ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.16р. Справа № 904/3213/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМВОСТРОЙ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 2 141 358,59 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 128 від 24.03.16р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_1 Дніпро" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМВОСТРОЙ" (далі - відповідач) про стягнення 2 141 358,59 грн. заборгованості, з якої: 1 463 079,62 грн. простроченої заборгованості за основною сумою кредиту, 549 895,61 грн. простроченої заборгованості по процентам, 75 084,34 грн. пені за несплаченим кредитом, 53 299,02 грн. пені за несплаченими процентами та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за Кредитним договором № 151013-К від 15.10.2013 року в частині повного та своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за його користування.

Позивачем 22.04.2016 року подано до суду заяву про забезпечення позову (в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2016 р. по справі № 904/3213/16 порушено провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 12.05.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, вимог суду, викладених в ухвалі про порушення провадження у справі не виконав, письмовий відзив на позов не надав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2016 р., надіслана на адресу відповідача, що зазначена у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Гомельська, буд. 59, приміщення 15; ) на яку насамперед і було направлено кореспонденцію господарського суду. Згідно з довідкою поштової установи поштові відправлення на адресу відповідача повернуті до суду з позначкою: "за закінченням терміну зберігання".

У п. 4 інформаційного листа ВГСУ від 02.06.2006р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" зазначається, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 12.05.2016 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.10.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 Дніпро" (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕМВОСТРОЙ" (позичальник) укладений Кредитний договір № 151013-К (далі Кредитний договір), за умовами п. 1.1. якого банк починаючи з 15 жовтня 2013 року надає позивальнику строковий кредит у сумі 2 650 000,00 грн. на наступні цілі: поповнення обігових коштів. Термін повернення кредиту в строки встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до цього Договору), з остаточним погашенням 30 вересня 2016 року.

Договором № 240614 від 24.06.2014 р. про зміну Кредитного договору викладено п. 1.1. Кредитного договору в новій редакції: 1.1. банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 2 620 476,62 грн. на наступні цілі: поповнення обігових коштів. Станом на 24.06.2014 р. заборгованість за кредитом складає 2 220 476,62 грн. Термін повернення кредиту в строки встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до цього Договору) з остаточним погашенням 30 вересня 2016 року.

Сторони домовились, що у разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього Договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником встановлюється в розмірі 23 % процентів річних за користування кредитними ресурсами, що надані в гривні (п. 1.4. Кредитного договору).

Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору нарахування та сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця та одночасно з остаточним погашенням заборгованості по кредиту на рахунок нарахованих процентів відкритого в банку та вказаного в п. 1.6. цього Договору.

На виконання умов Кредитного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 2 620 476,62 грн., що підтверджується меморіальним ордером №К/729746 від 15.10.2013 р., копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 25).

Відповідач в порушення взятих на себе зобовязань щодо погашення кредиту за Кредитним договором виконав частково, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість із прострочення кредиту, яка складає 1463 079,62 грн., та із сплати прострочених процентів у сумі 549 895,61 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Одностороння вiдмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За статтею ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідачем взяті на себе договірні зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та сплаті процентів виконано частково, заборгованість відповідача перед позивачем складається з 1 463 079,62 грн. простроченої заборгованості за основною сумою кредиту, 549 895,61 грн. простроченої заборгованості по процентам.

Доказів виконання обов'язків за Кредитним договором № 151013-К від 15.10.2013 р., на момент розгляду спору відповідачем не надано.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантiєю, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства. Розмiр неустойки, встановлений законом, може бути збiльшений у договорi (ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України).

Пунктом 8.1. Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне погашення одержаних кредитів, а також процентів за користування кредитом, позичальник сплачує банку за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам. Пеня сплачується у гривнях за курсом Національного банку України на день сплати пені. Позичальник відшкодовує інші збитки, завданні банку невиконанням зобовязань. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами згідно з умовами цього Договору.

У зазначений Кредитним договором термін відповідачем не виконано зобов'язання по сплаті заборгованості за нараховані проценти за користування кредитом, у звязку з чим позивачем нараховано відповідачу 75 084,34 грн. пені за несплаченим кредитом та 53 299,02 грн. пені за несплаченими процентами.

Враховуючи не оплату відповідачем заборгованості по кредиту та процентам за користування кредитом, суд вважає, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача пеню за несвоєчасно сплачений кредит та пеню за несвоєчасно сплачені проценти.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 1 463 079,62 грн. простроченої заборгованості за основною сумою кредиту, 549 895,61 грн. простроченої заборгованості по процентам, 75 084,34 грн. пені за несплаченим кредитом, 53 299,02 грн. пені за несплаченими процентами.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у справі покладаються на відповідача.

Позивачем 22.04.2016 року подано до суду заяву про забезпечення позову (в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України), згідно якої позивач просить накласти арешт в межах суми позову у розмірі 2 141 358,60 грн. на грошові кошти, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕМВОСТРОЙ" та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕМВОСТРОЙ" відкривати нові рахунки у будь-яких інших фінансових установах, крім ПАТ "ОСОБА_1 Дніпро".

Заява позивача задоволенню не підлягає, оскільки умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що грошові суми або майно, які є у відповідача, на момент подання позову можуть зникнути, зменшитись за кількістю, або погіршитись за якістю на момент виконання рішення - будь-яких обґрунтувань та доказів, які б їх підтверджували, суду позивачем надано не було.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 49, 75 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМВОСТРОЙ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Гомельська, буд. 59, приміщення 15; ) на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 3; ) 1 463 079,62 грн. (один мільйон чотириста шістдесят три тисячі сімдесят девять грн. 62 коп.) простроченої заборгованості за основною сумою кредиту, 549 895,61 грн. (пятсот сорок девять тисяч вісімсот девяносто пять грн. 61 коп.) простроченої заборгованості по процентам, 75 084,34 грн. (сімдесят пять тисяч вісімдесят чотири грн. 34 коп.) пені за несплаченим кредитом, 53 299,02 грн. (пятдесят три тисячі двісті девяносто девять грн. 02 коп.) пені за несплаченими процентами, 32 120,37 грн. (тридцять дві тисячі сто двадцять грн. 37 коп.) судового збору, про що видати наказ.

В задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_3

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України 16 травня 2016 р.