КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р. Справа№ 910/11071/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача Березова І.Г.

від відповідача Бойков О.С., Ковальчук Л.М.

розглянувши

апеляційні скарги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку

"Мрія" та Публічного акціонерного товариства

"Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 11.02.2016 року

у справі № 910/11071/15 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна

компанія "Київводоканал"

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку

"Мрія"

про стягнення 90334,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2016 року позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнуто з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія" (03197, м. Київ, вул. Командира Уборевича, 19-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, Печерський район, вул. Лейпцизька, буд. 1 А, ) основний борг за кодом 8-50528 в сумі 32458 (тридцять дві тисячі чотириста п'ятдесят вісім) грн. 84 коп., пеню в сумі 227 (двісті двадцять сім) грн. 50 коп., 3% річних в розмірі 1050 (одна тисяча п'ятдесят) грн. 91 коп., інфляційні втрати в розмірі 3535 (три тисячі п'ятсот тридцять п'ять) грн. 29 коп., штраф в сумі 6491 (шість тисяч чотириста дев'яносто одна) грн. 77 коп. та судовий збір в розмірі 656 (шістсот п'ятдесят шість) грн. 46 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.04.2016 року у справі №910/11071/15 виправлено арифметичні помилки, допущені в рішенні Господарського суду міста Києва від 11.02.2016. у справі № 910/11071/15.

В рішенні Господарського суду міста Києва від 11.02.2016 року у справі №910/11071/15 виключити абзац 43 мотивувальної частини рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.16. у справі № 910/11071/15.

Абзац 44 мотивувальної частини рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.16. у справі № 910/11071/15 викласти в наступній редакції: "З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія" в частині стягнення заборгованості з оплати послуг з приймання стоків гарячої води за кодом 8-50528 підлягають задоволенню на суму 34373,34 грн.".

Пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.16. у справі № 910/11071/15 викласти в наступній редакції: "Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія" (03197, м. Київ, вул. Командира Уборевича, 19-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, Печерський район, вул. Лейпцизька, буд. 1 А, ) основний борг за кодом 8-50528 в сумі 34373 (тридцять чотири тисячі триста сімдесят три) грн. 34 коп., пеню в сумі 227 (двісті двадцять сім) грн. 50 коп., 3% річних в розмірі 1050 (одна тисяча п'ятдесят) грн. 91 коп., інфляційні втрати в розмірі 3535 (три тисячі п'ятсот тридцять п'ять) грн. 29 коп., штраф в сумі 6491 (шість тисяч чотириста дев'яносто одна) грн. 77 коп. та судовий збір в розмірі 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 58 коп.".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва 11.02.2016 року у справі № 910/11071/15 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва 11.02.2016 року у справі №910/11071/15 в частині відмови у стягненні 46082,61 грн. основного боргу, 5043,67 грн. інфляційних витрат, 1643,48 грн. 3% річних, 292,23 грн. пені, а також 9216,52 грн. штрафу, та задовольнити ці вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2016 р. апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2016 року у справі №910/11071/15 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 05.04.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2016 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2016 року у справі №910/11071/15 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 05.04.2016 року.

В судове засідання 05.04.2016 року представники сторін з'явилися.

У судовому засіданні було оголошено перерву до 09 год. 30 хв. 19.04.2016 р.

Розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду № 09-52/945/16 від 18.04.2016 р., у зв'язку з участю судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у підготовці для отримання кваліфікації, справу № 910/11071/15 призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до протоколів автоматичної зміни складу колегії суддів та передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 18.04.2016 р. справу № 910/11071/15 було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Баранець О.М.; судді: Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.

18.04.2016 р. через відділ документального забезпечення надійшла ухвала Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 р. про виправлення арифметичної помилки.

В судове засідання 19.04.2016 р. представники сторін з'явилися. Розгляд справи було відкладено на 17.05.2016 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 20.08.1999 р. між Державним Комунальним об'єднанням "Київводоканал" (правонаступником якого відповідно до п.1.3 статуту є Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал") (постачальник) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Мрія" (абонент) було укладено договір №7028/4-11 на послуги водопостачання та водовідведення, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується забезпечити абоненту постачання питної води та прийняти від абонента каналізаційні стоки, а абонент зобов'язується сплатити за вищезазначені послуги на умовах, які визначені договором та Правилами користування системами комунального водопостачання в містах і селищах України, затвердженими Наказом №65 від 01.07.1994 р. Голови Держкомунгоспу України.

За умовами п. 2.2 договору №7028/4-11 від 20.08.1999 р. абонент сплачує вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством. У разі зміни тарифів сплата послуг абонентом здійснюється за новим тарифом з часу його введення в дію без внесення змін до договору.

Договір є безстроковим, діє на весь період часу надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами (п.5.1 договору №7028/4-11 від 20.08.1999 р.).

