної № НОМЕР_1 від 29 травня 2015 року. Про таку відмову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" повідомило першого відповідача у вимозі № 248/2 від 03 червня 2015 року про повернення вантажу, переданого до перевезення.

Згідно вимоги позивач вимагав від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД" повернути вантаж, наданий до перевезення на підставі Товарно-транспортної накладної № НОМЕР_1 від 29 травня 2015 року, а саме: цемент ШПЦ М - 400 25 кг (1,6 т.) у кількості 20,8 т, проте дана вимога не була виконана.

05 липня 2015 року перший відповідач направив ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" відповідь на вимогу про повернення вантажу, переданого до перевезення № 248/2 від 03 червня 2015 року, відповідно до якої ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД" повідомило позивача, що 29 травня 2015 року з метою організації перевезення вантажу, належного позивачу, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД" уклало з Приватним підприємством "АЛЬБУС ВВ" (другим відповідачем) разовий договір-замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0338п від 29 травня 2015 року.

Відповідно до пункту 2 договору № 14-0338п від 29 травня 2015 року перший відповідач надає вантаж до перевезення, а Приватне підприємство "АЛЬБУС ВВ" приймає на себе зобов'язання по перевезенню вантажу, надаючи для цього рухомий склад, придатний для перевезення заявленого вантажу.

Згідно пункту 9 договору № 14-0338п від 29 травня 2015 року перевезення вантажу здійснюється транспортним засобом Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_3, напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_4.

Відповідно до Товарно-транспортної накладної № НОМЕР_1 від 29 травня 2015 року транспортним засобом Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_3, напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_4, здійснювалось перевезення цементу ШПЦ М - 400 25 кг (1,6 т.) у кількості 20,8 т.

Згідно пункту 8 договору № 14-0338п від 29 травня 2015 року адресою завантаження є: м. Одеса, вул. Хуторська, буд. 70, що відповідає місцезнаходженню ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ"

Відповідно до пункту 8 договору № 14-0338п від 29 травня 2015 року вантаж мав бути розвантажений 30 травня 2015 року.

Матеріали справи свідчать про те, що станом на 09 листопада 2015 року вантаж не був доставлений до місця розвантаження.

Згідно частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Згідно частини 1 статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

З матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2015 року у зв'язку із зазначеними вище обставинами позивач направив Приватному підприємству "АЛЬБУС ВВ" вимогу № 384/1 від 12 серпня 2015 року про повернення вантажу, переданого до перевезення, згідно якої позивач вимагає від Приватного підприємства "АЛЬБУС ВВ" повернути вантаж як безпідставно набуте майно.

Однак вимога № 384/1 від 12 серпня 2015 року про повернення вантажу не була отримана другим відповідачем та була повернута позивачу у зв'язку із закінченням строків зберігання поштового відправлення.

Таким чином, правові підстави знаходження вантажу у Приватного підприємства "АЛЬБУС ВВ" відпали, а тому останнє зобов'язано повернути вантаж його власнику - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ".

Внаслідок невиконання зобов'язання відповідачами ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" було вимушено звернутися до іншого експедитора, послуги якого коштували на 2800,01 грн. більше, ніж послуги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД", що підтверджується платіжним дорученням № НОМЕР_5 від 11 червня 2015 року.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так, для виконання свого зобов'язання перед Приватного акціонерного товариства "НОВА ЛІНІЯ" позивач був вимушений звернутися до іншого експедитора, що спричинило ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" додаткові витрати.

Згідно частини 2 статті 932 Цивільного кодексу України у разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Відповідно до частини 3 статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Таким чином, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД" зобов'язано відшкодувати позивачу суму спричинених збитків у розмірі 2 800.01 грн.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 193, 220 Господарського кодексу України, 6, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 615, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Витребувати від Приватного підприємства "АЛЬБУС ВВ" (49000, АДРЕСА_1, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" (65055, м. Одеса, вул. Хуторська, буд. 70, ) безпідставно набуте майно, а саме: цемент ШПЦ М - 40025 кг. (1,6 т.) у кількості 20,8 т.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДВ-ТРАНСТРЕЙД" (61012, м. Харків, вул. Ярославська, буд. 13/18, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" (65055, м. Одеса, вул. Хуторська, буд. 70, ) 2800,01 грн. завданих збитків та 689,00 грн. судового збору.

Стягнути з Приватного підприємства "АЛЬБУС ВВ" (49000, АДРЕСА_1, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЦЕМЕНТ" (65055, м. Одеса, вул. Хуторська, буд. 70, ) 689,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_3