КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р. Справа№ 910/28115/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Гончарова С.А.

за участю представників сторін

від позивача : Дешко М.М. - представник за дов. б/н від 03.01.2015 року;

від відповідача : Аксаітова М.Ю.- представник за дов. №50/16 від 11.05.2016 року, Корсунський О.О. - заступник генерального директора,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2016 року

у справі № 910/28115/15 (суддя: Підченко Ю.О.)

за позовом: Приватного підприємства "КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР БЕЗПЕКИ "СЛОВЯНИ"

про стягнення 15876,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР БЕЗПЕКИ "СЛОВЯНИ" (далі - відповідач) про стягнення вартості засобів охоронно-тривожної сигналізації у сумі 69798,00 грн відповідно до договору № 111201-СОТС від 01.12.2011 року відповідно до заяви про уточнення позовних вимог.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після припинення договірних відносин замовник не виконав визначеного пунктом 4.2.17. договору обов'язку, чим завдав виконавцю майнову шкоду в розмірі суми вартості неповернутого обладнання, яка за уточненою заявою становить 69798,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2016 року у справі №910/28115/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2016 року у справі №910/28115/15 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема ст. 16 Цивільного кодексу України.

Так, скаржник зазначив, що матеріали справи містять належні та допустимі докази для задоволення позовних вимог, а суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку, що позивач в установленому порядку не довів перед судом елементів складу господарського правопорушення, яке є підставою для стягнення майнової шкоди.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 01.02.2016 року апеляційну скаргу Приватного підприємства "КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА" було прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 10.03.2016 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу про автоматичні зміни складу колегії суддів від 24.03.2016 року, у зв'язку з перебуванням суддів Коротун О.М. у відпустці, визначено новий склад суду головуючий суддя: Сулім В.В., судді Гаврилюк О.М., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 року прийнято до провадження справу №910/14602/15 у складі колегії суддів: головуючий суддя Сулім В.В., судді Гаврилюк О.М., Гончаров С.А.

У судовому засіданні 12.05.2016 року представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду - скасувати.

В судовому засіданні 12.05.2016 року заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2016 року по справі №910/28115/15 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Приватного підприємства "КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА" частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

01.12.2011 року між Приватним підприємством "КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР БЕЗПЕКИ "СЛОВЯНИ" (замовник) було укладено договір № 111201-СОТС про спостереження за спрацюваннями засобів охоронно-тривожної сигналізації (далі - договір), за умовами якого замовник передає, а виконавець приймає під охорону за допомогою пульта централізованого спостереження об'єкти (далі - об'єкти) Клієнта замовника, зазначені в додаткових угодах до цього договору, які являються його невід'ємною частиною та проводе технічний нагляд та ремонт системи охоронно-тривожної сигналізації, які встановлені на об'єкті замовника (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 4.2.17. договору замовник зобов'язаний після припинення договірних відносин повернути обладнання виконавцю, яке зазначене в п. 5 додатку № 2 до кожної додаткової угоди, в стані, придатному до подальшої його експлуатації або сплатити його вказану вартість, в разі пошкодження або втрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було передано відповідачу в користування для охорони об'єктів основні засоби охоронно-тривожної сигналізації.

Відповідач, в свою чергу, після припинення договору не виконав зобов'язання щодо повернення виконавцю вищевказаного обладнання.

24.12.2013 року позивач звернувся до відповідача з листом за № 1151 з проханням надати доступ працівникам виконавця для демонтажу та знаття обладнання (а.с. 22).

Відповідач доступу до об'єкту не надав і обладнання не повернув.

11.01.2014 року позивач повторно звернувся до відповідача з листом за №16 про порушення умов договору, повернення обладнання та просив надати доступ до об'єктів для демонтажу обладнання, лист був залишений відповідачем без відповіді.

28.02.2014 року позивач звернувся до відповідача з претензією за № 166 про повернення обладнання в стані, придатному до подальшої його експлуатації або сплати його вартості в разі пошкодження або втрати, яка була отримана відповідачем 05.03.2014 року, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 30)

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Звертаючись до суду, позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Норми ст. 16 Цивільного кодексу України кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності права; визнання недійсними господарських угод; відновлення становища; припинення дій; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних і оперативно-господарських санкцій; установлення, зміни та припинення господарських правовідносин.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно ч. ч. 1, 2, 4 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Як вбачається з наведеного, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є одним із способів засобів порушеного цивільного права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права передбачений приписами чинного законодавства, проте, вказані ним обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, не відповідають та не обґрунтовують обраний спосіб захисту порушеного права.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що матеріали справи містять належні та допустимі докази неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань за спірним договором, а відповідачем не заперечується неповернення обладнання після припинення договірних відносин та його невідшкодування в розмірі вартості неповернутого обладнання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що позивач в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України надав належне підтвердження поставки спірного обладнання відповідачу лише на суму 15 876,00 грн.

Тоді, як решта актів на загальну суму 53 922,00 грн в установленому порядку не підписані та не скріплені печаткою, що не заперечується позивачем та виключає задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів також зазначає, що загальними засадами цивільних правовідносин є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 Цивільного кодексу України).

Так, неврахування зазначеної обставини при вирішенні даної справи може призвести до порушення балансу матеріальних інтересів учасників спірних правовідносин, зокрема, неналежним виконанням замовником умов спірного договору завдано виконавцю майнову шкоду, оскільки позивач міг би використовувати своє обладнання на інших об'єктах охорони.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачем було порушено п. 4.2.17. договору, за яким замовник зобов'язаний після припинення договірних відносин повернути обладнання виконавцю або кошти, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в сумі 15876,00 грн.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для скасування чи зміни рішення, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2016 року у справі №910/28115/15 підлягає скасуванню, з підстав неправильного застосування матеріального та процесуального права (ч.1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України) а апеляційна скарга Приватного підприємства "КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА" - задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2016 року у справі №910/28115/15 скасувати, та прийняти нове рішення, яким -

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР БЕЗПЕКИ "СЛОВЯНИ" (04050,м. Київ, вул. Мельникова, 12, офіс 90, ), або з будь-якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного підприємства "КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА" (04210, м. Київ, пр.-т Героїв Сталінграда, 6 корп. 1, ), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, 15876,00 грн. (п'ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят шість гривен 00 копійок) вартості засобів охоронно-тривожної сигналізації (обладнання), 1218,00 грн (одна тисяча двісті вісімнадцять гривен 00 копійок) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР БЕЗПЕКИ "СЛОВЯНИ" (04050,м. Київ, вул. Мельникова, 12, офіс 90, ), або з будь-якого іншого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного підприємства "КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА" (04210, м. Київ, пр.-т Героїв Сталінграда, 6 корп. 1, ), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, 1339,80 грн (одна тисяча триста тридцять дев'ять гривен 80 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №910/28115/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

С.А. Гончаров