ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.05.2016 Справа № 910/5145/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при секретарі судового засідання Гусакові О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи.

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГРУП 1», м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНО-КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КАПІТАЛ», м. Донецьк

про стягнення 36458,58 грн.

за участю представників сторін:

від позивача : ОСОБА_2 , за довіреністю № 23/16 від 08.04.2016 р.

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГРУП 1», м. Київ, звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНО-КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КАПІТАЛ», м. Донецьк про стягнення 36458,58 грн. (30000,00 грн. сума основного боргу, 5329,01 грн. сума пені, 363,70 грн. сума 3 % річних, 765,87 грн. сума інфляційних втрат)

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.03.2016 на підставі статей 15, 17 Господарського процесуального кодексу України передано справу №910/5145/16 до господарського суду Донецької області за територіальною підсудністю.

31.03.2016 р. справа №910/5145/16 увалою господарського суду Донецької області прийнята до свого провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію договору охорони № G- 97/15ФО від 21.07.2015 р., розрахунок позовних вимог, невиконання відповідачем умов договору.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи в засідання суду не зявився, витребуваних документів не надіслав, тому відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними документами.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.07.2015 р. між позивачем ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГРУП 1», м. Київ (далі Виконавець) та Публічним акціонерним товариством «АКЦІОНЕРНО-КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КАПІТАЛ», м. Донецьк (далі Замовник), було укладено договір охорони № G- 97/15ФО (надалі Договір), відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобовязання по здійсненню заходів з підтримання громадського порядку та охорони майна, що належить Замовнику (або ж за яке відповідає Замовник і знаходиться на Обєктах Замовника. Кількість постів охорони та адреси обєктів охорони вказується в Додатку №1 до цього Договору (далі по тексту Обєкт) (п.1.1 Договору).

Договір № G- 97/15ФО від 21.07.2015 р. за своєю правовою природою є договором по наданню послуг, а саме наданню охоронних послуг.

Частиною першою ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до приписів статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною першою ст.903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 5.2 Договору, оплата за послуги охорони здійснюється Замовником щомісячно до 10 (десятого) числа кожного поточного місяця, а по закінченні терміну дії Договору, в останній день поточного місяця згідно з виставленим Виконавцем розрахунковим документом. Розрахунки за послуги здійснюються в гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок Виконавця, вказаний в цьому Договорі (п. 5.7 Договору).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 1.3 Договору, Замовник зобовязується оплатити вартість наданих ВИКОНАВЦЕМ послуг з охорони Обєкту в порядку та на умовах, встановлених даним Договором.

Факт надання позивачем послуг відповідачу, підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Г-0280/31/10 від 31.10.2015 р., №Г-0273/30/11 від 30.11.2015 р., які підписані обома сторонами.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг з боку відповідача залишився несплачений борг у сумі 30000,00 грн., за період жовтень-листопад 2015 р.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться

Будь-яких документів у підтвердження відсутності заборгованості відповідачем надано не було, враховуючи вищенаведене, суд робить висновок, що заявлені позовні вимоги позивача у сумі 30000,00 грн. є доведеними, обґрунтованими матеріалами справи, а також такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимо про стягнення пені в сумі 5329,01 грн. за період з 11.10.2015 р. по 21.03.2016 р., слід зазначити наступне:

Пунктом 6.2.1 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної (неповної) оплати послуг за договором, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла в період, за який нараховується пеня) від суми простроченої плати за кожен день просрочення платежу.

Згідно приписів ч.2 ст.193 ГК України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічне положення міститься у ст.611 ЦК України, відповідно до якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до вимог передбачених ст.ст.546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною першою статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, суд дійшов висновку, що наданий розрахунок є арифметично вірним, а позовні вимоги обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 3 % річних в сумі 363,70 грн. за період з 11.10.2015 р. по 21.03.2016 р., суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитору зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних в сумі 363,70 грн. за період з 11.10.2015 р. по 21.03.2016 р. є арифметично вірним, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 765,87 гривень суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 765,87 гривень за період з 11.10.2015 р. по 21.03.2016 р.

Перевіривши розрахунок стягуваної суми відповідно до вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 765,87 гривень за період з 11.10.2015 р. по 21.03.2016 р (за повні місяці прострочення).

Статтею 4-3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду зазначеної справи відповідачем належним чином не спростовано вимоги позовної заяви.

Згідно вимог передбачених ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Відповідно до приписів ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.6, 11 - 16, 202, 509, 526, 530, 598, 599, 610-612, 625-627, 629, 632, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст.20, 67, 173, 174, 193 Господарського кодексу України та керуючись ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 4-6, 12, 15, 20, 22, 28, 32-34, 36, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГРУП 1», м. Київ до Публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНО-КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КАПІТАЛ», м. Донецьк про стягнення 36458,58 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНО-КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КАПІТАЛ», (83001, м. Донецьк, вул.. Артема, 63, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ГРУП 1», (04053, м. Київ, вул. Артема, буд 21, оф. 406, ) 30000,00 грн. сума основного боргу, 5329,01 грн. сума пені, 363,70 грн. сума 3 % річних, 765,87 грн. сума інфляційних втрат), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 10.05.2016 р.

Повне рішення складено 16.05.2016 р.

Суддя М.Ю. Мальцев