РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016Справа №910/5383/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР»
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛАГІН І К» стягнення заборгованості у розмірі 58 577 грн. 20 коп.
Представники:

від Позивача: Євстігнєєв А.С. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛАГІН І К» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 58 577 грн. 20 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 22.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛАГІН І К» (Постачальник) було укладено Договір купівлі - продажу №220615-1, відповідно до умов якого Постачальник передає, а Покупець приймає та сплачує на умовах, що вказуються у специфікаціях (додатках) до даного договору, сільськогосподарську продукцію. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору він перерахував попередню оплату у загальному розмірі 2 017 387 грн. 40 коп., проте Відповідач поставив товар на загальну суму в розмірі 1 948 310 грн. 20 коп. 10.11.2015 року Позивачем направлено на адресу Відповідача з вимогою повернути суму попередньої оплати, на виконання якого останнім перераховано 10 500 грн. 00 коп. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР» в розмірі 58 577 грн. 20 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.03.2016 року порушено провадження у справі № 910/5383/16, судове засідання призначено на 06.04.2016 року.

06.04.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 28.03.2016 року та клопотання щодо покладення на Відповідача витрат Позивача на послуги адвоката.

06.04.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 28.03.2016 року не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2016 року клопотання Позивача щодо покладення на Відповідача витрат Позивача на послуги адвоката повернуто без розгляду на підставі п. 6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження повернення грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКР" у розмірі 58 577,20 грн. за Договором №22061-1 від 22.06.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2016 року відкладено розгляд справи на 20.04.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

14.04.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання щодо покладення на Відповідача витрат Позивача на послуги адвоката.

20.04.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав.

Суд приймає до розгляду клопотання Позивача щодо покладення на Відповідача витрат Позивача на послуги адвоката.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати всі специфікації до Договору №22061-1 від 22.06.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року відкладено розгляд справи на 11.05.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

05.05.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів по справі.

05.05.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові письмові пояснення по суті позову.

В судовому засіданні 11 травня 2016 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представник Відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року у справі № 910/5383/16, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛАГІН І К» є 02094, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПАВЛА УСЕНКА, будинок 3.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/5383/16 направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛАГІН І К», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 11 травня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

22.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛАГІН І К» (Постачальник) було укладено Договір купівлі - продажу №220615-1, відповідно до умов якого Постачальник передає, а Покупець приймає та сплачує на умовах, що вказуються у специфікаціях (додатках) до даного договору, сільськогосподарську продукцію.

Відповідно до розділу 2 Договору найменування, кількість, ціна за одну тонну товару згідно накладних (специфікацій, рахунків)

Загальна вартість даного Договору становить суму загальної вартості специфікацій, підписаними Сторонами (п.2.4 Договору)

Специфікацією №1 від 22.06.2015 року до Договору купівлі - продажу №220615-1 від 22.06.2015 року Постачальник зобов'язався поставити товар на суму 586 000 грн. 00 коп. Термін поставки товару з 23.06.2015 р. по 29.06.2015 р. Покупець здійснює 100% передоплату вартості товару на підставі рахунку - фактури, отриманої від Постачальника, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Специфікацією №2 від 22.07.2015 року до Договору купівлі - продажу №220615-1 від 22.06.2015 року Постачальник зобов'язався поставити товар на суму 398 400 грн. 00 коп. Термін поставки товару 23-27.07.2015 р. Покупець здійснює 100% передоплату вартості товару на підставі рахунку - фактури, отриманої від Постачальника, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Специфікацією №4 від 02.11.2015 року до Договору купівлі - продажу №220615-1 від 22.06.2015 року Постачальник зобов'язався поставити товар на суму 272 000 грн. 00 коп. Термін поставки товару 04.11.2015 р. Покупець здійснює 100% передоплату вартості товару на підставі рахунку - фактури, отриманої від Постачальника, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору купівлі - продажу №220615-1 від 22.06.2015 року Позивачем було перераховано на користь Відповідача грошові кошти у загальному розмірі 2 017 387 грн. 40 коп., що підтверджується виписками по рахунку Позивача за період з 26.06.2015 р. по 02.11.2015 р.

