ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Справа № 922/3071/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Добролюбової Т.В.(доповідач),
суддівГоголь Т.Г., Алєєвої І.В.
розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерної компанії "Харківобленерго"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 14.03.16
у справі№922/3071/15 Господарського суду Харківської області
за позовомАкціонерної компанії "Харківобленерго"
доХарківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території"
простягнення 1 956 673,64 грн

У судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: Оганян Л.А. - за дов. від 15.09.15;

від відповідача: Закаблуков А.С. - за дов. від 05.01.16.

Акціонерною компанією "Харківобленерго" у травні 2015 року заявлений позов, з урахуванням збільшення позовних вимог, про стягнення з відповідача 1 956 673, 64 грн за неналежне виконання умов договору про постачання електричної енергії від 29.12.06 №53999,01. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у період з жовтня 2014 року до квітня 2015 року станом на 01.05.15 у відповідача перед позивачем за вищевказаним договором утворилась заборгованість з оплати електричної енергії в розмірі 1 519 875,18 грн і відбулось перевищення договірних величин електричної потужності на 101 374,47 грн у період з жовтня 2014 року до квітня 2015 року. Як наслідок позивачем нараховані за період з листопада 2014 року до квітня 2015 року пеня в розмірі 154 273,43 грн, 9 555,26 грн 3% річних і втрати від інфляційних процесів у сумі 119 886,11 грн. Позов обґрунтовано приписами статей 526, 625 Цивільного кодексу України.

Господарський суд Харківської області ухвалою від 24.06.15 задовольнив клопотання відповідача і призначив судову економічну експертизу, зупинивши провадження у справі.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.01.16, ухваленим суддею Хотенець П.В., позов задоволено частково. Судом першої інстанції установлено, що уклавши договори від 11.12.14 №1180/30 та від 04.08.15 №375Е/56 про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за спожиту електричну енергію. Відтак для застосування санкцій та наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених вище вказаними правочинами. Відтак здійснивши перерахунок, суд задовольнив вимоги про стягнення з відповідача 1297,04 грн 3% річних і 28695,86 грн інфляційних втрат. Крім того судом припинено провадження у справі в частині стягнення вартості електричної енергії в розмірі 1 519 875,18 грн і в частині стягнення перевищення договірних величин електричної потужності в розмірі 101 374,47 грн у зв'язку зі сплатою заборгованостей. Місцевий суд, застосувавши приписи статті 83 Господарського процесуального кодексу України, частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України, зменшив розмір пені, що підлягала стягненню на 90 % до 1 007,06 грн пені. Відтак судом відмовлено у позові в частині стягнення 153 266,37 грн пені, та 91 190,25 грн інфляційних витрат і 8 258,22 грн 3 % річних, нарахованих на заборгованість сплачену в межах договорів про організацію взаєморозрахунків. Судове рішення обґрунтовано приписами статей 11, 526, 551, 610 - 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, статей 230, 233, 275 Господарського кодексу України.

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Гребенюк Н.В. - головуючий, Потапенко В.І., Слободін М.М., постановою від 14.03.16, перевірене рішення у справі залишив без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою у якій просить рішення та постанову у справі скасувати і прийняти нове рішення про задоволення позову у частині, якою у стягненні пені, інфляційних втрат та 3% річних відмовлено. Скаржник вказує на порушення судами статей 526, 617, 625, 631 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України, оскільки спірні суми нараховані відповідачу за період, що передував укладанню між сторонами договору про організацію взаєморозрахунків від 04.08.15 №375Е/56, тобто поза межами порядку і строків дії указаного правочину. Крім того, умовами договору про організацію взаєморозрахунків не передбачено, що він застосовується до відносин, які виникли до його укладання. Також скаржник указує на порушення приписів статті 4-2 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судами надано перевагу доводам відповідача і не взято до уваги доводи в обґрунтування позовних вимог.

Від Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" відзив на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В. та пояснення присутнього у судовому засіданні представника скаржника та заперечення на касаційну скаргу представника відповідача, переглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами приписів чинного законодавства, відзначає таке.

