ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016р. Справа № 914/570/16

За позовом:Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ;
до відповідача:Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго», Львівська обл., м. Борислав;
про:стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу №1383/14-БО-21 від 18.12.2013р.
Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.І.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність №14-127 від 13.05.2014р.);
від відповідача:ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 08.01.2016р.).

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

29.02.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі Позивач) до Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго» (надалі Відповідач) про стягнення пені у розмірі 377926,33грн., три відсотки річних у розмірі 46931,39грн. та суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, що складає 597387,74грн., а всього 1022245,47грн.

Ухвалою суду від 01.03.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 21.03.2016р. В судовому засіданні 21.03.2016р. оголошувалась перерва до 11.04.2016р. Ухвалою від 11.04.2016р. суд продовжив строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, її розгляд відклав на 16.05.2016р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 18.12.2013р. між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу природного газу №1383/14-БО-21, на виконання якого позивачем як продавцем за період з січня 2014 року по грудень 2014 року було поставлено відповідачу покупцю природний газ на загальну суму 3591450,04 грн. Покупець зобов'язувався оплатити газ протягом місяця поставки газу, остаточний розрахунок здійснити до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Однак, всупереч умовам договору відповідач одержаний природній газ оплатив з порушенням строків, визначених договором, а відтак позивач просить суд стягнути з відповідача за неналежне виконання умов договору 377926,33 грн. пені, 46931,39 грн. три відсотки річних та 597387,74 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти позову заперечив, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечуючи проти позову представник зазначив, що 30.09.2014р., 26.12.2014р. та 27.11.2015р. між Територіальним органом казначейства у Львівській області, Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Бориславської міської ради, КП «Бориславтеплоенерго», ПАТ «НАК «Нафтогаз України» укладено пятисторонні договори про організацію взаєморозрахунків №483/30, №1629/30 та №81/375, за умовами яких відповідач взяв на себе зобовязання перерахувати ПАТ «НАК «Нафтогаз України» кошти для погашення заборгованості за спожитий у 2014р. природний газ згідно договору від 18.12.2013р. №1383/14-БО-21. Також, згідно положень згаданих договорів сторони зобовязалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору. Сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору. Відтак на думку представника, уклавши зазначені договори, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ за договором купівлі-продажу, а тому підстав для стягнення пені, 3% річних та інфляційних немає. Разом з тим, навіть у випадку, якби суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, такі могли підлягати лише частковому задоволенню, зокрема, 9755,58 грн. пені, 1338,30 грн. 3% річних та 12852,77 грн. інфляційних втрат.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.12.2013р. між позивачем (Продавцем) та відповідачем (Покупцем) укладено Договір купівлі-продажу природного газу №1383/14-БО-21 (надалі Договір), відповідно п. 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природній газ, ввезений на митну територію України НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ), на умовах цього Договору.

Впродовж 2014 року сторонами Договору підписано ряд додаткових угод, які стосувалися ціни природного газу, банківських реквізитів та порядку (черговості зарахування) коштів, які надійшли від покупця. Додаткові угоди знаходяться в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання зобов'язань за Договором, позивачем в період з січня по грудень 2014р. поставлено, а відповідачем прийнято природний газ, загальною вартістю 3591450,04 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами приймання-передачі природного газу за вказаний період. Дані акти підписані повноважними представниками сторін Договору та скріплені їх печатками.

В пункті 6.1. Договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення позивача до суду слугувало те, що відповідач розрахувався за поставлений йому товар всупереч строкам, визначених Договором.

Судом також встановлено, що 30.09.2014р. між Територіальним органом казначейства у Львівській області, Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Бориславської міської ради, КП «Бориславтеплоенерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» укладено багатосторонній договір №483/30 про організацію взаєморозрахунків, 27.11.2014р. між цими ж сторонами укладено договір про організацію взаєморозрахунків №81/375-в та 26.12.2014р. аналогічний договір №1629/30.

Згідно п. 1 Договорів про організацію взаєморозрахунків №483/30 від 30.09.2014р., №1629/30 від 26.12.2014р., їх предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. №30.

Пунктом 1 Договору про організацію взаєморозрахунків №81/375-в від 27.11.2015р. передбачено, що його предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною п. 16 ст. 14 та ст. 32 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2014р. №375.

В пункті 7 Договорів про організацію взаєморозрахунків сторони погодили, що сторона четверта (КП «Бориславтеплоенерго») перераховує на рахунок сторони пятої (ПАТ «НАК «Нафтогаз України») кошти для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 18.12.2013р. №1383/14-БО-21, зокрема, за договором №483/30 від 30.09.2014р. у сумі 1375540,62 грн., у т.ч. ПДВ 229256,77 грн., за договором №81/375-в від 27.11.2015р. 849098,59 грн., у т.ч. ПДВ 141516,43 грн., за договором №1629/30 від 26.12.2014р. 584667,44 грн., у т.ч. ПДВ 97444,57 грн.

