РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016Справа №910/2717/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАА Транс»

до 1) Приватного акціонерного товариства «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле»

про стягнення 158 129, 32 грн.

Суддя Пригунова А.Б. Представники:

від позивача: Шайдецький В.О.

від відповідача 1: не з'явились

від відповідача 2: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАА Транс» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Лугцентрокуз імені С.С. Моняковського» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» заборгованості у розмірі 147 476,00 грн., пені в розмірі 7 423, 80 грн., інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 2 368, 91 грн. та 3 % річних у розмірі 860, 61 грн., а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» заборгованість у розмірі 1 000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 538 від 12.02.2014 р. щодо оплати послуг перевезення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 р. порушено провадження у справі № 910/2717/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.03.2016 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

14.03.2016 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» подало заяву про визнання позову у сумі 1 000, 00 грн. та зазначило, що не заперечує проти ухвалення рішення без участі представника.

Розгляд даної справи переносився в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд даної справи, призначений на 11.04.2016 р., не відбувся.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 р. справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 11.05.2016 р.

У даному судовому засіданні представник позивача заявив про підтримку заявлених позовних вимог.

Представники відповідачів на виклик суду не з'явились.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 11.05.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАА Транс» та Приватним акціонерним товариством «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» укладено договір № 538, яким врегульовано взаємовідносини між сторонами щодо планування, розрахунку та здійсненні міжнародних та внутрішніх автомобільних перевезень вантажна та надання інших пов'язаних послуг.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. договору оплата за перевезення здійснюється за узгодженими ставками за кожне перевезення вантажу, що встановлюється заявкою на перевезення або додатковою угодою по факсу. Відповідач здійснює передбачені договором платежі протягом трьох днів з моменту отримання оригіналів документів (рахунок, акт виконаних робіт, податкової накладної, CMR, товарно-транспортної накладної).

Договір, відповідно до п. 7.6., набирає чинності з моменту підписання сторонами, діє до 31.12.2014 р. та автоматично пролонговується у разі відсутності заперечень сторін у разі відсутності заперечень сторін за три місяці до закінчення терміну його дії.

30.09.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАА Транс» та Приватним акціонерним товариством «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» укладено договір № 1 про розстрочення суми заборгованості за договором № 538 від 12.02.2014 р. у розмірі 148 476, 00 грн. на чотири календарних місяці з 01.10.2014 р. рівними долями, але не менше, ніж 37 119, 00 грн.

Відповідно до договору № 1 від 30.09.2015 р. позивач має право вимагати від Приватного акціонерного товариства «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» дострокової сплати всієї суми непогашеної заборгованості або частини, яка залишилась несплаченою, у разі порушення відповідачем 1 умов та порядку розстрочення, передбаченого договором. при цьому, позивач направляє відповідачу 1 вимогу, яку останній повинен виконати протягом семи календарних днів з моменту отримання.

30.09.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАА Транс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» укладено договір поруки, за умовами якого відповідач 2 поручився перед позивачем за виконання Приватним акціонерним товариством «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» обов'язку щодо сплати 1 000, 00 грн. - частину суми загального боргу за договором № 1 від 30.09.2015 р.

02.11.2015 р. позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» з листом № 130/12 від 30.10.2015 р. про погашення заборгованості у розмірі 148 476, 00 грн.

12.01.2016 р. позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» про сплату 1 000, 00 грн., що становить частину заборгованості Приватного акціонерного товариства «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» за договором № 1 від 30.09.2015 р.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що Приватне акціонерне товариство «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» неналежним чином виконало зобов'язання за договором № 538 від 12.02.2014 р. щодо оплати послуг перевезення, у зв'язку з чим між сторонами укладено договір № 1 від 30.09.2015 р. про розстрочення суми заборгованості за договором № 538 від 12.02.2014 р. у розмірі 148 476, 00 грн., а також договір поруки від 30.09.2015 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле», за яким останнє поручилось за виконання відповідачем 1 грошових зобов'язань за договором № 1 від 30.09.2015 р. в межах 1 000, 00 грн.

При цьому, позивач відзначає, що Приватне акціонерне товариство «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» зобов'язання з договором № 1 від 30.09.2015 р. не виконує, у зв'язку з чим Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАА Транс» заявлено вимоги про стягнення заборгованості у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Згідно зі ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.

