ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2016 р.Справа № 922/832/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "Харківський підшипниковий завод" м. Харків
до Відкритого акціонерного товариства «Керуюча компанія холдингу «Бобруйськагромаш» м. Бобруйськ
про стягнення коштів
за участю представників :

позивача - ОСОБА_1 (дов.№519/54 від 28.12.15);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод" м. Харків звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Управляющая компания холдинга «Бобруйскагромаш» про стягнення 73062,15 доларів США(еквівалент 1 907 103,78грн. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.03.2016року) пені в сумі 1041,83доларів США (еквівалент 27 194,31грн. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.03.2016року)

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання покладених на відповідача обов`язків за зовнішньоекономічним договором № 23/15 від 02.04.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.03.2016 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 19 квітня 2016року.

Також, у відповідності до ст. 25 ГПК України, судом було направлено судове доручення органу юстиції за місцезнаходженням відповідача - Экономический суд Могилевской области (ул. Первомайская, 85, Могилёв 212030, Беларусь) у порядку, визначеному Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992г.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 05.04.2016 року від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 11104). У своєму відзиві відповідач визнає позовні вимоги .Також зазначає про скрутне фінансове становище, що стало причиною для несвоєчасної оплати товару. Судове засідання відповідач просить суд провести без участі представника відповідача.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 04.05.2016 року (вх. № 14639 ) від Экономического суда Могилевской области надійшла ухвала №15-4/Ип/2016 про виконання судового доручення іноземного суду від 18.04.2016року

Представник позивача в судовому засіданні 19.05.2016 року підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 19.05.2016 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію господарського суду Харківської області 18.05.2016року від відповідача надійшла заява (вх. № 16326 факс) про розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд, розглянувши заяву відповідача про розгляд справи без участі представника відповідача вважає його таким, що не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству та задовольняє його.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Нормами чинного законодавства України та нормами міжнародного права передбачено, що господарські суди вправі вирішувати спори за участю сторони нерезидента України у випадках, коли міжнародним договором передбачено можливість укладення пророгаційної угоди між суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності України та іноземним суб'єктом господарської діяльності (угода про договірну підсудність). Такі норми містить Угода про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності (далі по тексту Угода), укладена державами-учасницями СНД у м. Києві 20.03.1992 р. (ратифікована постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року N 2889-ХІІ). Згідно з п. 2 ст. 4 Угоди, Компетентні суди держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи у випадках, якщо про це письмова згода Сторін про передачу спору цьому суду.

Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ст. 9 Конституції України).

Пунктом 13.2 договору ,в редакції протоколу узгодження розбіжностей передбачено, що якщо сторони не дійдуть згоди, усі спори та розбіжності підлягають кінцевому вирішенню у господарському (економічному) суді за місцем знаходження позивача. Право, що застосовується - матеріальне та процесуальне право держави, резидентом якого є позивач, включаючи норми міжнародного права, які регулюють договірні відносини нерезидентів .

Частиною 9 ст. 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 року № 959-ХІІ встановлено, що права та обов'язки сторін зовнішньоекономічних договорів (контрактів) визначаються правом країни, що вибрана сторонами при укладенні договору (контракту) або у результаті подальшого узгодження.

02.04.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Харківський підшипниковий завод" (позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Управляющая компания холдинга «Бобруйскагромаш» (відповідач) було укладено договір зовнішньоекономічної діяльності № 23/15, у відповідності до умов якого позивач зобов`язується продати, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити за даним договором підшипники виробництва ПАТ "Харківський підшипниковий завод" за спільно узгодженій номенклатурі (асортименту), кількості та цінам, вказаним у Специфікаціях на поставку продукції, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.2 договору, умови поставки СРТ, м. Бобруйськ, Республіка Білорусь, згідно міжнародних правил Інкотермс в редакції 2010 року.

Відповідно до п. 3.1 договору, в редакції протоколу узгодження розбіжностей платежі за даним договором будуть здійснюватись на поточний рахунок позивача банківським переказом, шляхом перерахування грошових коштів протягом 40(сорока) календарних днів з моменту перетину товаром митного кордону України на підставі виставленого позивачем рахунку-фактури.

Валюта платежу долари США, рублі РФ, гривні України. При оплаті у валюті рублях РФ - по курсу НБУ на дату здійснення платежу. При оплаті в гривні України - по курсу НБУ на початок дня дати здійснення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами були підписані специфікація №6 від 07.12.2015 року на поставку підшипників різних типів загальною кількістю 13 048 шт. на загальну суму 39 045,60 дол. США, специфікація №7від 07.12.2015 року на поставку підшипників загальною кількістю 11 248 шт. на загальну суму 32 974,72 дол.

На виконання умов вищезазначеного договору, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 72 020,32 дол. США, що підтверджується митною декларацією № 807100000/2016/022192 від 28.01.2016 року, рахунком - фактурою № 23/15/3-1 від 0712.2015 року, рахунком - фактурою № 23/15/3-2 від 07.12.2015 року, міжнародною товаро-транспортною накладною(CMR) №977742.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором, у останнього утворилась заборгованість перед позивачем, що станом на момент подачі позову складає 73 062,15 дол. США.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 27 194,31 грн., що в еквіваленті становить 1041,83 дол. США за офіційним курсом НБУ на 23.03.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Виходячи із того, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов`язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової для іноземної валюти, то суд дійшов висновку, що пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України -гривні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 27.04.2011 року по справі № 34/617.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п. 9.5 договору, в редакції протоколу узгодження розбіжностей, за порушення строків оплати, передбачених даним договором, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, за кожен день прострочки, включаючи день зарахування грошових коштів на поточний рахунок позивача, від суми заборгованості.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За прострочення виконання зобов'язання (порушення строку оплати товару та не оплату товару) позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у сумі 27 194,31 грн., що в еквіваленті становить 1041,83 дол. США за офіційним курсом НБУ на 23.03.2016 року.

Таким чином, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню за прострочення виконання зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у сумі 27 194,31 грн., що в еквіваленті становить 1041,83 дол. США за офіційним курсом НБУ на 23.03.2016 року, розрахунок пені перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства.

З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 27 194,31 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з чим, судовий збір в розмірі 28 606,56грн. слід віднести на відповідача .

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 714 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Управляющая компания холдинга "Бобруйскагромаш" (Республика Беларусь, 213822, Могилевская область, г. Бобруйск, ул. Шинная, 5, банківські реквізити: банк кореспондент: Deutsche Bank Trust Company Americas New York/USA Swift: BKTRUS33, Bank Beneficiar: BSCK № 601JCK BPS-SBERBANK Belarus Bobruisk 213826 Pushkina Ulitsa 172, Swift: BPS BBY2X, Account: 04-098-818, р/р № 088/840) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (Україна, 61089, м. Харків, пр. Фрунзе, 3 ,, Банківські реквізити: USD Publik Joint Stock Company "Kharkov Bearing Plant", банк респондент: The Bank of America N.A. Swift: OTP VUAUK, отримувач: Publik Joint Stock Company "Kharkov Bearing Plant" ACC № 4474) - 73062,15 доларів США (еквівалент 1 907 103,78грн. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.03.2016року), пені в сумі 1041,83доларів США (еквівалент 27 194,31грн. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.03.2016року), витрати по сплаті судового збору в сумі 28 606,56грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_2