ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р. Справа № 925/1099/15

За позовом керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

до Чигиринської районної державної адміністрації

до товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія Маїс

про визнання недійсними рішення, договору та зобовязання повернути земельну ділянку

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 сільської ради

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін та третіх осіб:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 11.01.2016.

від першого відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю від 31.03.2016, ОСОБА_4 за довіреністю від 03.04.2016;

від другого відповідача: ОСОБА_5 за довіреністю від 31.03.2016.

За участю прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6

01 липня 2015 року прокурор Чигиринського району звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Чигиринської районної державної адміністрації та до товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія Маїс з такими вимогами:

- про визнання недійсним розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації від 16.03.2011 №70 Про надання в оренду земельних ділянок товариству з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія Маїс;

- про визнання недійсним договору оренди 11 земельних ділянок загальною площею 131,8437 га (1 кадастровий номер :01:000:0569 площею 9,3981 га сіножаті; 2 кадастровий номер :01:000:0570 площею 9,7325 га сіножаті; 3 кадастровий номер :01:000:0571 площею 16,2727 га сіножаті; 4 кадастровий номер :01:000:0572 площею 8,0703 га сіножаті; 5 кадастровий номер :01:000:0573 площею 23,4697 га сіножаті; 6 кадастровий номер :01:000:0574 площею 14,1330 га сіножаті; 7 кадастровий номер :01:000:0575 площею 16,2489 га сіножаті; 8 кадастровий номер :01:000:0576 площею 13,3519 га сіножаті; 9 кадастровий номер :01:000:0577 площею 9,3612 га сіножаті; 10 кадастровий номер :01:000:0578 площею 9,6678 га сіножаті; 11 кадастровий номер :01:000:0579 площею 2,1376 га сіножаті), укладеного 01.04.2011 між Чигиринською районною державною адміністрацією і товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія Маїс і зареєстрованого у відділі Держкомзему у Чигиринському районі 08.04.2011 за номером 00006;

- про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія Маїс повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області земельні ділянки (1 кадастровий номер :01:000:0569 площею 9,3981 га сіножаті; 2 кадастровий номер :01:000:0570 площею 9,7325 га сіножаті; 3 кадастровий номер :01:000:0571 площею 16,2727 га сіножаті; 4 кадастровий номер :01:000:0572 площею 8,0703 га сіножаті; 5 кадастровий номер :01:000:0573 площею 23,4697 га сіножаті; 6 кадастровий номер :01:000:0574 площею 14,1330 га сіножаті; 7 кадастровий номер :01:000:0575 площею 16,2489 га сіножаті; 8 кадастровий номер :01:000:0576 площею 13,3519 га сіножаті; 9 кадастровий номер :01:000:0577 площею 9,3612 га сіножаті; 10 кадастровий номер :01:000:0578 площею 9,6678 га сіножаті; 11 кадастровий номер :01:000:0579 площею 2,1376 га сіножаті) загальною вартістю 434094 грн. 18 коп.

Також прокурор просить покласти на відповідача витрати на сплату судового збору.

В обґрунтування позову прокурор вказав на невідповідність спірних розпорядження та договору вимогам ст. ст. 124, 134 Земельного кодексу України в частині щодо передачі Чигиринською районною державною адміністрацією товариству з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія Маїс в оренду земельних ділянок державної власності без проведення земельних торгів.

Ухвалою від 03.07.2015 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву прокурора Чигиринського району до розгляду, порушив провадження у цій справі та призначив її до розгляду у судовому засіданні.

Представник другого відповідача у поданому ним 21.07.2015 до господарського суду відзиві на позов заперечив проти позову, пославшись при цьому на відсутність у діях відповідачів порушень вимог чинного законодавства, які б могли бути достатньою підставою для визнання недійсними спірних розпорядження і договору. Також другий відповідач у відзиві на позов вказав на сплив за заявленими прокурором позовними вимогами загального трирічного строку позовної давності.