Крім того, на виконання умов Договору купівлі - продажу №220615-1 від 22.06.2015 року у період з 26.06.2015 року по 04.11.2015 року Відповідач поставив товар, а Позивач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними на загальну суму в розмірі 1 948 310 грн. 20 коп.

10.11.2015 року Позивач надіслав на адресу Відповідача лист №307 з вимогою повернути грошові кошти у розмірі 69 077 грн. 20 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛАГІН І К» було повернуто на рахунок Покупця грошові кошти у загальному розмірі 10 500 грн. 00 коп., що підтверджується виписками по рахунку Позивача за період з 27.11.2015 р. по 11.03.2016 р.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР» в розмірі 58 577 грн. 20 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору купівлі - продажу №220615-1 від 22.06.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору купівлі - продажу №220615-1 від 22.06.2015 року Позивачем було перераховано на користь Відповідача грошові кошти у загальному розмірі 2 017 387 грн. 40 коп., що підтверджується виписками по рахунку Позивача за період з 26.06.2015 р. по 02.11.2015 р.

Крім того, на виконання умов Договору купівлі - продажу №220615-1 від 22.06.2015 року у період з 26.06.2015 року по 04.11.2015 року Відповідач поставив товар, а Позивач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними на загальну суму в розмірі 1 948 310 грн. 20 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

10.11.2015 року Позивач надіслав на адресу Відповідача лист №307 з вимогою повернути грошові кошти у розмірі 69 077 грн. 20 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛАГІН І К» було повернуто на рахунок Покупця грошові кошти у загальному розмірі 10 500 грн. 00 коп., що підтверджується виписками по рахунку Позивача за період з 27.11.2015 р. по 11.03.2016 р.

Як встановлено Судом, Відповідачем до теперішнього часу не був поставлений Покупцеві товар на суму в розмірі 58 777 грн. 20 коп. всупереч умовам Договору купівлі - продажу №220615-1 від 22.06.2015 року.

Крім того, як вбачається з листа Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛАГІН І К» №72 від 11.02.2016 року, надісланого на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР», Постачальник гарантував повернення коштів в розмірі 59 077 грн. 00 коп., проте просив реструктирузувати заборгованість.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Вказану правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 року по справі № 5011-42/13539-2012|3-30гс13.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повернення Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР» в розмірі 58 577 грн. 20 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив поставку товару та не здійснив повернення суми попередньої оплати в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 58 577 грн. 20 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛАГІН І К» витрат на правову допомогу в розмірі 7 500 грн. 00 коп. з урахуванням Заяви від 14.04.2016 року, яка прийнята Судом до розгляду.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. (п.6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2016 року між Адвокатським бюро «Євстігнєєва» (Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР» (Клієнт) було укладено Договір про надання послуг адвоката №19/02/16-ТНУ, за змістом якого Клієнт доручив, а Адвокат зобов'язався надати послуги адвоката з приводу представлення інтересів Клієнта, в обсязі та на умовах, визначених цим Договором. Під послугами адвоката розуміється представництво інтересів Клієнта щодо стягнення у судовому порядку з товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛАГІН І К» боргу за договором купівлі - продажу №22061-1 від 22.06.2015 р.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору про надання послуг адвоката №19/02/16-ТНУ від 19.02.2016 року Адвокатом були надані послуги, а Позивачем в свою чергу були прийняті надані послуги, що підтверджується Актом приймання - передачі наданих послуг від 11.04.2016 року, а також Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР» було сплачено за надані послуги грошові кошти у розмірі 7 500 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №425 від 01.04.2016 р.

За таких підстав, враховуючи задоволення позовних вимог Позивача в повному обсязі, вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР» про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7 500 грн. 00 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки останнім надано документальне підтвердження понесення витрат на правову допомогу по справі №910/5383/16.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛАГІН І К» (02094, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПАВЛА УСЕНКА, будинок 3, Ідентифікаційний код юридичної особи 39718568) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКР» (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГЛИБОЧИЦЬКА, будинок 17Д, Ідентифікаційний код юридичної особи 38257222) заборгованість у розмірі 58 577 (п'ятдесят вісім тисяч п'ятсот сімдесят сім) грн. 20 (двадцять) коп., витрати на правову допомогу у розмірі 7 500 (сім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 16 травня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин