РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016Справа №910/1410/16

За позовом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

До товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техно-Консалт»

Про стягнення 632127,01 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Цівінський А.В. (за дов.)

від відповідача Удовіченко А.Г. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техно-Консалт» про стягнення за договором підряду № ЦУПП-02/0012/14 від 28.10.2014 652315,34 грн., з яких: 495920,00 грн. збитків, 97895,34 грн. пені, 39000,00 грн. штрафу, 19500,00 неустойки.

Суд своєю ухвалою від 01.02.2016 порушив провадження у справі № 910/1410/16.

За твердженням позивача, відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за договором підряду № ЦУПП-02/0012/14 від 28.10.2014, у зв'язку з чим повинен сплатити пеню, штраф та неустойку, яка погоджена позивачем та відповідачем у договорі № ЦУПП-02/0012/14 про неустойку від 28.10.2014. Обґрунтовуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань позивач зазначає, що відповідач не виконав у визначений договором підряду строк робити з подрібнення каменя об'ємові 14000 м.куб.. Також позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому 495920,00 грн. збитків. Так, відповідно до плану на грудень 2014 року, внаслідок невиконання робіт по договору, Бехівське кар'єроуправління не довиконало план виробітку щебеневої продукції на 73,6% в об'ємі 8101 м.куб., в тому числі 5160 м.куб. фракції 25-60 на суму 365586,00 грн., 1521 м.куб. фракції на суму 114075,00 грн., 1420 м.куб. відсіву на суму 16259,00 грн., а загалом на 495920,00 грн., які ним кваліфіковані як збитки. Визначаючи правову природу даних збитків позивача вважає їх упущеною вигодою.

До винесення рішення у справі позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог до 632127,01 грн., з яких: 495920,00 грн. збитків, 83458,45 грн. пені, 33248,56 грн. штрафу, 19500,00 грн. неустойки. Зменшення розміру позову пов'язано з тим, що позивачем визнано факт часткового виконання робіт відповідачем на суму 57514,38 грн., у зв'язку з чим зменшено на вказаний розмір суму для нарахування санкцій.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на таке:

- позивач не надіслав на адресу відповідача заявку на проведення робіт та не надав розпорядку роботи кар'єроуправління, що, на думку відповідача, звільняє його від обов'язку приступити до виконання робіт;

- вимоги про стягнення пені та штрафу з необґрунтованими у зв'язку з відсутності факту порушення зобов'язань;

- вимога про стягнення з відповідача договірної неустойки в розмірі 19500,00 грн. є необґрунтованою, оскільки примірник договору про неустойку відповідача не містить посилання на реквізити договору підряду № ЦУПП-02/0012/14 від 28.10.2014, а тому він не є правочином про неустойку за невиконання зобов'язань за договором підряду № ЦУПП-02/0012/14 від 28.10.2014;

- позивач не довів наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та завданими позивачеві збитками.

Заперечуючи проти позову відповідач подав суду копію листа Бехівського кар'єроуправління від 22.12.2014 про припинення виконання робіт за договором № ЦУПП-02/0012/14 від 28.10.2014, у зв'язку з відсутністю дизельного пального для технологічного транспорту.

Також відповідач подав заяву про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені, неустойки та штрафу.

Під час розгляду справи суд зобов'язав сторін скласти акт звірки розрахунків; надати дані (письмові), чи укладались у 2014 році між сторонами інші договори підряду, крім договору підряду ЦУПП-02/0012/14 від 28.10.2014, а також витребував у відповідача для огляду оригінал листа Бехівського кар'єроуправління від 22.12.2014, копію якого надано у судовому засіданні 07.04.2016, або надати письмові пояснення щодо причин ненадання; пояснення та дані щодо кореспонденції, яка була отримана 13.12.2014 експрес-накладною № 9552; пояснення щодо підстав виконання робіт з подрібнення каменю за договором ЦУПП-02/0012/14 від 28.10.2014 на суму 57514,38 грн. (заява, тощо).

Позивач та відповідач вказали, що між ними укладено два договори підряду ЦУПП-02/0009/14 від 22.09.2014 та ЦУПП-02/0012/14 від 28.10.2014. При цьому згідно з актом звірки взаємних розрахунків станом на 03.03.2016 позивач перерахував відповідачеві 57514,38 грн. за виконані роботи по подрібненню каменю за договором ЦУПП-02/0012/14.