Ухвалою від 21.07.2015 Господарський суд Черкаської області залучив до участі у справі ОСОБА_1 сільську раду як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

ОСОБА_1 сільська рада у поданому нею 07.08.2015 до господарського суду відзиві на позов проти позову заперечила, оскільки не вбачає законних підстав для його задоволення, і заявила клопотання про розгляд справи за відсутності її представника.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.08.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Вищий господарський суд України своєю постановою від 17.02.2016 скасував рішення Господарського суду Черкаської області від 21.08.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 і передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вказаній постанові від 17.02.2016 Вищий господарський суд України Черкаської області вказав, що вирішуючи спір у даній справі суди обох інстанцій погодились із позовом прокурора у тій частині, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області може бути позивачем у даній справі, та встановивши що його створено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, тобто після прийняття спірних актів, не дослідили чи є останнє правонаступником територіального органу Державного комітету із земельних ресурсів чи іншого державного органу, який здійснював вищенаведені функції чи не дублює воно функції такого територіального органу чи іншого органу, а відтак не дослідили дійсних прав та обовязків позивача, тому висновки суду апеляційної інстанції щодо початку перебігу позовної давності, зроблені при неповному зясуванні усіх обставин справи та неправильному застосуванні положень частини першої статті 261 Цивільного кодексу України.

15 березня 2016 року автоматизованою системою документообігу Господарського суду Черкаської області для розгляду цієї справи визначено суддю Дорошенка М.В.

Ухвалою від 17.03.2016 суддя Господарського суду Черкаської області Дорошенко М.В. прийняв дану справу до свого провадження і призначив її розгляд у судовому засіданні на 10 годину 31.03.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 31.03.2016 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 11 годину 15 хвилин 14.04.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Представник другого відповідача у поданому ним 14.04.2016 до господарського суду доповненні до відзиву на позов вказав на необхідність відмови у задоволенні позову через сплив загального трирічного строку позовної давності за заявленими у позові вимогами в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, яке є правонаступником у спірних правовідносинах Головного управління Держземагенства у Черкаській області, а останнє у свою чергу є правонаступником Головного управління Держкомзему у Черкаській області, яке з 15.07.2011 знало про прийняття і укладення спірних розпорядження і договору.

Ухвалою від 14.04.2016 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 10 годину 12.05.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Заявою від 10.05.2016 керівник Смілянської міської прокуратури просив господарський суд визнати причини пропуску позову за заявленими у ньому вимогами поважними, задовольнити позов повність і стягнути з другого відповідача на користь прокуратури міста Києва 11264 грн. 48 коп. витрат на сплату судового збору за подання касаційної скарги.

У судовому засіданні, яке відбулося 12.05.2016, за участі прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_6, представників позивача і обох відповідачів Господарський суд Черкаської області за клопотанням прокурора і у звязку з реорганізацією за наказом Генерального прокурора України від 23.09.2015 №95ш прокуратури Чигиринського району в Смілянську місцеву прокуратуру, замінив у справі прокурора Чигиринського району, який подав позов, на керівника Смілянської місцевої прокуратури.

Прокурор і представник позивача підтримали позов з вказаних у ньому підстав.

Представники відповідачів підтримали заперечення проти позову з підстав спливу строку позовної давності.

Третя особа була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 12.05.2016, проте її представник у це судове засідання не зявився, що не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2011 року Чигиринська районна державна адміністрація прийняла розпорядження №70 „Про надання в оренду земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю „Агропромислова компанія „Маїс.

Цим розпорядженням Чигиринська районна державна адміністрація затвердила розроблену державним підприємством Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою технічну документацію із землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок товариству з обмеженою відповідальністю „Агропромислова компанія „Маїс і надала останньому в оренду терміном на сорок девять років одинадцять земельних ділянок загальною площею 131,8437 га із земель державної власності в адміністративних межах ОСОБА_1 сільської ради Чигиринського району Черкаської області за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01 квітня 2011 року Чигиринська районна державна адміністрація як орендодавець і товариство з обмеженою відповідальністю „Агропромислова компанія „Маїс я орендар на підставі розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації від 16.03.2011 №70 уклали між собою договір оренди землі, згідно з яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 131,8437 га за рахунок земель державної власності, що знаходиться в адміністративних межах ОСОБА_1 сільської ради Чигиринського району Черкаської області.

