ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 р. Справа № 923/386/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоінтелтехнології"

до Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 687093,65 грн,

за участі представників:

позивача ОСОБА_1 (директора), ОСОБА_2 (представника за дорученням),

відповідача ОСОБА_3 (представника за дорученням),

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 702403,60 грн, з яких: 521584,40 грн основної заборгованості, 7111,57 грн інфляційних, 14346,90 грн річних та 159360,73 грн пені. Під час судового розгляду справи позивач зменшив суму стягнення до 687093,65 грн, з якої: 521584,40 грн основної заборгованості, 7111,57 грн інфляційних, 14346,90 грн річних та 144050,78 грн пені.

Безпосередньо позовні вимоги ґрунтуються на неналежному виконанні відповідачем взятих на себе зобовязань щодо своєчасної оплати вартості поставленого товару за договором № 5 від 29.01.2015.

Ухвалою суду від 18.04.2016 порушене провадження у даній справі та її розгляд призначений на 05.05.2016 із зобовязанням відповідача надати відзив на позов. Проте, відповідач вимоги суду не виконав, відзиву не надав, заявивши в судовому засіданні 05.05.2016 клопотання про оголошення перерви для можливого врегулювання спору в добровільному порядку. Вказане клопотання судом було задоволене та розгляд справи відкладений до 19.05.2016.

У вказаний час відповідач свого представника в засідання суду не направив, надіславши письмове клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з відрядженням його представника. Це клопотання судом відхилене, оскільки відповідач мав можливість направити іншого представника, а також надати докази врегулювання спору в добровільному порядку.

Враховуючи зазначене, судом розгляд справи в судовому засіданні 19.05.2016 проведено без участі представника відповідача, але з подальшим відкладенням до 26.05.2016 для вивчення поданих позивачем розрахунків нарахованих сум.

Крім викладеного судом встановлено, що 29.01.2015 між сторонами укладено договір № 5, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 03.04.2015, за умовами якого позивач, діючи в якості постачальника, зобовязався поставити відповідачу, як покупцю, відсів та щебінь окремими партіями згідно із заявками, а останній зобовязався оплатити вартість товару та витрати по його перевезенню та доставці на підставі актів здачі-приймання наданих послуг, товарно-транспортних накладних або виставлених рахунків протягом 60 банківських днів після отримання товару.

Поряд з цим, в додатку № 1 до договору під назвою Специфікація сторонами визначено найменування, кількість, одиниці виміру та ціна товару, яка підлягає поставці, а згідно з пунктом 5.3. договору вартість перевезення кожного окремого вантажу розраховується постачальником за фактично надані послуги з розрахунку вартості перевезення 1,05 грн на тонно/кілометр з урахуванням ПДВ.

На виконання умов договору позивачем:

поставлено відповідачу товар згідно з видатковими накладними: № РН-0000647 від 27.03.2015 на суму 9204,54 грн; № РН-0000675 від 08.04.2015 на суму 48864 грн; № РН-0000682 від 17.04.2015 на суму 66187,62 грн; № РН-0000683 від 18.04.2015 на суму 48528 грн; № РН-0000691 від 18.04.2015 на суму 9077,46 грн; № РН-0000704 від 23.04.2015 на суму 1176 грн; № РН-0000705 від 26.04.2015 на суму 12521,40 грн; № РН-0000734 від 19.05.2015 на суму 92536,20 грн; № РН-0000735 від 13.05.2015 на суму 49200 грн; № РН-0000736 від 22.05.2015 на суму 146640 грн; № РН-0000737 від 22.05.2015 на суму 6535,56 грн; № РН-0000738 від 22.05.2015 на суму 2220 грн; № РН-0000822 від 23.06.2015 на суму 61690,80 грн; № РН-0000823 від 23.06.2015 на суму 28848 грн; № РН-0000824 від 23.06.2015 на суму 1327,20 грн; № РН-0000975 від 10.08.2015 на суму 2535 грн;

надано послуг з перевезення та доставки товару згідно з актами здачі-прийняття робіт: № ОУ-0000075 від 27.03.2015 на суму 20628,30 грн; № ОУ-0000093 від 08.04.2015 на суму 223960 грн; № ОУ-0000095 від 17.03.2015 на суму 149138,23 грн; № ОУ-0000096 від 18.04.2015 на суму 136485 грн; № ОУ-0000099 від 18.04.2015 на суму 8441,58 грн; № ОУ-0000112 від 23.04.2015 на суму 5196,46 грн; № ОУ-0000126 від 19.05.2015 на суму 81810 грн; № ОУ-0000127 від 21.05.2015 на суму 138375 грн; № ОУ-0000129 від 22.05.2015 на суму 9077,88 грн; № ОУ-0000190 від 23.06.2015 на суму 81135 грн; № ОУ-0000108 від 24.04.2015 на суму 5169,72 грн; № ОУ-0000107 від 26.04.2015 на суму 173921,20 грн; № ОУ-0000128 від 22.05.2015 на суму 228800 грн; № ОУ-0000189 від 23.06.2015 на суму 54540 грн;

а всього на загальну суму 1714480,31 грн.