Одночасно позивач зазначив, що оригінал договору підряду ЦУПП-02/0012/14 від 28.10.2014, оригінал договору про неустойку ЦУПП-02/0012/14 від 28.10.2014 та акт надання послуг № 2297 від 25.12.2014 вилучені старшим слідчим СВ лінійного відділу Київ-Пасажирський Управління МВС України на Південно-Західній залізниці підполковником міліції Храченком С.В. під час обшуку, про що складено протокол обшуку від 27.07.2015.

Відповідач замість оригіналу листа Бехівського кар'єроуправління від 22.12.2014 подав копію скріншоту на підтвердження направлення листа з адреси позивача .

Натомість позивач подав витяги з журналів вихідної кореспонденції Бехівського кар'єроуправління за період з 11.12.2014 по 30.12.2014 та за період з 05.01.2015 по 21.01.2015, в яких не зареєстрований лист на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техно-Консалт».

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

28.10.2014 державне підприємством «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» (замовник) та товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техно-Консалт» (виконавець) уклали договір підряду ЦУПП-02/0012/14 (далі - Договір), предметом якого є роботи по подрібненню каменю негабаритного з подальшим навантаженням.

За умовами Договору (п. 1.2), виконавець зобов'язується протягом його дії власними силами та власними засобами згідно з заявкою замовника виконати роботи на Бехівському кар'єроуправлінні, що, на час укладення Договору) є відокремленим структурним підрозділом ДП «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України», в об'ємі відповідно до специфікації № 1 (додаток № 1) до даного Договору, а замовник прийняти та оплатити такі роботи (п. 1.2 Договору).

Даними роботами, відповідно до п. 1.3 Договору, є подрібнення каменю негабаритного з подальшим навантаженням у транспорт замовника. Обсяги виконуваних за цим Договором робіт складають 14000 м.куб. каменю негабаритного у щільному тілі.

Сума Договору становить 390000,00 грн. (п. 3.1 Договору).

Розрахунки проводяться шляхом: остаточний фінансовий взаєморозрахунок сторони здійснюють після підписання загального акту звірки, який складається і підписується сторонами після виконання робіт в кількості та за цінами відповідно до специфікації № 1 (додаток № 1) цього Договору. Перебіг строку оплати виконаних робіт починається після плину 30 банківських днів з моменту, вказаного у попередньому реченні. Замовник залишає за собою право здійснювати часткову оплату виконаних робіт до настання такого моменту (п. 4.1 Договору).

Згідно з п. 5.1 Договору виконавець зобов'язується виконати роботи протягом дії Договору відповідно до заявок уповноваженої особи замовника, але не менш, ніж 7,00 тис.м.куб. у щільному тілі за місяць.

Строк виконання робіт - протягом 2014 року, строк початку виконання робіт - протягом 5 календарних днів з моменту подачі заявки уповноваженої особи замовника (пункти 5.5 та 5.6 Договору).

Дію Договору встановлено до 31.12.2014.

У 2015 році Кабінетом Міністрів України прийнято рішення (постанова № 200 від 25.05.2015) про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, у тому числі і на базі державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» (додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.05.2015), які реорганізуються шляхом їх злиття.

Статутний капітал публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» сформовано шляхом внесення до нього майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, у тому числі і майна державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України».

Отже, внаслідок вказаної реорганізації, в силу ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), права та обов'язку за Договором перейшли до публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Українська залізниця».

Договори та інші правочини, за приписами статті 11 ЦК України, є одними з підстав виникнення цивільних прав і обов'язків.

Згідно з пунктом 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Визначальною ознакою договору є мета його укладення. Статтею 627 цього ж Кодексу передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ст. 631 ЦК України).

Порушення зобов'язань за договором, тобто його невиконання або виконання з порушенням умов, є підставою для застосування правових наслідків, передбачених ст. 611 ЦК України.

Отже, необхідною умовою стягнення з відповідача неустойки та збитків, є наявність факту порушення ним умов Договору.

Виконання відповідачем свого обов'язку щодо подрібнення каменю на Бехівському кар'єроуправлінні було обумовлено зустрічними діями державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» щодо подання відповідної заявки (заявок). Тобто заявка є тим документом, з видачею якої відповідач повинен виконати свій обов'язок.

