ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.05.16р. Справа № 904/2017/16

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-фінансова група "Прайд", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський Трубний Завод", м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

про стягнення суми основної заборгованості в розмірі 11928грн.00коп. та пені у розмірі 6307грн.48коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №б/н від 11.04.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. №19-02 від 11.01.2016р.

В судовому засіданні від 13.04.2016р. було оголошено перерву до 17.05.2016р., в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-фінансова група "Прайд" звернулось до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський Трубний Завод" з позовом про стягнення суми основної заборгованості в розмірі 11928грн.00коп. та пені у розмірі 6307грн.48коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №334/14 від 25.04.2014р., в частині розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2016р. порушено провадження у справі. Справа призначалась до розгляду в судових засіданнях на 13.04.2016р. та 17.05.2016р.

13.04.2016р. відповідач надав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування правової позиції відповідач стверджує, що відносини з поставки товару на суму 25200грн.00коп., не мають відношення до договору поставки №334/14 від 25.04.2014р., оскільки ні в видатковій накладній №7551 від 11.12.2014р., ні в рахунку - фактурі №РФ-00008935 від 30.10.2014р., не має посилань на зазначений договір поставки.

Позивач 25.04.2016р. надав письмові пояснення, в яких зазначив, що видаткова накладна №7551 від 11.12.2014р. містить усі необхідні реквізити та відповідає вимогам чинного законодавства України. Також, позивач зазначає, що відповідач при перерахуванні грошових коштів на рахунок позивача, в призначенні платежів зазначив, що платежі здійснюються на підставі видаткової накладної №7551 від 11.12.2014р., рахунку - фактури №РФ-00008935 від 30.10.2014р. та договору поставки №334/14 від 25.04.2014р. Вказавши в призначенні платежів зазначену інформацію, відповідач, на думку позивача, визнав належність видаткової накладної №7551 від 11.12.2014р. та рахунку - фактури №РФ-00008935 від 30.10.2014р. до договору поставки №334/14 від 25.04.2014р.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

25.04.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-фінансова група "Прайд" (далі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Інтерпайп Новомосковський Трубний Завод" (далі - покупець) підписаний договір поставки №334/14 (далі - договір). За умовами зазначеного договору постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально - технічного призначення, надалі - товар. Найменування, асортимент, кількість, ціна, умови та строки поставки товару зазначаються у специфікаціях, які оформлюються у вигляді додатків і складають невід'ємну частину цього договору (пункт 1.1 договору).

Згідно з пунктом 3.5 договору товар передається постачальником покупцю на підставі видаткової накладної з відміткою покупця про приймання товару.

Відповідно до пункту 3.6 договору датою поставки товару і датою переходу права власності на товар є дата, зазначена покупцем у видатковій накладній при прийманні товару. Сторони у специфікаціях можуть обумовити інші умови визначення дати поставки товару і дати переходу права власності на товар.

За приписами пункту 4.1 договору розрахунки за цим договором покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в порядку та строки, зазначені у специфікаціях.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у випадку порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Специфікацією від 21.10.2014р. сторони узгодили поставку товару загальною вартістю 25200грн.00коп. Вказана специфікація підписана та скріплена печатками сторін без зауважень та заперечень до неї.

Пунктом 6 специфікації від 21.10.2014р. визначено, що авансовий платіж у розмірі 50% від вартості товару покупець перераховує протягом 5-ти банківських днів від дати надання постачальником рахунку на оплату.

Остаточний розрахунок за поставлений по даній специфікації товар покупець здійснює протягом 15-ти календарних днів від дати поставки.

На виконання умов договору відповідач 06.11.2014р. перерахував позивачу авансовий платіж в розмірі 12600грн.00коп., що підтверджується банківською випискою, наданою позивачем. В призначенні платежу відповідач зазначив: оплата за кабель згідно рахунку - фактури №РФ-00008935 від 30.10.2014р. за договором поставки №334/14 від 25.04.2014р.

Позивач в свою чергу, 11.12.2014р. здійснив поставку товару відповідачу на суму 25200грн.00коп., що підтверджується видатковою накладною №7551 від 11.12.2014р. та накладною на вантаж відправника №КИ2212311 від 11.12.2014р. З наведеного вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором поставки №334/14 від 25.04.2014р., щодо поставки товару згідно специфікації від 21.10.2014р. Як вбачається з накладної на вантаж відправника №КИ2212311 від 11.12.2014р., товару був отриманий відповідачем 12.12.2014р.

З огляду на приписи договору поставки №334/14 від 25.04.2014р. та специфікації від 21.10.2014р., відповідач був зобов'язаний здійснити кінцевій розрахунок за поставлений товар в строк до 27.12.2014р. (включно).

Публічне акціонерне товариство "Інтерпайп Новомосковський Трубний Завод" свої зобов'язання щодо оплати отриманого товару виконало частково, сплативши позивачу 19.05.2015р. грошові кошти в сумі 672грн.00коп. Таким чином, на теперішній час залишається несплаченою заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 11928грн.00коп.

З огляду на положення умов договору поставки №334/14 від 25.04.2014р. та специфікації від 21.10.2014р., строк виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати отриманого товару є таким, що настав.

Твердження відповідача стосовно того, що поставка товару за рахунком - фактурою №РФ-00008935 від 30.10.2014р. та видатковою накладною №7551 від 11.12.2014р. виконувалась не на підставі договору поставки №334/14 від 25.04.2014р., спростовуються наступним. Як вбачається з банківських виписок, наданих позивачем, при перерахуванні позивачу грошових коштів в якості авансового платежу та часткової оплати товару в розмірі 12600грн.00коп. та 672грн.00коп. відповідно, відповідач в призначенні платежів зазначив, що підставою оплати крім рахунку - фактури №РФ-00008935 від 30.10.2014р. та видаткової накладної №7551 від 11.12.2014р., є договір поставки №334/14 від 25.04.2014р. Наведені обставини свідчать про те, що поставка товару за рахунком - фактурою №РФ-00008935 від 30.10.2014р. та видатковою накладною №7551 від 11.12.2014р. фактично здійснювалась на підставі договору поставки №334/14 від 25.04.2014р.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобовязання, доказів припинення відповідних зобовязань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 11928грн.00коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Позивач на підставі пункту 7.2 договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 28.12.2014р. по 01.02.2016р. в розмірі 6307грн.00коп.

Дослідивши розрахунок пені наданий позивачем, судом встановлено, що при визначенні періоду нарахування пені, позивач не прийняв до уваги положення частини шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено що, період часу, за який нараховується пеня не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Таким чином, належний період нарахування пені становить з 28.12.2014р. по 28.06.2015р.

За результатом зробленого судом розрахунку, пеня за загальний період з 28.12.2014р. по 28.06.2015р. становить суму в розмірі 3114грн.71коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 3192грн.77коп., слід відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-фінансова група "Прайд" до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський Трубний Завод" про стягнення суми основної заборгованості в розмірі 11928грн.00коп. та пені у розмірі 6307грн.48коп. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Новомосковський Трубний Завод" (ідентифікаційний код: 05393139; місцезнаходження: 51200, Дніпропетровська обл., місто Новомосковськ, вул. Сучкова, буд. 115) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-фінансова група "Прайд" (ідентифікаційний код: 33298041; місцезнаходження: 02660, м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 63) суму основної заборгованості в розмірі 11928грн.00коп., пеню в розмірі 3114грн.17коп. та витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1136грн.69коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 17.05.2016р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 23.05.2016р.

Суддя ОСОБА_3