У п. 6 договору оренди землі від 01.04.2011 його сторони вказали нормативну грошову оцінку земельної ділянки з урахуванням коефіцієнтів індексації станом на 01.01.2011 у сумі 347553 грн.

Відповідно до п. 8 договору оренди землі від 01.04.2011 його укладено строком на 49 років.

Згідно з доданими до договору оренди землі від 01.04.2011 кадастровими планами земельних ділянок до наданої за цим договором в оренду земельної ділянки загальною площею 131,8437 га ввійшли одинадцять земельних ділянок: 1 кадастровий номер :01:000:0569 площею 9,3981 га сіножаті; 2 кадастровий номер :01:000:0570 площею 9,7325 га сіножаті; 3 кадастровий номер :01:000:0571 площею 16,2727 га сіножаті; 4 кадастровий номер :01:000:0572 площею 8,0703 га сіножаті; 5 кадастровий номер :01:000:0573 площею 23,4697 га сіножаті; 6 кадастровий номер :01:000:0574 площею 14,1330 га сіножаті; 7 кадастровий номер :01:000:0575 площею 16,2489 га сіножаті; 8 кадастровий номер :01:000:0576 площею 13,3519 га сіножаті; 9 кадастровий номер :01:000:0577 площею 9,3612 га сіножаті; 10 кадастровий номер :01:000:0578 площею 9,6678 га сіножаті; 11 кадастровий номер :01:000:0579 площею 2,1376 га сіножаті.

08 квітня 2011 року договір оренди землі від 01.04.2011 був зареєстрований у відділі Держкомзему у Чигиринському районі за номером 00006.

Того ж дня 08.04.2011 Чигиринська районна державна адміністрація і товариство з обмеженою відповідальністю „Агропромислова компанія „Маїс підписали акт приймання-передачі земельної ділянки згідно з яким орендодавець передав орендарю, а останній прийняв в оренду передбачену договором оренди землі від 01.04.2011 земельну ділянку площею 131,8437 га.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України в редакції, чинній на день прийняття спірного розпорядження і укладення спірного договору, районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання.

Частиною 1 ст. 124 Земельного кодексу України в редакції, чинній на день прийняття спірного розпорядження і укладення спірного договору, було встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України в редакції Закону України від 16.09.2008 № 509-VI, який набрав чинності з 14.10.2008, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 134 Земельного кодексу України передбачає випадки продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них не на конкурентних засадах (земельних торгах), а ч. 3 вказаної статті цього ж Кодексу випадки не проведення земельних торгів.

Передача Чигиринською районною державною адміністрацією за спірними розпорядженням та договором в оренду товариству з обмеженою відповідальністю „Агропромислова компанія „Маїс земельної ділянки загальною площею 131,8437 га із земель державної власності в адміністративних межах ОСОБА_1 сільської ради Чигиринського району Черкаської області за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не підпадає під жоден із вказаних у частинах 2 та 3 ст. 134 Земельного кодексу України випадків продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них не на конкурентних засадах (земельних торгах), чи випадків не проведення земельних торгів.

Отож Чигиринська районна державна адміністрація на день прийняття спірного розпорядження і укладення спірного договору мала повноваження на передачі земельної ділянки загальною площею 131,8437 га із земель державної власності в адміністративних межах ОСОБА_1 сільської ради Чигиринського району Черкаської області за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але відповідно до ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України зобовязана була здійснювати таку передачу лише за результатами земельних торгів.

Відповідачі проведення таких земельних торгів належними і допустимими доказами не доказали, що дає підстави для висновку про передачу першим відповідачем другому за спірними розпорядженням та договором земельної ділянки загальною площею 131,8437 га із земель державної власності в адміністративних межах ОСОБА_1 сільської ради Чигиринського району Черкаської області за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без проведення земельних торгів, що є порушенням вимог ст. ст. 124, 134 Земельного кодексу України.

Таким чином, спірні розпорядження і договір суперечать вимогам ст. ст. 124, 134 Земельного кодексу України в редакції, чинній на день їх прийняття та укладення, що є підставою для визнання їх недійсними.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Стаття 29 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на день подання прокурором Чигиринського району позову і прийняття його господарським судом до розгляду, передбачала, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави… Уразі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Наразі ст. 29 Господарського процесуального кодексу України та ст. 23 Закону України Про прокуратуру передбачають можливість здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави, у тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Конституційний Суд України в рішенні від 08.04.1999 року № 3-рп/99 визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави; обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 визначено, що під поняттям „орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах треба розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженнями органу виконавчої влади.