Відповідач зобов'язався протягом п'яти днів з моменту подачі заявки приступити до виконання робіт (п. 5.6 Договору). Водночас, оскільки заявка адресується виконавцю, при визначенні початку перебігу терміну виконання робіт слід виходити саме з моменту її отримання останнім.

Відповідна заявка керівником Бехівського кар'єроуправління, повноваження якого позивачем визнаються, підписана 19.11.2014. Згідно з даною заявкою, Бехівське кар'єроуправління, яке на той час було структурним підрозділом державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України», просило виконати роботи з подрібнення каменю об'ємом 14000 куб. м..

За твердженням позивача, дана заявка була надіслана і вручена відповідачу 13.12.2014, про що свідчить експрес-накладна № 9552. Послуги поштового зв'язку надані ТОВ «Нова Пошта».

25.12.2014 відповідачем виконані роботи з подрібнення каменю на суму 57514,38 грн., які є оплачені. Дані обставини не є спірні, сторонами визнаються, а тому, в силу ч. 1 ст. 35 ГПК України, не підлягають доказуванню.

Як зазначено судом вище, заявка є тим документом, з видачею якої відповідач повинен виконати свій обов'язок і розпочинається перебіг терміну виконання робіт. З огляду на це, виконання у грудні 2014 року відповідачем робіт свідчить про існування відповідної заявки. За загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 33 ГПК України). Отже, заперечуючи факт отримання заявки державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» щодо подрібнення каменю об'ємом 14000 куб. м., відповідач повинен довести наявність іншої заявки, на підставі якої він виконав роботи вартістю 57514,38 грн..

Крім того, виходячи з цих же приписів ст. 33 ГПК України, оскільки експрес-накладна № 9552 свідчить про отримання 13.12.2014 відповідачем кореспонденції від Бехівське кар'єроуправління (кореспонденція доставлена за адресою, зазначеною відповідачем у своїх реквізитах у Договорі як адреса фактичного місцезнаходження), на відповідача також покладається обов'язок доведення факту отримання іншої кореспонденції, а не заявки від 19.11.2014.

Жодних відповідних доказів суду відповідачем не подано.

За таких обставин, суд вважає доведеним позивачем факт надсилання Бехівським кар'єроуправлінням, яке на той час було структурним підрозділом державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України», заявки, що датована 19.11.2014, на виконання роботи з подрібнення каменю об'ємом 14000 куб. м., та отримання її 13.12.2004 відповідачем.

Приступити до виконання даних робіт відповідач зобов'язався протягом п'яти днів, тобто до 18.12.2014, і закінчити їх до 31.12.2014.

При цьому, суд вважає не доведеним відповідачем факт ініціювання Бехівським кар'єроуправлінням припинення виконання робіт на підставі листа від 22.12.2014, який, за твердженням відповідача, було йому надіслано на електронну адресу. Даний висновок суду ґрунтується на відсутності доказів надсилання даного листа з узгодженої сторонами електронної адреси державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» або Бехівського кар'єроуправління. Не підтверджує даний факт також копія наданого відповідачем скріншоту з електронної адреси, відповідно до якого від Бехівського кар'єроуправління з електронної адреси . надсилалась на електронну адресу кореспонденція тільки 16.03.2016.

Вартість виконання робіт з подрібнення 14000 кум. м. за Договором складала 390000 грн..

Наведене вище свідчить, що виконавши у грудні 2014 року роботи тільки на суму 57514,38 грн., відповідач порушив свої зобов'язання щодо виконання до 31.12.2014 робіт з подрібнення на суму 332485,62 грн. (390000- 57514,38).

Згідно з приписами ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Факт невиконання відповідачем робіт на суму 332485,62 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

У п. 7.2 Договору сторони погодили, що у разі невиконання робіт виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,5% вартості невиконаних робіт за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачується штраф у розмірі 10% вказаної вартості.

Позивач заявив до стягнення 83458,45 грн. за період з 01.01.2015 по 30.06.2015.

Згідно зі статтею 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки позивач подав позовну заяву до суду 29.01.2016 пеня підлягає нарахуванню за період з 29.01.2014 до 30.06.2015.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
332485.6229.01.2015 - 05.02.2015814.0000 %0.077 %*2040.46
332485.6206.02.2015 - 03.03.20152619.5000 %0.107 %*9236.72
332485.6204.03.2015 - 30.06.201511930.0000 %0.164 %*65039.65

За розрахунком суду до стягнення з відповідача підлягає 76316,84 грн. пені. У стягненні 7141,61 грн. пені судом відмовлено.