Не дивлячись на умови договору, відповідач станом на 15.04.2016 взяті на себе зобовязання виконав не у повному обсязі, сплативши 1192895,91 грн, у звязку з чим заборгованість складає 521584,40 грн. Наявна сума заборгованості підтверджена сторонами також у складеному акті звірки взаємних розрахунків станом на 15.03.2016.

Аналіз правовідносин, які існували між сторонами свідчить, що за своєю юридичною природою між ними укладено договір поставки. Зокрема, згідно до приписів статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а останній зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Несвоєчасна оплата вартості поставленого товару за договором є порушенням взятих відповідачем на себе зобовязань та положень частини 7 статті 193 Господарського кодексу України, згідно до яких одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Через несвоєчасне виконання зобовязань позивачем нараховані відповідачу інфляційні в розмірі 7111,57 грн за період з серпня 2015 по лютий 2016 включно виходячи з наявних сум заборгованості за кожний місячний період, а також 14346,90 грн річних за період з 20.07.2015 по 15.04.2016.

Вирішуючи спір в цій частині суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За змістом пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно із Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Зокрема за змістом даного листа індекс інфляції повинен розраховуватися не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, а тому слід вважати, що у випадку, коли сума внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, то вона індексується за цей місяць, а якщо з 16 по 31 число вона індексується починаючи з наступного місяця.

В даному випадку при розрахунку інфляційних позивач, нарахувавши інфляційні за листопад 2015 року в сумі 20407,08 грн та за грудень 2015 року лютий 2016 року в сумі 6258,36 грн, не склав їх та заявив до стягнення лише 7111,57 грн, а тому, з урахуванням неможливості виходу суду за межі заявленої до стягнення суму предмету спору в сторону її збільшення, стягнення 7111,57 грн нарахованих інфляційних є правомірним.

Перевіривши суму нарахованих річних, суд також зазначає про правильність їх нарахування, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Через несвоєчасне виконання зобовязань за договором позивачем також нарахована відповідачу пеня за кожною поставкою та наданими відповідно послугами по поставці в розмірі 144050,78 грн, у звязку з чим суд зазначає, що за статтею 230 Господарського кодексу України неустойкою є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

В даному випадку за змістом пункту 7.5. договору поставки сторони погодилися, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання зобовязань по оплаті за товар і надані послуги покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% вартості товару та послуг за кожен день прострочення.

Зокрема, позивачем пеня нарахована у розмірі:

3182,77 грн за період з 20.07.2015 по 19.01.2016 від суми заборгованості 17392,20 грн;

2291,42 грн за період з 20.07.2015 по 19.01.2016 від суми заборгованості 12521,40 грн;

666,89 грн за період з 20.07.2015 по 26.11.2015 від суми заборгованості 5169,72 грн;

9901,37 грн за період з 11.08.2015 по 26.11.2015 від суми заборгованості 92536,20 грн;

8753,67 грн за період з 11.08.2015 по 26.11.2015 від суми заборгованості 81810 грн;

14529,37 грн за період з 13.08.2015 по 26.11.2015 від суми заборгованості 138375 грн;

5166 грн за період з 13.08.2015 по 26.11.2015 від суми заборгованості 49200 грн;

41870,40 грн за період з 14.08.2015 по 13.02.2016 від суми заборгованості 228800 грн;

26835,12 грн за період з 14.08.2015 по 13.02.2016 від суми заборгованості 146640 грн;

944,10 грн за період з 14.08.2015 по 26.11.2015 від суми заборгованості 9077,88 грн;

679,70 грн за період з 14.08.2015 по 26.11.2015 від суми заборгованості 6535,56 грн;

230,88 грн за період з 14.08.2015 по 26.11.2015 від суми заборгованості 2220 грн;

5760,58 грн за період з 16.09.2015 по 26.11.2015 від суми заборгованості 81135 грн;

11166,03 грн за період з 16.09.2015 по 15.03.2016 від суми заборгованості 61690,80 грн;

9871,74 грн за період з 16.09.2015 по 15.03.2016 від суми заборгованості 54540 грн;

2048,21 грн за період з 16.09.2015 по 26.11.2015 від суми заборгованості 28848 грн;

94,23 грн за період з 16.09.2015 по 26.11.2015 від суми заборгованості 1327,20 грн;

58,30 грн за період з 03.11.2015 по 26.11.2015 від суми заборгованості 2535 грн;

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення пені є правомірними та підлягають задоволенню.

Враховуючи правомірність позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 10306,40 грн покладається на відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 44, 49, 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Херсонський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» (адреса: 73036, м. Херсон, вул. Поповича, буд. 23; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінтелтехнології» (адреса: 75600, Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Дніпрова, буд. 85-Б; ) 521584,40 грн основної заборгованості, 7111,57 грн інфляційних, 14346,90 грн річних, 144050,78 грн пені та 10306,40 грн компенсації по сплаті судового збору.

Повне рішення підписане 26 травня 2016 року

Суддя М.К. Закурін