Оскаржувана постанова переглядається в межах доводів касаційної скарги, а саме в частині відмови у стягненні 153 266,37 грн пені, 91 190,25 грн інфляційних витрат і 8 258,22 грн 3 % річних. Судами обох інстанцій при розгляді справи установлено, що між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" 29.12.06 укладений договір про постачання електричної енергії №53999,01, відповідно до якого позивач зобов'язався передати відповідачу електричну енергію, а відповідач зобов'язався сплатити передбачену умовами договору суму. Згідно з пунктом 2.2.5 договору, споживач зобов'язаний своєчасно сплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування. Відповідно до пункту 5 додатка 2 остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту упродовж розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунку, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії. Відповідно до пункту 5 додатка 2 до договору споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений упродовж 5 операційних днів з дня його отримання. Пунктом 6 додатку № 2 "Порядку розрахунків" передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу; 3 % річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов'язання за цим договором повинна бути сплачена споживачем з урахуванням установленого індексу інфляції. Судами також установлено, що між Головним управлінням Державної казначейської служби в Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації, Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" та Акціонерною компанією "Харківобленерго", Державним підприємством "Енергоринок" та ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" 11.12.14 укладено договір №1180/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.14 №30. Крім того, між Головним управлінням Державної казначейської служби в Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації, Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" та Акціонерною компанією "Харківобленерго" (сторона пята), Державним підприємством "Енергоринок" та ПАТ "Центренерго" 04.08.15 укладено договір №375Е/56 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.15 №375. Вказаними договорами сторони погодили що Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" перераховує на рахунок Акціонерної компанії "Харківобленерго" кошти у сумі 38 220,00 грн та 1 519 875,00 грн на погашення заборгованості за електричну енергію, спожиту у жовтні 2014 року та у 2014-2015 роки за договором від 29.12.06 №53999,01. Згідно з підпунктом 2 пункту 13 договору № 1180/30 та підпунктом 2 пункту 12 договору №375Е/56 сторони зобов'язалися, зокрема, не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору. Пунктом 18 договору 1180/30 та пунктом 17 договору №375Е/56 сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору. За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказані норми кореспондуються з положеннями частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України. Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Порушенням зобов'язання, згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до приписів статті 8 Закону України "Про теплопостачання" державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.14 № 30 були затверджені Порядки та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Вказаний Порядок визначив механізм перерахування і надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.15 №375 були затверджені Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Відтак, підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків згідно з пунктами 4 та 3 указаних Порядків відповідно. Таким чином, судами обох інстанцій правомірно установлено, що уклавши 11.12.14 договір №1180/30 та 04.08.15 договір №375Е/56 про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за спожиту електричну енергію, поставлену відповідно до спірного договору в обумовлених сумах. Для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата за електричну енергію була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, відповідно до пунктів 18 і 17 яких сторони засвідчили, що після виконання їх умов сторони не мають одна до одної претензій стосовно предмету договору. Судами установлено, що частину заборгованості у загальній сумі 1 621 249,65 грн відповідачем сплачено при розгляді даного спору, відтак місцевий суд правомірно припинив провадження у справі в цій частині на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України. Інша частина заборгованості погашена у результаті виконання договорів про організацію взаєморозрахунків. Судами здійснено перевірку періодів нарахування 3% річних та інфляційних, відтак висновок судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, в частині проведення розрахунків за спожиту електричну енергію у порядку та строки, передбачені цими договорами визнається судовою колегією правомірним. Отже суди дійшли обґрунтованого висновку, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість сплачену відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків не може бути стягнута з відповідача, оскільки порушення строків виконання зазначених договорів відповідачем допущено не було. Щодо зменшення пені, то відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Право господарського суду у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання передбачено пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України. У наведеній нормі йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені). Крім того, зазначена норма Господарського процесуального кодексу України може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою матеріального права, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України і статті 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав, їх розмір не може бути зменшено судом. З наведених норм убачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд приймає до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про надання відстрочки. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягала стягненню з відповідача, що порушила зобов'язання на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, суди оцінили даний випадок, прийняли до уваги причини неналежного виконання зобов'язання, врахували фактичні обставини справи і, скориставшись правом наданим їм процесуальним законодавством, зменшили розмір пені, що підлягала стягненню до 10070,61 грн. Інші доводи, викладені в касаційній скарзі не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, оскільки не спростовують установлених апеляційним судом обставин справи та ґрунтуються на переоцінці доказів, яка за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції. Отже, з урахуванням меж перегляду справи в суді касаційної інстанції, підстав для скасування постанови у справі та задоволення касаційної скарги не убачається. Витрати за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.03.16 у справі №922/3071/15 залишити без змін.

Касаційну скаргу Акціонерної компанії "Харківобленерго" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т.Добролюбова

Судді Т.Гоголь

І.Алєєва