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

За змістом ст.151 Цивільного кодексу Української РСР зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з договору або з інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу.

За приписами ст. 4 Цивільного кодексу Української РСР цивільні права і обов'язки виникають, зокрема, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Пунктом 12.1 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, які було затверджено Наказом №65 від 01.07.1994р. Державного комітету України, (чинним на момент укладання спірного правочину) було встановлено такий порядок відпускання води та приймання стічних вод для підприємств - шляхом укладання договору з Водоканалом, в якому останній, за узгодженням з місцевими органами державної виконавчої влади, має право обмежити водокористування абонента в окремі години й дні. У разі згоди Водоканалу розрахунки за воду можуть бути оформлені через відкриття особового рахунку (абонентської картки). При укладанні договору з абонентами на відпускання води одночасно укладається договір на приймання від них стічних вод. Для абонентів-громадян, а також для окремих підприємств при незначних витратах питної води, при тимчасовому або сезонному водокористуванні - шляхом подання заяви до Водоканалу і оформлення останнім особових рахунків. За вимогою Водоканалу договір може бути укладений з будь-яким водокористувачем.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України (враховуючи, що спірні правовідносини сторін продовжували існувати під час набрання зазначеним нормативно-правовим актом законної сили) принцип правомірності правочину, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги договір №7028/4-11 від 20.08.1999 р. як належну підставу у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договірні правовідносини між сторонами регулюються Законом України "Про питну воду та питне водопостачання", сферу дії якого визначено статтею 2 Закону, відповідно до якої дія вказаного Закону поширюється на всі суб'єкти господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об'єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, а також на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води, станом джерел та систем питного водопостачання, а також споживачів питної води.

Згідно із ст.1 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" централізоване питне водопостачання - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.

Водовідведення визначено приписами вказаного Закону як господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом.

При цьому, вода питна - це вода, яка за органолептичними властивостями, хімічним і мікробіологічним складом та радіологічними показниками відповідає державним стандартам та санітарному законодавству.

Споживач питної води - це юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб/послуг з постачання питної води, якість якої відповідає зазначеним ДСанПІН 2.2.4-171-10, та водовідведення.

Статтею 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" визначено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Тобто, ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачає надання послуг з питного водопостачання на підставі договору з підприємством питного водопостачання.

Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення.

Відповідач є споживачем послуг з постачання питної води, якість якої відповідає Державним санітарним нормам та правилам "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною", затвердженим Наказом №400 від 12.05.2010 р. Міністерства охорони здоров'я України, та водовідведення.

За умовами п.2.1 укладеного між сторонами правочину постачальник приймає каналізаційні стоки, які не перевищують гранично-допустимі концентрації шкідливих речовин.

Кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водо лічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента (п.3.1 договору .

Відповідно до п. 3.4. договору №7028/4-11 від 20.08.1999 р. кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно до показників водолічильника, а при його відсутності - за узгодженням з постачальником за діючими нормами водопостачання, або іншим засобом, передбаченим п. 21.2. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, які було затверджено Наказом № 65 від 01.07.1994 р. Державного комітету України.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України, що у відповідності до приписів ст.111-12 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими при новому розгляді справи, судом встановлено, що у відповідності до договору № 7028/4-11 від 20.08.1999 р. відповідачеві було відкрито, в тому числі, особовий рахунок за кодом 8-50528 для здійснення розрахунку за послуги з постачання води для підігріву та приймання стоків гарячої води.

З розшифровок з рахунку абонента, вбачається, що заявником по означеному вище коду за період з 03.2012 р. по 06.2014 р. Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" було нараховано плату за послуги з постачання поди на підігрів в розмірі 47051,13 грн. та за послуги з приймання стоків гарячої води на суму 36604,17 грн.

Відповідачем протягом розгляду справи заперечень з приводу надання заявником послуг приймання стоків гарячої води та їх обсягів надано не було.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Умовами п.п. 12.5, 1.10 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених Наказом №65 від 01.07.1994 р. Державного комітету України, передбачено, що рахунки за воду складаються на підставі тарифів, що діють у даній місцевості або населеному пункті.

Згідно з п. 3.1 Наказу № 190 від 27.06.2008р. Міністерства з питань житлово-комунального господарства України "Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору. Рахунки за воду і за скидання стічних вод до мережі водовідведення виписуються виробником споживачам. Якщо субспоживач має особисті рахунки, то він розраховується за питну воду та скидання стічних вод з виробником. Розподіл суми рахунку між субспоживачами, на яких не відкрито окремих особових рахунків, здійснюється споживачами самостійно. У випадках, коли засоби обліку на вводах субспоживачів відсутні, розрахунки за воду проводяться за нормами водоспоживання, при цьому обсяг стічних вод, які належать до сплати, дорівнює обсягу водоспоживання (п.3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України).