Підпунктом 2 п. 10 Договору про організацію взаєморозрахунків №483/30 від 30.09.2014р., пп. 2 п. 10 Договорів про організацію взаєморозрахунків №81/375-в від 27.11.2015р., №1629/30 від 26.12.2014р. встановлено, що з метою виконання договору сторони зобовязуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування (п. 14 Договорів про організацію взаєморозрахунків №483/30 від 30.09.2014р., №1629/30 від 26.12.2014р., п. 15 Договору про організацію взаєморозрахунків №81/375-в від 27.11.2015р.).

Згідно з п. 9 Договорів про організацію взаєморозрахунків №483/30 від 30.09.2014р., №1629/30 від 26.12.2014р. сторони у графі платіжного доручення «Призначення платежу» додатково зазначають п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», а також дату і номер договору. У відповідності до п. 10 Договору про організацію взаєморозрахунків №81/375-в сторони у графі платіжного доручення «Призначення платежу» додатково зазначають «субвенція, що надається із загального фонду державного бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375», а також дату укладення і номер договору.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи платіжних доручень, вартість поставленого відповідачу природного газу за Договором у 2014 році на суму 3591450,04 грн. останнім оплачено наступним чином:

- 250000,00 грн. перераховано 31.01.2014р. власними коштами;

- 2809306,65 грн. перераховано на виконання Договорів про організацію взаєморозрахунків протягом жовтня грудня 2014р.;

- 532143,39 грн. перераховано власними коштами протягом листопада грудня 2014р.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На думку позивача, оскільки розрахунок за природний газ за Договором здійснено відповідачем всупереч строку, передбаченого п. 6.1. Договору, то до стягнення КП «Бориславтеплоенерго» підлягає 377926,33 грн. пені, 46931,39 грн. три відсотки річних та 597387,74 грн. інфляційних втрат. При цьому, як зазначив представник позивача, укладення між сторонами договорів про організацію взаєморозрахунків не змінює зобовязання відповідача та не впливає на відповідальність відповідача за неналежне виконання зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу.

Відповідач, в свою чергу, заперечує проти позовних вимог та зазначає, що прострочення оплати зі сторони покупця не відбулося, оскільки сторонами змінено порядок і строк оплати за Договором внаслідок підписання Договорів про організацію взаєморозрахунків.

Таким чином, судом встановлено, що станом на момент прийняття рішення у справі між сторонами існує спір щодо стягнення з відповідача пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом приписів статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В пункті 15 Договорів про організацію взаєморозрахунків №483/30 від 30.09.2014р., №1629/30 від 26.12.2014р., п. 16 Договору про організацію взаєморозрахунків №81/375-в від 27.11.2015р. сторонами засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

За змістом положень ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору, зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлене договором.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що уклавши Договори про організацію взаєморозрахунків сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений позивачем у 2014 році та відмовились від застосування штрафних та інших фінансових санкцій за Договором купівлі-продажу природного газу.

Наведене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України викладеними в постановах від 10.02.2016р. у справі №902/1652/13, від 11.11.2015р. у справі №927/1733/14, від 07.10.2015р. у справі №3-883гс15, від 16.09.2015р. у справі №917/2520/14, від 25.03.2015р. у справі №924/1265/13, від 30.09.2014р. у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до КП «Бориславтеплоенерго» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, які були нараховані на вартість поставленого відповідачу природного газу та який в свою чергу був оплачений коштами на виконання Договорів про організацію взаєморозрахунків №483/30 від 30.09.2014р., №1629/30 від 26.12.2014р., №81/375-в від 27.11.2015р. задоволенню не підлягають.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних, котрі були нараховані позивачем в порядку ст. 625 ЦК України на суми поставленого газу, який оплачувався позивачем самостійно, власними коштами, суд зазначає, що до стягнення з відповідача підлягає 2276,01 грн. 3% річних та 21535,60 грн. інфляційних.

Так, нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом п. 7.2. Договору, у разі невиконання покупцем п. 6.1. умов цього договору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Перерахувавши пеню, нараховану відповідачу на суми поставленого газу, який оплачувався позивачем самостійно, власними коштами, суд зазначає, що до стягнення з відповідача підлягає 14721,32 грн. пені.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що частина позовних вимог є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача, пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Стягнути з Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго» (82300, Львівська обл., м. Борислав, вул. Коваліва, 52А; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) 14721,32 грн. пені, 2276,01 грн. 3% річних, 21535,60 грн. інфляційних та 578,08 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 20.05.2016 р.

Суддя Крупник Р.В.