Право на стягнення з відповідача штрафу виникло у позивача 30 січня 2015 року, тому строк позовної давності не пропущено. За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 33248,56 грн. штрафу.

При вирішення вимоги щодо стягнення 19500,00 грн. неустойки суд виходить з такого.

Право позивача стягнення неустойки у вказаному розмірі ґрунтується на окремому договорі, редакції позивача та відповідача якого відрізняються. Відмінність полягає у відсутності (не заповненні граф) у примірнику відповідача номеру договору, дня та місяця його укладення, а також номеру та дати договору, який забезпечується. Водночас, у редакції позивача номер договору зазначений «ЦУПП-02/0012/14НУ», день та місяці укладення - « 28.10», а також зазначені реквізити Договору, як договору, який забезпечується.

Інші умови та положення договору про неустойку у примірнику позивача та відповідача співпадають.

Роком укладення даного договору про неустойку, є 2014 рік, що є спільним у примірнику позивача та відповідача. Також є ідентичними у цих примірниках умова про те, що він укладається з метою забезпечення належного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором підряду.

У 2014 році, крім договору підряду ЦУПП-02/0012/14, між державним підприємством «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техно-Консалт» (виконавець) було укладено ще один договір підряду № ЦУПП-02/0009/1414, дата його укладення - 22.09.2014. Зобов'язання за вказаним договором були забезпеченні самостійним договором про неустойку від 22.09.2014 № ЦУПП-02/0009/1414.

Відповідно до протоколу обшуку від 27.07.2015, вилучений у позивача органами досудового розслідування договір про неустойку містить номер «ЦУПП-02/0012/14НУ».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутність реквізитів у примірнику договору відповідача про неустойку не спростовує факт досягнення згоди щодо встановлення неустойки за невиконання зобов'язань за договором підряду № ЦУПП-02/0012/14 від 28.10.2014, оскільки про це свідчить наявність необхідних даних у примірнику договору позивача. Надана копія даного договору приймається судом як допустимий доказ.

Пунктом 1 договору про неустойку ЦУПП-02/0012/14 від 28.10.2014 передбачено, що у разі порушення своїх зобов'язань за договором виконавець зобов'язується сплатити замовнику, крім санкцій передбачених Договором, 19500,00 грн..

Задовольняючи вказану вимогу позивача, суд виходив з такого.

Частиною 1 ст. 216 та частиною 2 ст. 217 ГК України передбачена господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі передбаченому договором згідно з частиною 4 ст.231 ГК України.

Відповідно до вимог ст. 199 ГК України виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Право учасників господарських відносин встановлювати інші ніж передбачено ЦК України види забезпечення виконання зобов'язань визначено частиною 2 ст. 546 ЦК України, що узгоджується із свободою договору встановленою ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов'язань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції, за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань, зокрема, передбаченої п. 1 договору про неустойку ЦУПП-02/0012/14 від 28.10.2014, яка не суперечить висновкам законодавства.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.11.2010 № 14/80-09-2056.

Вимога позивача про стягнення 495920,00 грн. задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України є порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управне на сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарських відносин.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України.

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов'язань - причиною.

Чинним законодавством України обов'язок доведення факту наявності порушення відповідачем зобов'язання, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Оскільки позивач не довів причинно-наслідкового зв'язку між порушенням відповідачем зобов'язань за Договором та спричиненими збитками, підстави для стягнення з відповідача 495920,00 грн. збитків відсутні.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача до відповідача підлягають задоволенню в частині стягнення 76316,84 грн. пені, 33248,56 грн. штрафу, 19500,00 грн. неустойки, а загалом 129065,40 грн.. У стягненні 7141,61 грн. пені, 495920,00 грн. збитків судом відмовлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техно-Консалт» (вул. Лебедєва, 6, літера А, м. Київ, 02094, код 33542963) на користь публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Івана Федорова, 32, м. Київ, 03038, код 40081389) 76316,84 грн. пені, 33248,56 грн. штрафу, 19500,00 грн. неустойки, 1935,98 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення підписано 19.05.2016.

Суддя С. А. Ковтун