ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р.Справа № 922/619/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Любомль;
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вератранс - ОПТ", м. Харків;
про стягнення 26.591,63 грн.
за участю представників:

позивача - не з"явився; відповідача - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

26.02.2016 р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертранс-ОПТ", у якому просить стягнути з відповідача 26.591,63 грн., з них: 25.924,00 грн. основного боргу, 625,02 грн. пені та 42,61 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 04.12.2015 р. № 36 в частині повної та своєчасної оплати послуг наданих йому позивачем, у зв'язку з чим, окрім суми основного боргу, відповідачу нараховані пеня та три проценти річних за період з 05.02.2016 р. по 25.02.2016 р.; в якості правових підстав позову вказує на норми ст. ст. 526, 549, 625 ЦК України, ст. ст. 229, 307 ГК України.

Представник позивача у судове засідання 12.05.2016р. не з"явився.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, докази витребувані ухвалою суду про порушення провадження у справі не надав, причини неявки у судове засідання суду не повідомив.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

Підставою звернення із даним позовом позивач вказує В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 04.12.2015 р. № 36 в частині повної та своєчасної оплати послуг наданих йому позивачем.

Наданий до матеріалів справи договір про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 04.12.2015 р. № 36 (т. І а. с. 12-13) не підписаний відповідачем.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що згідно заявки № 000100 від 07.12.2015р. на перевезення вантажу автомобільним транспортом за замовленням ТОВ "Вератранс-ОПТ", перевізником - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, надано транспортні послуги по перевезенню вантажу автомобільним транспортом за маршрутом Вільгельмсгафен, Германія - Бровари, Київська область, Україна (т. І а. с. 14).

Згідно товаро-транспортної накладної СМR № 105858 по міжнародному перевезенню вантаж вантажним автомобілем було завантажено в м. Вільгельмсгафен (Германія) та доставлено в м. Бровари (Україна). Дата відвантаження товару - 16.12.2015 року (т. І а. с. 15).

Перевезення було виконано належним чином, що підтверджується даними транспортної накладної СМR № 105858 та відміткою вантажоотримувача в графі „24" СМК про отримання вантажу та актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 23.12.2015р. № 4 перевізником були виконані роботи по заявці № 000100 від 07.12.2015р. загальною вартістю 30.924,00 грн.

За виконані роботи, за заявкою № 000100 від 07.12.2015р., позивачем відповідачеві було виставлено рахунок на оплату б/н від 23.12.2015р. (т. І а. с. 48).

26.01.2016р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 1 від 26.01.2016р. щодо погашення заборгованості за надані транспортні послуги по перевезенню вантажу згідно заявки № 000100 від 07.12.2015р. (т. І а. с. 17, 18).

09.02.2016р. відповідач частково сплатив вартість наданих послуг, що підтверджується випискою по рахунку, з якою вбачається, що відповідачем сплачено позивачу 5.000,00 грн., призначення платежу: часткова сплата рахунку б/н від 23.12.2015р. згідно заявки № 000100 від 07.12.2015р. (т. І а. с. 49).

Як стверджує позивач у позовній заяві послуги надані відповідачу позивачем за заявкою № 000100 від 07.12.2015р. у повному обсязі не сплачені, у зв"язку з чим сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 25.924,00 грн. При цьому замовник вантажу - ТОВ "Промислово-фінансова група "Нафтахім", з відповідачем за транспортні послуги розрахувався (запит б/н від 25.02.2016р., платіжне доручення № 5910 від 13.01.2016р., т. І а. с. 55, 54, відповідно).

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, а також для нарахування нарахування пеня та трьох процентів річних за період з 05.02.2016 р. по 25.02.2016 р.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно до ч. 2 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Частиною 2 ст. 642 ЦК України визначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України, - укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Враховуючи вищевказані норми та наявні у матеріалах справи докази (заявку, товарно-транспортну накладну, акт здачі-прийняття робіт, призначення платежу вчиненого відповідачем тощо), суд дійшов висновку, що у даному випадку узгоджені сторонами документи, у вигляді заявки, за своєю правовою природою та істотними умовами є договором транспортного перевезення, де однією із сторін угоди виступає замовник перевезення-експедитор (що діє в своїх інтересах та в інтересах третьої особи (вантажовідправника чи вантажоодержувача, з якою у нього укладений договір експедиції, тощо), другою - перевізник.

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов"язок у семиденний строк від дня пред"влення вимоги, якщо обов"язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Вимога була пред"явлена відповідачу 26.01.2016р., а відтак, ураховуючи зміст ч.2 ст. 530 ЦК України, строк виконання зобов"язання належним чином відповідача перед позивачем щодо оплати наданих останнім послуг закінчився 04.02.2016р (з урахуванням нормативних строків пересилання поштових відправлень).

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості у розмірі 25.924,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При таких обставинах, враховуючи встановлення факту прострочення виконання відповідачем свого грошового зобов"язання перед позивачем, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 42,61 грн. за період з 05.02.2016р. по 25.02.2016р., заявлені правомірно, та підлягають задоволенню.

В силу статей 546, 548 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В позові про стягнення 625,02 грн. пені суд відмовляє, враховуючи приписи статті 547 ЦК України, оскільки договірними зобов'язаннями сторін не передбачено нарахування пені.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 1.378,00 грн. за подання позову, покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 20, 181, 193 ГК України, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 547, 612, 625, 629, 642, 909 ЦК України, ст. ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вератранс-ОПТ" (61052, м. Харків, провулок Сімферопольський, буд. 6, оф. 117, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) 25.924,00 грн. основного боргу, 42,61 грн. - 3% річних, 1.345,61 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В позові про стягнення 625,02 грн. пені відмовити.

Повне рішення складено 17.05.2016 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/619/16/