У п. 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 передбачено, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справі, порушеній за позовною заявою прокурора, і на підставі ч. 1 ст. 21 Арбітражно-процесуального кодексу України є стороною в арбітражному процесі, цей орган здійснює процесуальні дії відповідно до вимог ст. 22 Арбітражного процесуального кодексу України.

У даному випадку прокурор органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, визначив Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, яке набуло статусу позивача, тому прокурор не наділяється статусом самостійного позивача.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 14 Конституції земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Як уже зазначалося вище відповідно до п. а ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України в редакції, станом на день прийняття спірного розпорядження і укладення спірного договору, повноваження щодо передачі земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання належали районним державним адміністраціям на їх території.

Разом з тим, ст. 188 Земельного кодексу України в редакції чинній у 2011 році було встановлено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється уповноваженими органами виконавчої влади по земельних ресурсах, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - спеціально уповноваженими органами з питань екології та природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про охорону земель в редакції, чинній у 2011 році, державний контроль за використанням та охороною земель здійснював центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральний орган виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів.

Стаття 2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" у 2011 році визначала такі основні завдання державного контролю за використанням та охороною земель:

забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України;

забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель;

запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення;

забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

Стаття 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" в редакції, чинній у 2011 році передбачала, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель до повноважень спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель належать:

а) здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладення цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, зокрема в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; ведення державного обліку і реєстрації земель, достовірності інформації про земельні ділянки та їх використання; розміщення, проектування, будівництва та введення в дію об'єктів, що негативно впливають або можуть вплинути на стан земель; виконання комплексу необхідних заходів щодо захисту земель від ерозії, селів, підтоплення, заболочування, вторинного засолення, переосушення, ущільнення, псування, забруднення, засмічення відходами, заростання бур'янами, чагарниками та дрібноліссям; дотримання строків своєчасного повернення тимчасово зайнятих земельних ділянок та обов'язкового виконання заходів щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням; виконання умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту підчас проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов'язаних з порушенням ґрунтового покриву, своєчасного проведення рекультивації порушених земель в обсягах, передбачених проектом рекультивації земель; дотримання правил, установленого режиму експлуатації протиерозійних, гідротехнічних споруд, збереження захисних насаджень і межових знаків; додержання встановленого законодавством порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва; додержання строків розгляду заяв чи клопотань щодо набуття і реалізації прав на землю;

б) внесення до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування клопотань щодо: приведення у відповідність до законодавства прийнятих ними рішень з питань регулювання земельних відносин, використання та охорони земель; обмеження або зупинення освоєння земельних ділянок у разі розробки корисних копалин, зокрема торфу, проведення геологорозвідувальних, пошукових та інших робіт з порушенням вимог земельного законодавства України, припинення будівництва та експлуатації об'єктів у разі порушення вимог земельного законодавства України до повного усунення виявлених порушень і ліквідації їх наслідків; припинення права користування земельною ділянкою відповідно до закону;

в) одержання в установленому законодавством порядку від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, власників і користувачів, зокрема орендарів, земельних ділянок документів, матеріалів та іншої інформації, необхідної для виконання покладених на нього завдань;

г) видачі спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок відповідно до затверджених в установленому законом порядку проектів;

ґ) участь у розробці нормативно-правових актів з питань державного контролю за використанням та охороною земель;

д) вжиття відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам;

е) вирішення інших питань відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" у редакції, чинній на час прийняття спірного розпорядження та укладення спірного договору, державний контроль за використанням та охороною земель здійснювала Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель і її територіальні органи у системі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, яким на той час був Державний комітет України із земельних ресурсів, який діяв на підставі Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого відповідною постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 № 224, а його територіальні органи на підставі положень, затверджених наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 17.06.2008 № 123

Постановою Кабінету міністрів України від 21.06.2010 № 477 Про утворення Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель у системі Державного комітету із земельних ресурсів була утворена Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель як урядовий орган.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2010 № 1068 "Про ліквідацію Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель" була ліквідована Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель, а обовязки із здійснення державного контролю за використанням і охороною земель було покладено безпосередньо на Державний комітет із земельних ресурсів.

