Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" травня 2016 р. Справа № 906/584/15.

Господарський суд Житомирської області у складі:
Судді: Маріщенко Л.О.

розглянувши матеріали скарги МППФ "Альфа-М" № 11/4 від 08.04.2016 на неправомірність рішення та дій органу ДВС у справі № 906/584/15 за позовом: Малого приватного підприємства Фірма "Альфа-М" (м. Київ)

До: Військової частини НОМЕР_1 (м. Житомир)

про стягнення 48867,57 грн

за участю представників сторін:

від стягувач: Максименко Ю.Л. - директор (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Громнацький О.В. - дов. від 05.05.2016 № 565

від ВДВС: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається скарга Малого приватного підприємства "Фірма "Альфа-М" №11/4 від 08.04.2016 на постанову Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.03.2016 на підставі п. 9 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", про відновлення виконавчого провадження по виконанню наказу № 906/584/15 від 03.11.2015, про зобов`язання ВДВС вчинити всі дії, передбачені ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та п.7 "Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 №845.

04.05.2016 на адресу суду надійшли письмові заперечення № 10914 від 04.05.2016, згідно яких Богунський ВДВС просить відмовити в задоволенні скарги. Вважає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.03.2016 на підставі п.9 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" винесена правомірно, оскільки відповідно до ч.2 ст.3 цього Закону рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Тому виконавчий документ був повернутий стягувачеві для подальшого його пред`явлення до виконання в органи казначейського обслуговування бюджетних коштів (ГУ ДКСУ у Житомирській області).

Представник скаржника (стягувача) в судовому засіданні вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Представник боржника проти вимог скарги заперечив.

Богунський ВДВС в судове засідання свого представника не направив. Про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Вимог ухвали суду від 05.05.2016 у справі №906/584/15 не виконав.

Дослідивши матеріали скарги, господарський суд вважає що дана скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 ст.116 ГПК України визначено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За змістом ст.17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, у тому числі наказів господарських судів.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою оскарження дій державного виконавця стало повернення виконавчого документа стягувачеві.

Приймаючи постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві за ВП №49463986 від 28.03.2016 державний виконавець посилався на п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як вбачається із тексту оскаржуваної постанови, мотивуючи свої доводи державний виконавець встановив, що згідно повідомлення Державної податкової служби України всі розрахункові рахунки боржника відкриті в ГУ ДКСУ у Житомирській області та частиною 2 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертаються на кошти боржника. Відповідно до ч.2 ст.З Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджено постановою від 3 серпня 2011 року №845 (безспірне списання коштів з рахунків боржника). З огляду на викладене, зазначений виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу на підставі п.9 ст 47 Закону України "Про виконавче провадження", так як наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконанні відповідного рішення, для подальшого його пред`явлення до виконання в органи казначейського обслуговування бюджетних коштів (ГУ ДКСУ у Житомирській області за адресою 10014, м. Житомир, вул. Бульвар Новий, 5) про що складено акт державного виконавця.

Проте, слід звернути увагу на ті обставини, що у даній справі стягнення коштів здійснюється не з державного органу, як про це зазначено в оскаржуваній постанові, а з військової частини, яка не є державним органом, а є юридичною особою (державним підприємством), особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи передбачені ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" і здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч.2-3 ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

В обґрунтування своєї позиції в оскаржуваній постанові, державний виконавець також посилається на ч.3 та ч.6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ (надалі Порядок), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року №45, відповідно до якого рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Проте, слід звернути увагу, що механізм стягнення коштів, передбачений ч.3 та ч.6 зазначеного порядку, відповідно до якого стягувач подає виконавчий документ безпосередньо до органів Казначейства, суперечить механізму виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи передбачені ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Зазначений порядок не враховує особливостей виконання рішень судів про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи (якою є військова частина - боржник) передбачених ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Військова частина є юридичною особою, що фінансується за рахунок державного бюджету і не є, а ні державним органом, а ні державним та місцевим бюджетом , ані бюджетною установою.

Звертаючись із скаргою на неправомірність дій державного виконавця прийняттям постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві МПП фірма "Альфа-М" зазначає, що державний виконавець не повинен був повертати виконавчий документ, а в порядку, передбаченому ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та п.7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ , затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (із змінами і доповненнями) у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

З огляду на викладене, керуючись ст. 86, ст.121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Малого приватного підприємства Фірма "Альфа-М" задовольнити.

2. Визнати доводи Малого приватного підприємства Фірма "Альфа-М" викладені у скарзі №11/4 від 08.04.2016 на постанову Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 28.03.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу правомірними.

3. Скасувати постанову Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 28.03.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 49463986.

4. Зобов`язати Богунський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення господарського суду Житомирської області від 22.06.2015 по справі №906/584/15.

Ухвала господарського суду може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк: Пазич Ю.П.
1 - в справу
2,3 - сторонам (рек. з повід.)
4 - Богунському ВДВС (рек. з повід.)