ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2016 р. Справа № 925/493/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом підприємства Єднання громадської організації Черкаська

обласна організація інвалідів Надія, м. Черкаси

до дочірнього підприємства Санаторій Україна Черкаської

обласної спілки споживчих товариств, м. Черкаси

про стягнення 22 929 грн. 76 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося підприємство Єднання громадської організації Черкаська обласна організація інвалідів Надія до дочірнього підприємства Санаторій Україна Черкаської обласної спілки споживчих товариств про стягнення заборгованості, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору №1 від 01 червня 2015 року в розмірі 22 929 грн. 76 коп., а саме: 17 856 грн. 60 коп. основний борг, 4 733 грн. 88 коп. пеня та 339 грн. 28 коп. інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16 травня 2016 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 26 травня 2016 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Викликаний в судове засідання представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16 травня 2016 року було зобовязано відповідача надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати до суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 26 травня 2016 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/493/16.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час розгляду справи, 01 червня 2015 року між підприємством Єднання громадської організації Черкаська обласна організація інвалідів Надія (постачальник) та дочірнім підприємством Санаторій Україна Черкаської обласної спілки споживчих товариств (замовник) було укладено договір за №1.

Відповідно до п. 1.1. вищевказаного договору постачальник зобовязався поставити продукти харчування (надалі-товар), в кількості та за ціною, вказаними в накладних, а замовник - прийняти товар та здійснити оплату на умовах цього договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач свої зобовязання за договором поставки виконав та поставив відповідачу продукти харчування на суму 67 856 грн. 60 коп., що підтверджується копіями видаткових накладних (а.с. 20-30):

- №320 від 10 червня 2015 року на суму 3 717 грн. 60 коп.;

- №323 від 12 червня 2015 року на суму 8 718 грн. 24 коп.;

- №325 від 15 червня 2015 року на суму 4 719 грн. 60 коп.;

- №332 від 16 червня 2015 року на суму 3 469 грн. 34 коп.;

- №333 від 17 червня 2015 року на суму 4 325 грн. 04 коп.;

- №334 від 19 червня 2015 року на суму 7 434 грн. 72 коп.;

- №341 від 22 червня 2015 року на суму 6 351 грн. 60 коп.;

- №342 від 18 червня 2015 року на суму 12 708 грн. 16 коп.;

- №345 від 22 червня 2015 року на суму 6 846 грн. 38 коп.;

- №346 від 25 червня 2015 року на суму 5 001 грн. 84 коп.;

- №347 від 30 червня 2015 року на суму 4 564 грн. 08 коп.

Товар було прийнято відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи у видаткових накладних та відтиском печатки відповідача.

Однак відповідач зобовязання по оплаті поставленого товару виконав частково, сплативши 50 000 грн. 00 коп., в звязку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 17 856 грн. 60 коп. заборгованості за поставлений товар згідно договору №1 від 01 червня 2015 року.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 2.1. договору замовник здійснює оплату за поставлений товар впродовж 5 банківських днів з дати поставки.

Оскільки товар поставлявся в червні 2015 року, то з урахуванням умов п. 2.1. договору строк оплати поставленого товару настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору, розрахунку з позивачем за поставлений товар в повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, сума боргу в розмірі 17 856 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до п. 3.2. договору поставки за несвоєчасну або неповну оплату вартості товару замовник сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми несплати (недооплати) за кожен день прострочення до моменту повного виконання покупцем свого зобовязання щодо оплати.

Тобто умовами договору визначено період нарахування пені понад строки встановлені ч. 6 ст. 232 ГК України.

Позивачем заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 4 733 грн. 88 коп. пені (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення 339 грн. 28 коп. боргу, що виник внаслідок інфляції (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені та інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3. судом встановлено, що розрахунок пені та інфляційних втрат здійснено позивачем вірно, відповідачем не спростовано, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 7 вищевказаного Закону у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Частиною другою ст. 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно платіжного доручення №715 від 12 травня 2016 року позивачем було сплачено 1 451 грн. 00 коп. судового збору.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону).

Оскільки розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року складав 1 378 грн. 00 коп., то позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 73 грн. 00 коп. надмірно сплаченого судового збору.

Водночас як зазначалося вище, Законом України Про судовий збір передбачено, що надмірно сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, а тому повернення судового збору без відповідного клопотання сторони не допускається.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства Санаторій Україна Черкаської обласної спілки споживчих товариств, вул. Лісна, 1, м. Черкаси, ідентифікаційний код 01787982, р/р НОМЕР_1 в АТ Райффайзен Банк Аваль, МФО 380805 на користь підприємства Єднання громадської організації Черкаська обласна організація інвалідів Надія, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 39037331, р/р 600 в АТ УкрСиббанк, МФО 351005 17 856 грн. 60 коп. основного боргу, 4 733 грн. 88 коп. пені, 339 грн. 28 коп. інфляційних втрат та 1 378 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 27 травня 2016 року.

Суддя А.В.Васянович