За приписами ст.ст. 930. 931 Цивільного кодексу України договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Клієнт повинен видати експедиторові довіреність, якщо вона є необхідною для виконання його обов'язків. Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Виходячи з наявних у справі документів, суд дійшов висновку про виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАА Транс» зобов'язань за договором № 538 від 12.02.2014 р. щодо надання послуг перевезення вантажів, в той час як Приватним акціонерним товариством «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» зобов'язання щодо оплати таких послуг не виконані.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 604 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Тож, виходячи з вищенаведеного, у зв'язку з укладенням сторонами договору № 1 про розстрочення суми заборгованості від 30.09.2015 р., зобов'язання сторін за договором № 538 від 12.02.2014 р. в частині терміну оплати наданих послуг, фактично припинились з одночасною заміною їх новим зобов'язанням в цій частині.

При цьому, укладаючи договір № 1 про розстрочення суми заборгованості від 30.09.2015 р. Приватне акціонерне товариство «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» фактично визнало заборгованість за договором № 538 від 12.02.2014 р. та зобов'язався її погасити у строк та в порядку, визначені вказаним договором.

Тобто, з моменту укладення договору № 1 від 30.09.2015 р., вказані в договорі № 538 від 12.02.2014 р. строки оплати фактично наданих на дату укладення вказаного договору послуг не застосовуються.

При цьому, варто зауважити, що за загальними принципами цивільного законодавства, закріпленими у Цивільному кодексі України, правовідносини сторін ґрунтуються на їх вільному волевиявленні, що, зокрема, полягає у свободі договору, який є підставою виникнення взаємних зобов'язань та їх припинення.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач 1, повідомлений належним чином про дату та час судового засідання у даній справі, доказів сплати заборгованості, встановленої договором № 1 від 30.09.2015 р., не надав, доказів наявності об'єктивних причин неможливості виконання грошових зобов'язань не навів.

За таких обставин, суд визнає обґрунтованими вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАА Транс» про стягнення заборгованості за договором № 1 від 30.09.2015 р.

При цьому, відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тож, приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАА Транс» про стягнення заборгованості у розмірі 147 476, 00 грн. та з Приватного акціонерного товариства «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» та з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» - 1 000, 00 грн., що становить суму, в межах якої останнє поручилось за виконання зобов'язання Приватного акціонерного товариства «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» перед позивачем.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» пені в розмірі 7 423, 80 грн., інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 2 368, 91 грн. та 3 % річних у розмірі 860, 61 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як визначено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтями 230, 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за приписом ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами п. 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на те, що ст. 625 Цивільного кодексу України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Згідно розрахунку позивача розмір інфляційних втрат за період з 04.12.2015 р. до 12.02.2016 р. становить 2 368, 91 грн., 3 % річних - 860, 61 грн., пеня - 10 541, 80 грн.

В той же час, оскільки розмір нараховано пені перевищує 5 % від розміру заборгованості, позивачем заявлено до стягнення суму, обмежену п. 4.1. договору, що становить 7 423, 80 грн.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені та штрафу, судом встановлено, що заявлені до стягнення суми розраховані арифметично вірно та не перевищують розрахунку суду.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАА Транс» задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Лугцентрокуз імені С.С. Монятовського» (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 30/1, оф. 101, ), з будь-якого рахунку, виявленого під час виконавчого провадження, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАА Транс» (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 36 ) заборгованість у розмірі 147 476, 00 (сто сорок сім тисяч чотириста сімдесят шість грн. 00 коп.) грн., пеню в розмірі 7 423, 80 (сім тисяч чотириста двадцять три грн. 80 коп.) грн., інфляційні втрати в розмірі 2 368, 91 (дві тисячі триста шістдесят вісім грн. 91 коп.) грн. та 3 % річних у розмірі 860, 61 (вісімсот шістдесят грн. 61 коп.) грн. та 2 370, 44 (дві тисячі триста сімдесят грн. 44 коп.) грн. - судового збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 36 ) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконавчого провадження, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАА Транс» (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 36 ) заборгованість у розмірі 1 000, 00 (одна тисяча грн. 00 коп.) грн. та 16, 50 (шістнадцять грн. 50 коп.) грн. - судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 16.05.2016 р.

Суддя Пригунова А.Б.