РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016Справа №910/6311/16

За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Комунального підприємства "Центр ідентифікації тварин"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 1319,74 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Ковальчук (довіреність № 155/1/03-540 від 06.01.2016)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Центр ідентифікації тварин" (відповідач) про стягнення 1 316,66 грн., з яких: заборгованість з компенсації витрат підприємства у сумі 614,64 грн., заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у сумі 653,50 грн., інфляційні втрати в сумі 29,44 грн., 3% річних в сумі 19,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1122 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 17.04.2013 в частині компенсації витрат підприємства у сумі 614,64 грн. та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у сумі 653,50 грн. Також, у зв'язку із порушенням грошового зобов'язання, позивачем нараховані 3% річних у розмірі 19,08 грн. та інфляційні втрати у розмірі 29,44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2016 порушено провадження по справі № 910/6311/16, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та призначено її до розгляду на 21.04.2016.

20.04.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи та пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2016 розгляд справи №910/6311/16 відкладено на 17.05.2016.

27.04.2016 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли пояснення щодо заборгованості відповідача за договором №1122 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 17.04.2013. Також, у своїх поясненнях третя особа просить суд здійснювати розгляду справи без участі представника Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради.

05.05.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли розрахунки інфляційних втрат та 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні 17.05.2016 надав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивачем заявлено до стягнення 1319,74 грн., з яких: заборгованість з компенсації витрат підприємства у сумі 614,64 грн., заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у сумі 653,50 грн., інфляційні втрати в сумі 36,06 грн., 3% річних в сумі 15,54 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Заява позивача про збільшення позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, у зв'язку з чим, подальший розгляд справи № 910/6311/16 здійснюється щодо позовних вимог викладених у даній заяві та відповідно має місце нова ціна позову.

Представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити в редакції заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання 17.05.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

Представник третьої особи в судове засідання 17.05.2016 не з'явився, проте у поясненнях до позову просив суд здійснювати розгляд справи без участі її представника.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №011.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, оскільки, відповідач не скористався належним йому процесуальним правом приймати участь в судових засіданнях, відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, відповідачем суду не надано, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Водночас, у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 17.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.04.2013 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) як орендодавцем, Комунальним підприємством "Центр ідентифікації тварин" як орендарем та Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" як підприємством було укладено договір №1122 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1., 2.1. договору оренди, орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 22.09.2011 №34/6250 та рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 19.02.2013 №142 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - об'єкт оренди) - приміщення загальною площею 17,50 кв. м., в т.ч. на 5 поверсі - 17,50 кв. м., в будинку № 9 на вул. Гната Юри (згідно з поверховим планом БТІ - вул. літер А) для розміщення комунального підприємства, яке частково утримується за рахунок місяцевого бюджету.

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і знаходиться на балансі КП "Київжитлоспецексплуатація" (п. 2.4. договору оренди).

Згідно із актом приймання-передачі нерухомого майна від 17.04.2013, орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування згідно з договором оренди вказане вище приміщення у нежитловому будинку, що перебуває на балансі КП "Київжитлоспецексплуатація".

Умовами п. 3.1., п. 3.2. договору оренди передбачено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розмір якої згідно із Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженою рішенням Київради від 22.09.2011 №34/6250 становить 1 грн. на рік. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Крім орендної плати орендар сплачує компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, яка за лютий 2013 рік складає 41,85 грн. на місяць та компенсацію витрат підприємства, яка за лютий 2013 рік складає 49,16 грн. на місяць (п. 3.3. договору оренди).

Згідно із п. 3.4., п. 3.5. договору оренди, розмір орендної плати, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України. Додатково до орендної плати, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Пунктом 3.6. договору оренди визначено, що орендна плата, компенсація витрат підприємства та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача), а саме КП "Київжитлоспецексплуатація", починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою є дата підписання сторонами акта приймання передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

У відповідності до п. 3.7. договору, орендна плата, компенсація витрат підприємства та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачуються орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця.

Пунктом 4.2. договору оренди визначено обов'язок відповідача вносити орендні платежі (орендну плату та компенсацію витрат підприємства) своєчасно і у повному обсязі.

У відповідності до п. 9.1 договору оренди, строк дії договору встановлено з 17.04.2013 по 15.04.2016.

Відповідно до акту приймання передачі від 14.03.2016 орендар повернув орендодавцеві приміщення, що були в орендному користуванні згідно із договором оренди.

У зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань за договором оренди, у відповідача період з 01.05.2015 по 13.03.2016 утворилась заборгованість з компенсації витрат підприємства, що становить 614,64 грн. та заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у розмірі 653,50 грн.

Внаслідок, порушення відповідачем грошового зобов'язання, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні втрати в сумі 36,06 грн., 3% річних в сумі 15,54 грн. (у редакції заяви про збільшення позовних вимог).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено судом вище, відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 17.04.2013 третя особа передала, а відповідач прийняв в оренду приміщення загальною площею 17,50 кв. м. в будинку № 9 на вул. Гната Юри, яке перебуває на балансі у позивача.

Умовами договору визначено, що відповідач щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця сплачує позивачу компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою на якій розташований об'єкт оренди та компенсацію витрат підприємства.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки, позивачем належними доказами доведено передачу відповідачу в орендне користування нежитлового приміщення загальною площею 17,50 кв. м. в будинку № 9 на вул. Гната Юри, відповідач не сплатив встановленої договором суми компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за період з 01.05.2015 по 13.03.2016, а строк виконання даного зобов'язання настав, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості з компенсації витрат підприємства у сумі 614,64 грн. та заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у сумі 653,50 грн.

Відповідачем заборгованість заявлену до стягнення не спростовано, доказів сплати боргу за договором №1122 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 17.04.2013 не надано.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з компенсації витрат підприємства у сумі 614,64 грн. та заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у сумі 653,50 грн. підлягають задоволенню судом.

Позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 36,06 грн. та 3% річних у розмірі 15,54 грн. (у редакції заяви про збільшення позовних вимог), нараховані на заборгованість з компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Пунктом 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

З розрахунку позивача, наданого до суду 05.05.2016, вбачається, що позивач у періоді з 06.03.2016 по 23.03.2016 здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість, яка виникла за березень 2016 року. Однак, обов'язок здійснити оплату витрат підприємства та витрат за користування земельною ділянкою за березень 2016 року в межах визначеного позивачем періоду ще не настав, оскільки, згідно умов пункту 3.7. договору оренди оплата здійснюється не пізніше 5 числа наступного місяця (у даному випадку з квітня).

Відтак, нарахування інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість, яка виникла за березень 2016 року у визначеному позивачем періоді з 06.03.2016 по 23.03.2016 не здійснюється.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість за травень 2015 року по лютий 2016 року з витрат підприємства та витрат підприємства за користування земельною ділянкою, в межах визначених позивачем періодів, судом встановлено, що 3% річних становлять 15,47 грн. та інфляційні втрати - 35,55 грн., у зв'язку із чим, вимоги підлягають задоволенню частково.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Центр ідентифікації тварин" (04073, м. Київ, провулок Бондарський, будинок 19, ) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 51-А, ) заборгованість з компенсації витрат підприємства у сумі 614,64 грн., заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у сумі 653,50 грн., інфляційні втрати в сумі 35,55 грн., 3% річних в сумі 15,47 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1377,40 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 23.05.2016

Суддя С.О. Турчин