09 грудня 2010 року Президент України своїм Указом №1085/2010 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади постановив утворити, зокрема:

Міністерство аграрної політики та продовольства України та Державну інспекцію сільського господарства України, реорганізувавши Міністерство аграрної політики України;

Державне агентство земельних ресурсів України, реорганізувавши Державний комітет України із земельних ресурсів.

8 квітня 2011 року Президент України своїм Указом №445/2011 Про Державне агентство земельних ресурсів України затвердив Положення про Державне агентство земельних ресурсів України і установив, що Державне агентство земельних ресурсів України є правонаступником Державного комітету України із земельних ресурсів, у тому числі за укладеними міжнародними договорами України, стороною в яких є Державний комітет України із земельних ресурсів.

З Положенням про Державне агентство земельних ресурсів України вбачається, що це агентство є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у сфері земельних відносин до функцій і повноважень якого не відноситься здійснення державного контролю за використанням та охороною земель та за додержанням вимог законодавства про охорону земель.

13 квітня 2011 року Президент України своїм Указом №459/2011 Про Державну інспекцію сільського господарства України затвердив Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, згідно з п. 1 якого Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Згідно з пп. а пп. 1 п. 4 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України остання відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, зокрема, за дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

17 серпня 2011 року Кабінет Міністрів України своєю постановою № 974 Про утворення територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів постановив:

1. Утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів за переліком згідно з додатком 1, у тому числі: Головне управління Держземагенства у Черкаській області та управління Держземагенства у Чигиринському районі.

2. Реорганізувати територіальні органи Державного комітету із земельних ресурсів шляхом приєднання до новоутворених територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів за переліком згідно з додатком 2, у тому числі до Головного управління Держкомзему у Черкаській області та до управління Держкомзему у Чигиринському районі.

Міністерство аграрної політики та продовольства України своїм наказом від 10.05.2012 №258 Про затвердження положень про територіальні органи Держземагенства затвердило відповідні Положення про територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які (Положення) не передбачають здійснення цими територіальними органами державного контролю за використанням та охороною земель та за додержанням вимог законодавства про охорону земель.

Законом України від 23.02.2012 №4444-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, який набрав чинності з 21.03.2012, та Законом України від 16.10.2012 №5462-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності Міністерства аграрної політики та продовольства України, Міністерства соціальної політики України, інших центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується через відповідних міністрів, який набрав чинності з 09.12.2012, до Земельного кодексу України, Закону України Про охорону земель, Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" були внесені ряд змін, згідно з якими органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель законодавчо був визначений центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а органом, що здійснює державний контроль за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Таким чином, з 21.03.2012- дня набрання законної сили Законом України від 23.02.2012 №4444-VI повноваження щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель перейшли від Державного комітету земельних ресурсів і його територіальних органів до Державно інспекції сільського господарства України і її територіальних органів.

Законом України від 06.09.2012 № 5245-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, який набрав чинності з 01.01.2013, ст. 122 Земельного кодексу України була викладена в новій редакції, згідно з ч. 4 якої повноваження щодо передачі у власність або у користування для всіх потреб земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності перейшли від районних державних адміністрацій до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів, тобто до Державного агентства земельних ресурсів України і його територіальних органів.

Наказом від 25.01.2013 №40 Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з п. 4. 32 якого, Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. №5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру були:

утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області;

реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Черкаській області шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області;

встановлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 було затверджене Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, згідно з п. 1 та 3 якого Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру. Основними завданнями Держгеокадастру є:

1) реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру;

2) надання адміністративних послуг згідно із законом у відповідній сфері;

3) внесення на розгляд Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначеній сфері, крім пропозицій щодо формування державної політики з використання і охорони земель сільськогосподарського призначення, які вносяться на розгляд Міністра аграрної політики та продовольства.

