ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"25" квітня 2016 р. Справа № 911/740/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Житлово-комунального підприємства Немішаєве, смт. Немішаєве, Бородянський р-н

про стягнення 63 659,14 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1 предст. за дов. № 14-182 від 15.07.2014;

відповідач не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі НАК Нафтогаз України, позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Житлово-комунального підприємства Немішаєве (далі ЖКП Немішаєве, відповідач) про стягнення 63 659,14 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання ЖКП Немішаєве зобов'язань за договором № 13/2850-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу в частині своєчасного проведення розрахунку за переданий у власність відповідача природний газ, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 23699,14 грн. основної заборгованості, 1834,36 грн. пені, 1 853,06 грн. 3 % річних та 36 272,58 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.03.2016 було порушено провадження у справі № 911/740/16 та призначено розгляд справи на 04.04.2016 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.04.2016 розгляд справи було відкладено на 25.04.2016 року, у звязку з незявлення в судове засідання представника відповідача, а також з огляду на неподання відповідачем письмового відзиву та доказів відсутності заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2850-ТЕ-17.

25.04.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання, в якому останній просив залучити до матеріалів справи довідки про операції та сальдо, які свідчать про погашення відповідачем суми основного боргу.

Суд задовольнив дане клопотання та залучив до матеріалів справи подані документи.

В судове засідання 25.04.2016 року відповідач повторно не направив свого повноважного представника, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 468.

З даного приводу суд зазначає, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція зазначена у п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а також зважаючи на строки, передбачені ст. 69 ГПК України щодо терміну розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Згідно з ч. 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

25.04.2016 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

28.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та Житлово-комунальним підприємством Немішаєве (покупець) було укладено договір № 13/2850-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу (договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити природний газ на умовах договору.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 3.4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У розділі 11 договору сторони передбачили, що договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2013 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору за період з січня по грудень 2013 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 89 108,09 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу підписаними представниками сторін та скріпленими печатками підприємств.

ОСОБА_1, як стверджує позивач у своїй позовній заяві, відповідач здійснив лише часткову оплату природного газу, в звязку з чим, за ним рахується заборгованість у розмірі 23 699,14 грн.

Разом з тим, як вбачається з наданих позивачем довідок про операції та сальдо, оплата суми основного боргу в розмірі 23 699,14 грн. була здійснена відповідачем 25.12.2015 року, а позов було направлено до господарського суду Київської області 02.03.2016 року.

Вказана обставина свідчить про те, що оплата суми боргу в розмірі 23 699,14 грн. за договором № 13/2850-ТЕ-17 була здійснена до подання позовної заяви до суду, у звязку з чим суд відмовляє в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 23 699,14 грн., яка була сплачена відповідачем до подання позовної заяви.

Крім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача 1834,36 грн. пені, яка була нарахована:

-718,86 грн. пені за період з 14.12.2013 по 13.06.2014 за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу у листопаді 2013 року;

-1115,50 грн. пені за період з 14.01.2014 по 13.07.2014 за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу у грудні 2013 року.

Згідно з п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору останній зобовязується у безспірному порядку сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Судом здійснено перевірку нарахованої позивачем пені за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», з урахуванням вимог чинного законодавства, умов договору та встановлено, що поданий позивачем розрахунок є вірним, відповідає нормам законодавства та матеріалам справи, а відтак розмір пені підлягає стягнення з відповідача в повному обсязі.

Також позивачем було заявлено до стягнення 1853,06 грн. 3% річних та 36 272,38 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено у сумі 1853,06 грн., у тому числі:

- за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу у березні 2013 року за період з 21.10.2014 року по 04.08.2015 року у сумі 386,12 грн.;

- за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу у квітні 2013 року за період з 21.10.2014 року по 04.08.2015 року у сумі 177,95 грн.;

- за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу у жовтні 2013 року за період з 21.10.2014 року по 04.08.2015 року у сумі 158,05 грн.;

- за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу у листопаді 2013 року за період з 14.12.2013 року по 04.08.2015 року у сумі 473,89 грн.;

- за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу у грудні 2013 року за період з 14.01.2014 року по 04.08.2015 року у сумі 657,05 грн.;

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», з урахуванням вимог чинного законодавства, встановив, що розрахунок є вірним, відповідає нормам законодавства та матеріалам справи, а відтак позовна вимога про стягнення 1853,06 грн. 3% річних підлягає задоволенню в повному обсязі.

В свою чергу розрахунок інфляційних втрат було здійснено позивачем наступним чином:

- за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу у березні 2013 року за період з жовтня 2014 року по червень 2015 року нараховано 9754,08 грн. інфляційних втрат;

- за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу у квітні 2013 року за період з жовтня 2014 року по червень 2015 року нараховано 4491,84 грн. інфляційних втрат;

- за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу у жовтні 2013 року за період з жовтня 2014 року по червень 2015 року нараховано 4001,74 грн. інфляційних втрат;

- за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу у листопаді 2013 року за період з грудня 2013 року по червень 2015 року нараховано 7370,91 грн. інфляційних втрат;

- за несвоєчасне виконання зобовязань з оплати природного газу у грудні 2013 року за період з січня 2014 року по червень 2015 року нараховано 10 654,01 грн. інфляційних втрат;

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон» суд встановив, що заявлена позивачем до стягнення сума є арифметично вірною, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1834,36 грн. пені, 1853,06 грн. 3 % річних та 36 272,58 грн. інфляційних втрат. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються судом на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово-комунального підприємства Немішаєве (07853, Київська обл., Бородянський р-н, смт. Немішаєве, вул. Чкалова, 42, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 1 834 (одну тисячу вісімсот тридцять чотири) грн. 36 коп. пені, 1853 (одну тисячу вісімсот пятдесят три) грн. 06 коп. 3% річних, 36 272 (тридцять шість тисяч двісті сімдесят дві) грн. 58 коп. інфляційних втрат та 865 (вісімсот шістдесят пять) грн. 00 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 18.05.2016р.

Суддя О.В. Щоткін