РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016Справа №910/5553/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Белла-Трейд»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «АЗС Навігатор»
простягнення 61014,21 грн.
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Крутій С.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Белла-Трейд» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС Навігатор» заборгованості за Договором поставки товару №П-12/009 від 01.10.2012 в розмірі61 014,21 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2016 порушено провадження у справі №910/5553/16 та призначено до розгляду на 25.04.2016.

22.04.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

25.04.2016 представником позивача в судовому засіданні подано додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2016 розгляд справи відкладено на 23.05.2016.

В судовому засіданні 23.05.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в засідання господарського суду свого представника не направив, втім 23.05.2016 через відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

При цьому, суд вирішив відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, в зв'язку з необґрунтованістю.

Суд виходить з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

У пункті 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 роз'яснено, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Вказані обставини подання суду необґрунтованих належним чином клопотань в сукупності з тривалим ненаданням письмових пояснень у справі та заперечень проти заявлених позовних вимог, а також витребуваних судом документів, можуть свідчити про зловживання відповідачем процесуальними правами.

Крім того, Вищий господарський суд України в Інформаційному листі №01-08/140 від 15.03.2010 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» роз'яснив, що матеріали справ, звернення господарських судів і учасників судового процесу та інша інформація, яка надходить до Вищого господарського суду України, свідчать, що в діяльності деяких сторін, третіх осіб у справах набула поширення практика зловживання своїми процесуальними правами. Зокрема, мають місце нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин.

Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Водночас, згідно з частиною третьою статті 22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Твердження відповідача про неможливість забезпечення участі у розгляді справи 23.05.2016 свого повноважного представника у зв'язку з його відпусткою, господарський суд вважає безпідставними та такими, що не свідчать про наявність достатніх підстав для відкладення розгляду справи.

Відповідачем не представлено до матеріалів справи належних та допустимих у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказів неможливості направити у судове засідання свого представника та заміни уповноваженого представника, як з числа своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ними трудовими відносинами.

За таких обставин, суд, приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи встановлені ст. 69 ГПК України процесуальні строки розгляду спору, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.05.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Белла-Трейд» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «НМК», нова назва якого - Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗС Навігатор» (покупець) було укладено Договір поставки товару №П-12/009, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передавати у встановлений строк у власність покупця санітарно-гігієнічні вироби та вироби медичного призначення, а покупець зобов'язується приймати товар і сплатити за його певну грошову суду на умовах даного договору. Кількість, асортимент та ціна товару зазначається у накладних, які є невід'ємними частинами цього договору (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору загальна ціна договору складає суму всіх поставок, що здійснені на умовах цього договору. Ціни на товар, що поставляються по цьому договору встановлюються постачальником, можуть змінюватись постачальником за попереднім повідомленням покупця не менш як за 14 робочих днів до дати таких змін.

Згідно п.п. 3.1, 3.3 договору кількість та асортимент товару вказуються у видаткових накладних на кожну окрему партію товару і оформлюються на підставі заявки, що надається покупцем постачальнику. Строк поставки товару протягом 3 робочих днів після погодження заявки.

За змістом п. 4.4 правочину, передача товару здійснюється представнику покупця за видатковою накладною при наданні ним належним чином оформленої довіреності на одержання товарно-матеріальних цінностей.

Пунктом 5.2 договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату поставленого товару на умовах відстрочення платежу. Остаточний розрахунок за поставлений товар проводиться не пізніше ніж на 45-й календарний день з дати отримання товару за ціною, вказаною у видаткових накладних.

В подальшому між сторонами було підписано Додаткову угоду №2 від 01.09.2013 до договору поставки №П-12/009 від 01.10.2012, за змістом якої п. 5.2 договору викладено в наступній редакції: «Покупець здійснює оплату поставленого товару щомісячними платежами по мірі реалізації такого товару кінцевим споживачам через роздрібні торгівельні мережі (автозаправні станції). З метою контролю переліку та вартості товару, що реалізований кінцевим споживачам через роздрібні торгівельні мережі, покупець щомісячно до 15 числа місяця, що слідує за звітним, надає постачальнику в письмовому вигляді за підписом уповноваженої особи та скріплений печаткою звіт щодо реалізованого кінцевим споживачам товару. Остаточний строк оплати за реалізований товар - не пізніше 5 банківських днів після надання постачальнику звіту про реалізований кінцевим споживачам товар».

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2013, але в будь-якому випадку до моменту остаточного виконання сторонами зобов'язань, що виникли під час дії договору. Якщо жодна із сторін письмово не заявить іншій стороні про припинення дії договору не менш ніж за 30 календарних днів до запланованої дати припинення дії, договір вважається переукладеним на наступні 365 календарних днів. (п.п. 12.1, 12.2).

Під час розгляду справи доказів припинення дії вказаного договору чи його розірвання сторонами не надано, а отже він є діючим та приймається судом до уваги.

Згідно зі ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору поставки товару №П-12/009 від 01.10.2012 позивач здійснив поставку узгодженого товару за період з 04.02.2014 по 04.12.2014 на загальну суму 64 740,17 грн., що підтверджується видатковими накладними №34 від 04.02.2014, №21 від 14.02.2014, №22 від 14.02.2014, №24 від 26.02.2014, №258 від 26.02.2014, №30 від 18.02.2014, №31 від 18.02.2014, №97 від 12.03.2014, №34 від 19.03.2014, №77 від 09.04.2014, №78 від 09.04.2014, №51 від 02.04.2014, №43 від 24.04.2014, №70 від 08.05.2014, №71 від 08.05.2014, №26 від 22.05.2014, №27 від 22.05.2014, №64 від 12.06.2014, №37 від 23.06.2014, №07 від 29.07.2014, №04 від 07.08.2014, №59 від 27.08.2014, №19 від 18.09.2014, №04 від 30.09.2014, №23 від 21.10.2014, №15 від 06.11.2014, №14 від 25.11.2014, №23від 28.11.2014, №012 від 04.12.2014, які підписані уповноваженими особами сторін без заперечень та скріплені їх печатками.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором №П-12/009 від 01.10.2012 свідчить також відсутність з боку відповідача будь-яких інших претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Водночас відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару, оплату здійснив лише частково на суму 3029,61 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача станом на 05.04.2016, а також частково повернув товару на суму 696,35 грн., у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за поставлений товар в сумі 61014,21 грн.

Станом на момент вирішення даного спору по суті, відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що він не реалізував отриманий від позивача товар та нереалізований товар обліковується на бухгалтерському обліку Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС Навігатор».

Ненадання доказів реалізації товару, як і доказів його зберігання суперечить принципу добросовісності господарських зобов'язань та може бути розцінено як зловживання процесуальними правами з метою ухилення від обов'язку з оплати відповідного товару.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що відповідач в тому числі не виконував визначеного договором обов'язку щодо надання постачальнику щомісячних звітів щодо реалізованого кінцевим споживачам товару, суд дійшов висновку, що такий товар є реалізованим та підлягає оплаті.

Пунктом другим статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, враховуючи факт виконання позивачем своїх договірних зобов'язань в частині поставки визначеного договором товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару, підтверджені матеріалами справи і не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 61014,21 грн.

Як визначено в ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗС Навігатор» (01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 28/2, нежиле приміщення 43, ідентифікаційний код 38290801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Белла-Трейд» (07541, Київська обл., м. Березань, вул. Комсомольська, буд. 15А, ідентифікаційний код 32119145) 61014 (шістдесят одну тисячу чотирнадцять) грн. 21 коп. основного боргу та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.05.16

Суддя О.А. Грєхова