Пунктом 3.6. укладеного між сторонами правочину передбачено, що абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому чинним законодавством у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи. Постачальник інформує абонента про розмір діючих тарифів у платіжних документах, що направляються щомісячно до банківської установи абонента.

Наразі, за твердженнями позивача, абонентом не було належним чином виконано свої обов'язки з оплати послуг, наданих Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" за кодом 8-50528 в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 78541,45 грн.

При цьому, як вбачається з представленого заявником розрахунку, при визначенні вартості спожитих послуг заявником були застосовані тарифи, що визначені Постановою №82 від 10.02.2012 р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення ПАТ "АК "Київводоканал". З приводу застосування означених вище тарифів, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України "Про державне регулювання у сфері ринку комунальних послуг України" Національна комісія регулювання електроенергетики України виконує функції державного регулювання у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення до закінчення процесу формування Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України, що має бути завершено до 01.01.2011 р. До встановлення Національною комісією регулювання електроенергетики України тарифів на теплову енергію, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами, постачання теплової енергії, а також тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення діють тарифи, що встановлені відповідно органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Пунктом 13 Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України, затвердженого Указом №335/98 від 21.04.1998 р. Президента України, діючого на момент виникнення правовідносин, встановлено, що Національна комісія регулювання електроенергетики України в межах своїх повноважень на основі та на виконання законодавства приймає рішення у вигляді постанов і розпоряджень, які є обов'язковими для виконання підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності.

Таким чином, саме на підставі означених повноважень Національною комісією регулювання електроенергетики України і було прийнято постанову №82 від 10.02.2012 р. "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення ПАТ "АК "Київводоканал".

Правомірність застосування Постанови № 82 від 10.02.2012 р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення ПАТ "АК "Київводоканал" до правовідносин з визначення вартості спожитих послуг з холодного водопостачання та водовідведення також висловлено Вищим господарським судом України у постанові від 28.04.2015 р. по справі №910/10577/13 та Верховним Судом України у постановах від 28.05.2013 р. у справі №5011- 64/2345-2012 та від 11.12.2012 р. у справі №22/313.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, фактично заборгованість відповідача за кодом 8-50528, що заявлена позивачем до стягнення, складається з заборгованості за постачання води на підігрів в розмірі 44168,11 грн. та заборгованості за надання послуг з приймання стоків гарячої води в розмірі 34373,34 грн.

З огляду на наведене вище, приймаючи до уваги умови укладеного між сторонами правочину, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що строк оплати спожитих відповідачем у період з березня 2012 р. по червень 2014 р. послуг з прийняття стоків гарячої води за кодом 8-50528, настав.

Правову позицію стосовно обліку та нарахування плати за стоки гарячої води у межах договору на постачання питної води та приймання стічних вод наведено у постанові від 06.08.2015р. Вищого господарського суду України по справі №910/12140/13.

З огляду на наведене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія" в частині стягнення заборгованості з оплати послуг з приймання стоків гарячої води за кодом 8-50528 підлягають задоволенню на суму 34373,34 грн. (сума виправлена згідно ухвали Господарського суду м. Києва від 11.04.2016 року про виправлення арифметичної помилки).

З приводу обліку та нарахування позивачем обсягів питної води на підігрів за кодом 8-50528 слід зазначити наступне.

В силу приписів ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлює, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виробник - це суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

У статті 13 зазначеного Закону України встановлено перелік комунальних послуг, який не є вичерпним.

Відповідно до п. 3.13 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом № 190 від 27.06.2008 р. Міністерства з питань житлово-комунального господарства України та зареєстрованих Міністерством юстиції України 07.10.2008 р., суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

За п. 2.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності. Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

Таким чином, відповідно до п. 3.13 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України розрахунок за спожиту питну воду, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання, повинен проводитися з балансоутримувачем бойлеру.

Чинне законодавство України не розділяє послугу з постачання споживачам гарячої води (гарячого водопостачання) на окремі частини з постачання окремо теплової енергії та окремо холодної води, а встановлює, що енерговиробник та/або енергопостачальник виробляє та постачає гарячу воду.

Тобто, саме гаряча вода є товаром, продуктом енерговиробника та/або енергопостачальника, яку отримує споживач.

При цьому, саме енерговиробник та/або енергопостачальник споживає холодну воду для вироблення гарячої води, а споживач оплачує холодну воду, яка йде на підігрів, лише у тому випадку, якщо він отримує від водопостачальника холодну воду та самостійно підігріває її до стану гарячої води.

Із наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається, що тепловий пункт за адресою, на яку позивачем постачається питна вода на підігрів для виготовлення гарячої води, за яку останній виставляє рахунки відповідачу, знаходяться у володінні та користуванні не відповідача, а перебуває в обслуговуванні та на балансі Публічного акціонерного товариства "Київенерго".

