ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р.Справа № 922/830/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Приватне акціонерне товариство "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" м. Харків
до Комунальне підприємство "Флора-Сервіс", м. Харків
про про стягнення 210755,48 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю від 03.12.2015

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2016 року ПАТ "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства Флора-сервіс суми боргу за спожиту теплову енергію у сумі 97 724, 49 грн., 7 286, 81 грн. З % річних, 22 496, 06 грн. пені та 83 248, 12 грн. інфляційних.

В обґрунтування свого позову, вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору №249/07 від 15.10.2007 про постачання теплової енергії.

Ухвалою суду від 24 березня 2016 року було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 05 квітня 2016 року.

Представник позивача звернувся до суду із заявою (вх. №11187 від 05.04.2016) про долучення до матеріалів справи доказів, поданих до суду, які досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Розгляд справи було відкладено на 26 квітня 2016 року.

Позивач звернувся до суду з заявою (вх. №12821 від 18.04.2016) відповідно до якої збільшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача суми боргу за спожиту теплову енергію в розмірі 190961,97 грн., 4071,12 грн. пені, 4071,12 грн. З % річних та 45812,36 грн. інфляційних.

Вказану заяву було прийнято судом та продовжено розгляд справи з урахуванням цих збільшень.

Розгляд справи було відкладено на 17 травня 2016 року.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Норми ст.22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являвся повноважний представник позивача, який надавав пояснення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

15 жовтня 2007 року між сторонами було укладено договір № 249/07 про постачання теплової енергії.

Відповідно до п.1.1 цього договору, Постачальник (позивач по справі) зобов'язується постачати Споживачеві (відповідач по справі) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язується оплачува ти одержану енергію в термін, передбачений договором.

Згідно п.10.4 Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін.

За весь час дії договору від Відповідача не надходило, передбаченої п.10.4 Договору, письмової заяви про його припинення.

Відповідно п.п.3.2.2 Договору №249/07 від 15.10.2007 року Споживач зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Пунктом 6.3 Договору зазначається, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Обсяг отриманої теплової енергії зазначається в Актах здачі - прийняття робіт.

Згідно п.6.4 договору №249/07 від 15.10.2007 розрахунки за теплову енергію проводяться в грошовій формі щомісяця до 10 (десятого) числа місяця наступного за звітним.

Як вбачається з матеріалів справи, впродовж дії цього договору Позивач сумлінно виконував свої обов'язки, тобто постачав теплову енергію Відповідачеві у потрібних йому обсягах, про що свідчать складені та підписані щомісячні акти виконаних робіт.

Стаття 14 Цивільного кодексу України зазначає, що цивільні обов'язки виконуються у ме жах , встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст..193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чи ном відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання йогу обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для вико нання сторонами.

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зви чайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно ст. 530 Цивіль ного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то во но підлягає виконанню в цей строк (термін).

Матеріалами справи встановлено, що сума заборгованості за спожиту відповідачем теплову енергію в період з лютого 2012 року по лютий 2016 року за договором №249/07 становить 190961,97 грн.

Крім того, сторонами було підписано акт звірки взаєморозрахунків яким відповідач підтвердив наявну заборгованість в сумі 190961,97 грн. станом на 01.02.2016 року.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Уразі порушення зобов'язання, згідно ст..611 Цивільного кодексу України, настають правові наслідки, встановлені договором та законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від від повідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який про строчив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три про центи річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 7.2 договору №249/07 від 15.10.2007 року в разі несплати або несвоєчасної сплати рахунків за спожиту теплову енергію в строк, зазначений в п. 6.5 цього договору, Споживач сплачує на користь Постачальника суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, яка нараховується починаючи з 16 (шістна дцятого) числа місяця, наступного за звітним.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 3673,76 грн., покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 525, 526, 530, 549-552, 610, 611, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України , ст. 193, 216 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «Флора-сервіс» (м. Харків, вул. Роганська 184, ) на користь приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» (м. Харків, вул. Роганська, 155, ) суму боргу за спожиту теплову енер гію в розмірі 190961,97 грн., 4071,12 грн. З % річних, 4071,12 грн. пені та 45812,36 грн. ін фляційних.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.05.2016 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя ОСОБА_1

(справа №922/830/16)