номер провадження справи 13/34/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 Справа № 908/702/16

За позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група, м. Київ

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо, м. Запоріжжя

про стягнення 6 302,66 грн.

Суддя Серкіз В.Г.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 309 від 29.05.2013р.

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Українська страхова група звернулось до господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Кредо суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 302,66 грн.

15.03.2016р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 908/702/16 та призначено до розгляду на 14.04.2016р.

Ухвалою суду від 14.04.2016р. судове засідання відкладено до 12.05.2016р., у звязку з неявкою представника позивача.

Представником відповідача заявлено клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу.

12.05.2016р. справу розглянуто, спір вирішено, прийнято рішення у справі, вступну та резолютивну частини якого оголошено в судовому засіданні згідно із приписами ст. 85 ГПК України.

Представник позивача в судові зсідання не зявився, про дату, час та місце призначених судових засідань позивач був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення ухвал господарського суду Запорізької області від 15.03.2016р. та від 14.04.2016р. на поштову адресу позивача.

12.05.2016р. на електронну пошту суду надійшло клопотання, в якому представник позивача просить суд розглянути справу за відсутності уповноваженого представника позивача. Також, позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі, а саме просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 302,66 грн. Позовні вимоги засновані на приписах ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 22, 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.ст. 2, 15, 54, 55, 57 ГПК України.

Таким чином, у суду є достатні підстави вважати, що позивач про дату, час та місце розгляду даної справи був повідомлений належним чином у відповідності із приписами закону.

Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 22.03.2016р. та просить суд відмовити в задоволені позовної заяви у повному обсязі.

Суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі представника позивача, за наявними у справі матеріалами та поясненням представника відповідача, в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

29.09.2013р. між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Українська страхова група (Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс-1 (Страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування № 28-1301-00459/00003, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, що повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу «SCHMITZ» SPR 24 L 13.62, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Українська страхова група зазначає, що 24.01.2014р. на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «DAF», номерний знак НОМЕР_2, який знаходився під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «SCHMITZ» SPR 24 L 13.62, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобілі.

24.01.2014р. від ТОВ Транс-Сервіс-1 надійшла до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група заява про настання страхового випадку стосовно ТЗ - SCHMITZ SPR 24 L 13.62, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та виплату страхового відшкодування.

14.02.2014р. Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Українська страхова група складений акт огляду пошкодженого ТЗ (дефектна відомість), а вже 07.03.2014р. розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 6 302,66 грн.

07.03.2014р. на підставі страхового акту № ЗСКА-3166 від 07.03.2014р. здійснена Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Українська страхова група на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Транс-Сервіс-1 сплата страхового відшкодування в розмірі 6 302,66 грн.

Статтею 27 Закону України Про страхування № 85/96-ВР від 07.03.1996 р. та статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами цієї ж статті Цивільного кодексу України дано визначення поняття джерело підвищеної небезпеки, згідно якої джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, що цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У відповідності до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодується винною особою.

Однак, з матеріалів справи не вбачається, що 24.01.2014р. транспортний засіб SCHMITZ SPR 24 L 13.62, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 брав участь у ДТП та водій ОСОБА_4 є винною особою у його пошкодженні.

Так, довідкою ДАЇ про дорожньо-транспортну пригоду № 9347347 зазначено, що 24.01.2014р. на дорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ сталася дорожньо-транспортна пригода/зіткнення (далі - ДТП) за участю двох транспортних засобів: 1) вантажний (з причепом) DAF TE 47 XS, номерний знак НОМЕР_2, який знаходився під керуванням ОСОБА_4 з наявним договором страхування цивільно-правової відповідальності/полісом № АС/0393224, що виданий ТДВ СК КРЕДО та встановленим пунктом 5 розміром франшизи в сумі 500,00 грн.; 2) вантажний (з причепом) DAF FTXF 105460, номерний знак НОМЕР_3, що належить ТОВ Транс-Сервіс-1 під керуванням водія ОСОБА_3 з наявним договором страхування цивільно-правової відповідальності/полісом № АС/1825701, що виданий АТ СК АХА Страхування.

Таким чином, довідка ДАЇ № 9347347 жодним чином не містить інформації ані про участь у вказаному ДТП транспортного засобу SCHMITZ SPR 24 L 13.62, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ані про наявність договору страхування цивільно-правової відповідальності/полісу у жодного з учасників ДТП з Позивачем ПрАТ «СК «Українська страхова група».

Вказаною довідкою ДАЇ зазначено, що ДТП сталося внаслідок порушення ОСОБА_4 пунктів 2.3Б, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, тобто недодержання дистанції і тому 24.03.2014р. постановою Богунського районного суду м. Житомира по справі № 295/3467/14-ц визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, у зазначеній Постанові суду жодним чином не вказано про те, який саме напівпричіп потерпілого отримав механічні пошкодження.

Так, у Постанові суду зазначено, що 24.01.2014р. гр. ОСОБА_4, керуючи автомобілем DAF - TE47XS, державний номер НОМЕР_4, буксував напівпричіп Kogel, державний номер НОМЕР_5, не був уважний під час руху, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з напівпричепом, у результаті чого автомобіль DAF, державний номер НОМЕР_6, отримав механічні пошкодження. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Надана позивачем постанова Богунського районного суду м. Житомира від 05.02.2016р. по справі № 295/3467/14-ц про виправлення помилки у постанові суду по цій самій справі від 24.03.2014р. жодним чином не прояснило ситуацію, а навпаки, ще більше її заплутало, бо в резолютивній частині цієї Постанови суду зазначено про те, що в постанові суду від 24.03.2014р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід вважати за вірне номерний знак НОМЕР_7 автомобіля НОМЕР_8.

Однак, автомобіль DAF FTXF 105460 з номерним знаком АА 9761 КО застрахований в АТ СК АХА Страхування, а не в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група».

Крім цього, не виправлена помилка у зазначенні державного номеру автомобіля, яким керувала винна особа ОСОБА_4, про що зазначав представник відповідача у своєму відзиві.

Згідно п. 1 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Так, в наданих позивачем Постановах суду та Довідці про ДТП № 9347347 не зазначено, що саме транспортний засіб SCHMITZ д/н НОМЕР_1 брав участь у вказаному ДТП та був пошкоджений саме з вини водія ОСОБА_4

Таким чином, вина водія ОСОБА_4 у пошкодженні транспортного засобу SCHMITZ д/н НОМЕР_1 взагалі не встановлена і тому цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого ТЗ DAF TE47XS, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 не настала.

Проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши вищевказані докази, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 17.05.2016р.

Суддя В.Г. Серкіз

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.