РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016Справа №910/5991/16

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Д І Т Р Е Й Д"

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення 7.057,74 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Сокур Є.М. - за довіреністю від 05.04.2016 № 37;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Д І Т Р Е Й Д" звернулося до господарського суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з останнього 7.057,74 грн. заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не належним чином виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем, оскільки не в повному обсязі здійснив розрахунок за поставлений позивачем товар за договором поставки від 05.09.2013 № К/1555, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за вказаним договором в сумі 7.057,74 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.04.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/5991/16.

Ухвала про порушення провадження у справі надсилалася відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду. Враховуючи наведене, відповідач повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Проте, відповідач свого повноважного представника у судове засідання не направив, обґрунтованих пояснень з цього приводу до суду від відповідача не надходило.

Крім того, відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 16.05.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи представника позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Д І Т Р Е Й Д", як постачальником, (далі - позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як покупцем, (далі - відповідач) укладено договір поставки від 05.09.2013 № К/1555 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов'язується передати у власність відповідача продукцію (далі - товар), а відповідач зобов'язується прийняти і оплатити товар в порядку, визначеному умовами Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 3.7 Договору визначено, що перехід права власності на товар від позивача до відповідача відбувається в момент отримання товару відповідачем та підписання (з печаткою) останнім накладних за поставлений товар.

Згідно п. 4.1 Договору відповідач здійснює оплату товару за ціною, яка передбачена у накладній на поставку товару до Договору.

Відповідно до п. 4.4 Договору відповідач зобов'язується сплатити вартість поставленого товару протягом двадцяти одного календарного дня з моменту отримання товару. Оплата здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок позивача, або шляхом внесення готівки в касу останнього.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов'язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 84.212,18 грн. Наведена фактична обставина підтверджується товарно-транспортними накладними, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій. Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками їх печаток.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача строку оплати товару, який закріплений у п. 4.4 Договору. Частина поставленого товару була повернена відповідачем на загальну суму 88,75 грн. В свою чергу, відповідач вартість отриманого товару на користь позивача здійснив частково в сумі 77.065,69 грн., а саме:

- на суму 2.709,60 грн. - на підставі фіскальних чеків від 19.06.2015 № 43476 на суму 818,64 грн., від 11.09.2015 № 47735 на суму 1.065,60 грн. та від 23.10.2015 № 50049 на суму 825,36 грн.;

- на суму 74.356,09 грн. - на підставі банківських довідок про надходження коштів на рахунок позивача від 15.03.2016 № 7520 на суму 65.301,90 грн. та від 15.03.2016 № 10/01-0318/16 на суму 9.054,19 грн.

Належним чином засвідчені копії вказаних фіскальних чеків та банківських довідок наявні в матеріалах справи.

Таким чином станом на момент вирішення спору по суті заборгованість відповідача перед позивачем за укладеним між сторонами спору Договором складає 7.057,74 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Суд відзначає, жодного підтвердження щодо факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 7.057,74 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи сукупність фактичних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача боргу в сумі 7.057,74 грн. є правомірною та такою, що підлягає задоволенню повністю, з тих підстав, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином останнім доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем жодними доказами не спростовано.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04071, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Д І Т Р Е Й Д" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 14-Б; ідентифікаційний код 38518542, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) заборгованість в сумі 7.057 (сім тисяч п'ятдесят сім) грн 74 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23 травня 2016 року

Суддя С.В. Балац