25 квітня 2015 року була проведена державна реєстрація Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Наказом Держгеокадастру України від 26.05.2015 №84 Про питання діяльності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області погоджена можливість забезпечення здійснення покладених на Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області функцій і повноважень Головного управління Держземагенства у Черкаській області, що припиняється.

Отож з 26.05.2015 внаслідок реорганізації Головного управління Держземагенства у Черкаській області його повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб на території Черкаської області перейшли до його правонаступника - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

З огляду на вище викладене, дослідивши на виконання вказівок Вищого господарського суду України, викладених у його постанові від 17.02.2016, питання щодо правонаступництва Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області по відношенню до Головного управління Держкомзему у Черкаській області чи іншого державного органу, який здійснював державний контроль за використанням та охороною земель та щодо можливого дублювання Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області ним цих функцій, Господарський суд Черкаської області дійшов до таких висновків.

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області не є правонаступником Головного управління Держкомзему у Черкаській області в частині функцій та повноважень останнього щодо здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель, оскільки ці функції та повноваження, як уже зазначалося вище, з 21.03.2012 - дня набрання законної сили Законом України від 23.02.2012 №4444-VI перейшли від Державного комітету земельних ресурсів і його територіальних органів до Державно інспекції сільського господарства України та її територіальних органів. Тобто на день реорганізації Державного комітету земельних ресурсів і його територіальних органів в Державне агентство земельних ресурсів України і його територіальні органи вказані функції і повноваження Державний комітет земельних ресурсів і його територіальні органи уже не здійснювали тому вони й не могли перейти за правилами правонаступництва до Державного агентства земельних ресурсів України і його територіальних органів, а від останніх до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і її територіальних органів. Це також вбачається і Положень про Державну інспекцію сільського господарства України та її територіальні органи, Державне агентство земельних ресурсів України і його територіальні органи та Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру і її територіальні органи.

Отже, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області є неналежним позивачем щодо захисту порушених спірними розпорядженням і договором прав і законних інтересів держави Україна.

Разом з тим Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області є правонаступником Головного управління Держземагенства Черкаській області в частині повноважень щодо передачі у власність або у користування для всіх потреб земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які виникли у Головного управління Держземагенства Черкаській області на підставі Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, який набрав чинності з 01.01.2013 і яким до ст. 122 Земельного кодексу України були внесені відповідні зміни.

В силу цих законодавчих змін з 01.01.2013 повноваження Чигиринської районної державної адміністрації щодо передачі на її території земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання припинилися. При цьому правонаступництва між Чигиринською районною державною адміністрацією і Головним управлінням Держземагенства Черкаській області не виникло.

Таким чином, спірне розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації на час його прийняття і виконання не порушувало прав Головного управління Держземагенства Черкаській області та його правонаступника - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області як державних органів-юридичних осіб, оскільки вони набули повноваження передавати у власність або у користування для всіх потреб вказані у спірному розпорядженні земельні ділянки уже після прийняття спірного розпорядження і його повного виконання, не є правонаступниками Чигиринської районної державної адміністрації і не наділені правом оскаржувати до суду уже виконані розпорядження районних державних адміністрацій.

Про спірний договір, як про такий, що після 01.01.2013 порушує права Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на розпорядження вказаними у спірному договорі земельними ділянками Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області могло довідатися через свого правопопередника - Головне управління Держземагенства Черкаській області не раніше виникнення у них таких прав, тобто не раніше 01.01.2013. Отож станом на 01.07.2015 - день подання прокурором позову загальний трирічний строк позовної давності за вимогою про визнання спірного договору недійсним не сплинув.

Спірний договір оренди землі є похідним від спірного розпорядження, тому з огляду на приписи частини першої статті 16 Цивільного кодексу України та статті 152 Земельного кодексу України захист прав на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання недійсним спірного договору, якщо спірне розпорядження, на підставі якого укладено цей спірний договір, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Враховуючи, що позовна вимога про визнання спірного розпорядження недійсним задоволенню не підлягає через те, що це розпорядження не порушує права і законні інтереси позивача як державного органу юридичної особи, то немає й підстав для задоволення решти заявлених у позові вимог.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову повністю.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 24.05.2016.

СУДДЯ М.В. Дорошенко