РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016Справа №6/86

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю вугледобувного підприємства «Корпорація Донвугілля»

До відповідача відкритого акціонерного товариства «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго»

Про стягнення 1138937,53 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача не з'явились

від відповідача Гаврись Я.Б. (за дов.)

Обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю вугледобувне підприємство «Корпорація Донвугілля» до відкритого акціонерного товариства «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго» про стягнення 846397,18 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором поруки № 66 від 28.10.2004

Суд своєю від 04.02.2008 порушив провадження у справі № 6/86.

09.04.2008 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог до 1138937,53 грн., з яких: 846397,18 грн. боргу, 214138,47 грн. інфляційних втрат, 78401,88 грн. трьох відсотків річних.

Суд своєю ухвалою від 10.04.2008 зупинив провадження у справі № 6/86 до затвердження Господарським судом міста Києва реєстру вимог кредиторів у справі № 15/76-б-43/624-б про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго».

25.03.2016 публічне акціонерне товариство «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго» звернулося до суду з заявою про поновлення провадження у справі № 6/922, оскільки Господарський суд міста Києва своєю ухвалою № 15/76-б-43/624-б від 17.11.2015 затвердив реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство.

Крім того, відповідач повідомив, що, відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», є публічним акціонерним товариством.

Суд своєю ухвалою від 28.03.2016 поновив провадження у справі.

Розглянувши надані учасниками процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю вугледобувне підприємство «Корпорація Донвугілля» (поручитель) та відкрите акціонерне товариство «Центральна збагачувальна фабрика «Донецька» (кредитор) уклали договір поруки № 66, відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов'язався солідарно з відкритим акціонерним товариством «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго» (боржником) відповідати перед кредитором в разі невиконання боржником зобов'язань за договором поставки вугільної продукції № 4/6 від 23.12.2002, укладеним між кредитором і боржником.

28.10.2004 кредитор виставив поручителю вимогу про сплату 2046397,18 грн. боргу відкритого акціонерного товариства «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго».

Поручитель листом від 29.10.2004 повідомив боржника про вимогу.

У зв'язку з тим, що боржник не виконав вимогу, поручитель виконало зобов'язання зі сплати боргу шляхом заліку зустрічних однорідних вимог.

Поручитель звернувся до боржника з вимогою від 29.10.2004 про сплату 2046397,18 грн..

Боржник задовольнив вимогу частково на суму 1200000,00 грн., внаслідок чого у нього виник борг у розмірі 846397,18 грн..

Станом на дату подачі позовної заяви (31.01.2008) про стягнення з відповідача 846397,18 грн. в Господарському суді міста Києва розглядалася справа № 15/76-б (порушена 09.02.2004) про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго».

Оголошення про порушення справи про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго» надруковано 08.04.2006 у газеті «Урядовий Кур'єр» № 67.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-XII (далі - Закон № 2343-XII), конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону № 2343-XII (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Господарський суд міста Києва своєю ухвалою № 15/76-б-43/624-б від 17.11.2015 затвердив реєстр вимог кредиторів і зазначив, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 ухвала місцевого суду в частині вимог конкурсних кредиторів, що не заявлялися взагалі, залишена без змін.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 01-10/16 від 18.03.2002 порушення справи про банкрутство не віднесено ст. 62 ГПК України до підстав для відмови судом у прийнятті позовної заяви. Тому суди мають у встановленому ГПК України порядку приймати позовні заяви до особи, щодо якої порушена справа про банкрутство, і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення справи про банкрутство. Після публікації оголошення господарський суд на підставі п. 1 ст. 79 ГПК України зупиняє позовне провадження та роз'яснює позивачу зміст частини 2 статті 14 Закону № 2343-XII, зазначивши про це в ухвалі або протоколі судового засідання. Якщо позивач не звернувся у місячний строк з дня публікації з заявою про визнання його вимог до боржника у справі про банкрутство, господарський суд поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову на підставі частини 2 ст. 14 Закону № 2343-XII.

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення 846397,18 грн. боргу не підлягають задоволенню. Також відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 214138,47 грн. інфляційних втрат, 78401,88 грн. трьох відсотків річних.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення підписано 19.05.2016.

Суддя С. А. Ковтун