Матеріалами справи підтверджується, що між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Мрія" та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" було укладено договір № 1411277 від 01.10.1999 р. про постачання теплової енергії у гарячій воді, у відповідності до умов якого третя особа 1 зобов'язалась виробляти та здійснювати постачання відповідачу гарячої води.

Ст. 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Позивачем не представлено до суду доказів того, що у спірний період між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Мрія" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" існували договірні відносини щодо постачання води, яка використовується для виготовлення гарячої води, адже укладений сторонами договір №7028/4-11 від 20.08.1999 р. на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі не регулює відносин сторін з приводу постачання холодної води, яка іде на підігрів, а на балансі відповідача теплові пункти (котельні), з яких йому здійснюється постачання гарячої води, не перебувають. В процесі розгляду справи відповідачем факт існування між сторонами таких відносин було заперечено.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, відсутні правові підстави для облікування Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" та заявлення до стягнення з відповідача вартості холодної води, яка іде на підігрів, облікованої позивачем за кодом 8-50528.

Аналогічну правову позицію щодо відсутності підстав для стягнення вартості води на підігрів у разі незнаходження на балансі споживача бойлеру наведено у постановах від 09.12.2014р., від 26.03.2015р. та від 23.09.2015р. Вищого господарського суду України по справах №910/13142/13, №910/12492/13 і №910/24791/14.

З огляду на наведене суд дійшов першої інстанції вірного висновку щодо неправомірності вимог позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 44168,11 грн. як заборгованості за послуги з постачання питної води на підігрів, а отже, і відсутності підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія" в цій частині.

Одночасно, прийнято до уваги пояснення позивача, що переплата у розмірі 78047,35 грн. була зарахована Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" в рахунок погашення заборгованості за попередні періоди, що не є спірним у межах розглядуваного позову. Належних та допустимих у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказів зворотного матеріали справи не містять. До того ж, обґрунтованість означених висновків суду також підтримано Вищим господарським судом у постанові від 04.11.2015 р.

За таких обставин, з огляду на все вищенаведене, приймаючи до уваги обов'язкові у відповідності до приписів 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки Вищого господарського суду України, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія" про стягнення заборгованості за кодом 8-50528 підлягають частковому задоволенню на суму 34373,34 грн. (сума випралена згідно ухвали Господарського суду м. Києва від 11.04.2016 року про виправлення арифметичної помилки).

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Разом з тим, згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За безпідставну відмову від оплати послуг з водопостачання та водовідведення абонент сплачує постачальнику штрафні санкції у розмірі 20% від несплаченої суми (п.4.1 договору №7028/4-11 від 20.08.1999 р.).

За умовами п.4.2 договору №7028/4-11 від 20.08.1999 р. за несвоєчасну оплату послуг з водопостачання та водовідведення абонент сплачує пеню в розмірі 0,1% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені та штрафу, колегія суддів дійшла висновку, що останній зроблено не вірно, оскільки вираховувався з суми 32458,84 грн., а не з вірної суми 34373,34 грн. (сума виправлена згідно ухвали Господарського суду м. Києва від 11.04.2016 року про виправлення арифметичної помилки), тому колегія суддів здійснивши власний розрахунок дійшла висновку про те, що стягненню підлягає пеня в сумі 227,51 грн. та штраф в сумі 6874,67 грн.

Одночасно, ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок інфляційних втрати та 3% річних, колегія суддів дійшла висновку, що останній зроблено не вірно, оскільки вираховувався з суми 32458,84 грн., а не з вірної суми 34373,34 грн. (сума виправлена згідно ухвали Господарського суду м. Києва від 11.04.2016 року про виправлення арифметичної помилки), тому колегія суддів здійснивши власний розрахунок дійшла висновку про те, що стягненню підлягає інфляційні втрати в сумі 3754,51 грн., 3% річних в розмірі 1178,96 грн.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2016 року у справі №910/11071/15 змінити в частині стягнення пені, штрафу, інфляційних витрат, 3% річних нарахованих за кодом 8-50528.

4. П. 2 резолютивної частини викласти в наступній редакції.

Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Мрія" (03197, м. Київ, вул. Командира Уборевича, 19-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, Печерський район, вул. Лейпцизька, буд. 1 А, ) основний борг за кодом 8-50528 в сумі 34373 (тридцять чотири тисячі триста сімдесят три) грн. 34 коп., пеню в сумі 227 (двісті двадцять сім) грн. 51 коп., 3% річних в розмірі 1178 (одну тисячу сто сімдесят вісім) грн. 96 коп., інфляційні втрати в розмірі 3754 (три тисячі сімсот п'ятдесят чотири) грн. 51 коп., штраф в сумі 6874 (шість тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. 67 коп. та судовий збір в розмірі 696 (шістсот дев'яносто шість) грн. 13 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

5. Справу № 910/11071/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло