ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.05.16р. Справа № 904/1748/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІДРОДЖЕННЯ", смт. Покровське

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 239 від 12.02.2016 року, представник;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІДРОДЖЕННЯ", смт. Покровське про стягнення заборгованості в розмірі 92 245,27 грн., пені в розмірі 9 224,52 грн., 3% річних в розмірі 3 464,88 грн. та інфляційних в розмірі 39 573,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №21/06/201 про надання транспортних послуг від 10.06.2014 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання, призначене для розгляду справи, не забезпечив, про дату, час і місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином за його місцезнаходженням.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 10.05.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2014 року між фізичною особою-підприемцем ОСОБА_1 (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Відродження" (далі - відповідач) було укладено договір № 21/06/2014 про надання транспортних послуг (далі- Договір), згідно умов якого Позивач зобов'язується доставити ввірений йому відповідачем вантаж, визначений у додатках (заявках) до вказаного договору, автотранспортом до місця призначення і видати вантаж особі, уповноваженій на його отримання, а відповідач, в свою чергу, зобов'язується своєчасно оплачувати автотранспортні послуги виконавця (п.1.1. договору).

Пунктом 3.6. договору передбачено, що остаточні розрахунки здійснюються замовником на підставі рахунків - фактур, які виставляються перевізником протягом 3 банківських днів. Підставою для виписки рахунку - фактури є товаро-транспортні накладні.

Позивачем, на підставі товарно-транспортних накладних та згідно вказаних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), було складено та пред'явлено Відповідачу до сплати наступні рахунки-фактури, які містять:

- рахунок № 310714/1 від 31 липня 2014 р. на суму 44 937,75 грн.;

- рахунок №310714 від 31 липня 2014 р. на суму 105 781,00 грн.;

- рахунок № 310814 від 31 серпня 2014 р. на суму 21 573, 65 грн.;

- рахунок № 250914 від 25 вересня 2014 р. на суму 44 823, 45 грн.;

- рахунок № 201014 від 20 жовтня 2014 р. на суму 15 182, 65 грн.

Відповідачем оплата наданих йому транспортних послуг була здійснена частково, у сумі 140 053, 23 грн., однак, в порушення умов Договору повний розрахунок за надані Позивачем транспортні послуги відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим за останнім рахується заборгованість в розмірі 92 245,27 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію, яка отримана 05.06.2016 року, однак залишена без відповіді.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строків оплати, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 92 245,27 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з пунктом 4.1. Договору за несвоєчасну оплату замовником, наданих перевізником послуг, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, вказаної у рахунку-фактурі за кожний день прострочення, але не більше 10 % від загальної вартості наданих послуг.

На підставі п. 4.1. договору, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 9 224,52 грн. Господарським судом встановлено, що з врахуванням ст. 232 ГК України складає 33 769,20 грн., однак за приписами п. 4.1. договору сума пені не може бути більше 10 % від загальної вартості наданих послуг, а відтак суми пені, яка підлягає стягненню складає 9 224,52 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 39 573,16 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2014 року по лютий 2016 року та 3% річних в розмірі 3 464,88 грн. за період з 01.12.2014 року по 01.03.2016 року, перевіривши розрахунок яких, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення іфляційних в розмірі 39 573,16 грн. та 3% річних в розмірі 3 464,88 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 25, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (53600, Дніпропетровська область, вул. 40 років Жовтня, 17-А, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість в розмірі 92 245,27 грн., пеню в розмірі 9 224,52 грн., інфляційні в розмірі 39573,16 грн., 3 % річних в розмірі 3 464,88 грн. та 2 167,62 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 16.05.2016

Суддя С.В. Мартинюк