ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" травня 2016 р. Справа № 918/231/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Атоммонтажсервіс"

до відповідача 1: Приватного підприємства "МБЛ Компані"

до відповідача 2: Публічного акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ-10"

про стягнення боргу за договором субпідряду №1212/2014-СП від 12.12.2014 р. в сумі 1 061 386,92 грн.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 (договір від 29 лютого 2016 року);

Від відповідача 1: не з'явився;

Від відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 15 липня 2014 року);

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Атоммонтажсервіс" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача1 - Приватного підприємства "МБЛ Компані" та відповідача 2 - Публічного акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ-10" про стягнення боргу за договором субпідряду № 1212/2014-СП від 12.12.2014 р. в сумі 1 061 386,92 грн., позовні вимоги аргументувавши неналежним виконанням відповідачем 2 умов договору субпідряду № 1212/2014-СП на виконання робіт з заміни АЗ на ПТК АЗ-ПЗ на енергоблоці № 3 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 для ВП "ЮУ АЕС" в частині повного та своєчасного розрахунку за надані послуги.

Ухвалою суду від 31 березня 2016 року порушено провадження у справі № 918/231/16, розгляд справи призначено до слухання на 28 квітня 2016 року.

28 квітня 2016 року позивачем подано заяву про часткову відмову від позову в частині вимог до Приватного підприємства "МЛБ Компані". У вказаній заяві позивач просить прийняти до розгляду та задоволити заяву про часткову відмову від позову в частині вимог до Приватного підприємства "МЛБ Компані", просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Електропівденмонтаж-10" борг за договором субпідряду № 1212/2014-СП від 12.12.2014 р. в сумі 1 061 386,92 грн.

Ухвалою суду від 24 травня 2016 року вказану заяву задоволено, провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача 1 - Приватного підприємства "МБЛ Компані" припинено.

Ухвалою суду від 28 квітня 2016 року розгляд справи відкладено на 24 травня 2016 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача 1 не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник відповідача 2 факт наявної заборгованості не заперечував, та просив суд відстрочити виконання рішення строком на 3 місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

12 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Електропівденмонтаж-10" (підрядник, відповідач 2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атоммонтажсервіс" (субпідрядник, позивач) було укладено договір субпідряду № 1212/2014-СП на виконання робіт з заміни АЗ на ПТК АЗ-ПЗ на енергоблоці № 3 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 для ВП "ЮУ АЕС" (надалі договір), відповідно до предмету якого субпідрядник, в межах договірної ціни, виконує на свій ризик власними і залученими силами засобами, якісно і у встановлений договором термін роботи з заміни АЗ на ПТК АЗ-ПЗ на енергоблоці № 3 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 для ВП "ЮУ АЕС". Субпідрядник здає, в обумовлені терміни, виконані роботи підряднику, за свій рахунок усуває дефекти, що виявилися в процесі виробництва робіт і в межах гарантійного терміну експлуатації. Підрядник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи.

Відповідно до пункту 1.2. договору фізичний об'єм і найменування робіт, передбачених в п. 1.1. цього договору, визначається проектно-кошторисною документацією, виданою підрядником у виробництво робіт, вартість робіт визначається узгодженим сторонами розрахунком договірної ціни. (додаток № 2).

Відповідно до пункту 1.2. договору фізичний об'єм і найменування робіт, передбачених в п. 1.1. цього договору, визначається проектно-кошторисною документацією, виданою підрядником у виробництво робіт, вартість робіт визначається узгодженим сторонами розрахунком договірної ціни. (додаток № 2).Пунктами 2.1.-2.2. договору передбачено, що договірна ціна робіт (додаток № 1), доручених до виконання субпідряднику складає: 1 997 486,08 грн.

Договірна ціна є динамічною, визначається відповідно до положень ДСТУ Б Д.1.1-1-2013, що передбачають однорівневу систему ціноутворення в будівництві і може змінюватися відповідно до п. 1.3. і 2.4. цього договору.

Згідно p наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних робіт за січень-квітень 2015 року, позивач на виконання умов договору № 1212/2014-СП виконав те передав відповідачу роботи на загальну суму 1 920 703,90 грн. ОСОБА_1 приймання виконаних робіт підписані представниками сторін без зауважень.

В свою чергу відповідач частково розрахувався з позивачем за виконані роботи, що підтверджується виписками по рахунках та актами виконаних робіт за січень, березень, квітень 2015 року.

Так, згідно перевіреного судом розрахунку позивача несплаченими є виконані позивачем роботи на суму 1 061 386,92 грн.

Відповідно до пункту 4.1. договору розрахунок за виконані роботи проводитимуться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника, протягом 15 календарних днів з моменту отримання підрядником грошових коштів за виконані роботи від замовника.

З листа НАЕК ВП "Южно-Україніська АЕС" від 25 лютого 2016 року видно, що станом на 24 лютого 2016 року кредиторська заборгованість замовника робіт перед ПАТ "Електропівденмонтаж-10" погашена в повному обсязі. Вказані обставини підтверджуються наданими відповідачем - 2 банківськими виписками.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 838 ЦК України передбачено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до положень статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача 2 - Публічного акціонерного товариства Електропівденмонтаж-10" про стягнення стягнення боргу за договором субпідряду № 1212/2014-СП від 12.12.2014 р. в сумі 1 061 386,92 грн. є законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають до задоволення.

У поданому до суду відзиві на позові відповідач 2 керуючись положеннями статті 121 ГПК України просить суд відстрочити виконання рішення щодо стягнення з відповідача 2 заборгованості в сумі 1 061 386,92 грн. строком на 3 місяці з моменту набрання рішення суду законної сили.

Розглянувши вказану заяву суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

При відстрочці або розстрочці виконання рішення, ухвали, постанови господарський суд на загальних підставах може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. В необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

Як роз'яснено у пункті 7.1.1. постанови пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року № 9 (надалі постанова) відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Пунктом 7.2. постанови роз'яснено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розглянувши подану заяву про відстрочку виконання рішення суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки заявником не надано належних да допустимих доказів скрутного матеріального становища та відповідно неможливості виконання рішення суду.

Відтак в задоволенні заяви про відстрочку слід відмовити.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями статті 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з вимогами статті 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як визначено статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

На підставі статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача 2.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Електропівденмонтаж-10" (71503, Запорізька область, м.Енергодар, вул. Промислова 46 Е, код 00121844) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атоммонтажсервіс" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Лісова 3, код 30563645) 1 061 386 (один мільйон шістдесят одна тисяча триста вісімдесят шість) грн. 92 коп. заборгованості та 15 920 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот двадцять) грн. 80 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

повне рішення складено 26 травня 2016 року

Суддя Качур А.М.