ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р.Справа № 922/778/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Бєсєдіній М.М.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Магазин Качанівський", м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) ПАТ "Банк "Таврика" 2) ОСОБА_2
до Харківської міської ради, м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області 2) Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради
про визнання права власності
за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від 3-ї особи на стороні позивача (ОСОБА_2П.): ОСОБА_3 за договором про надання правової допомоги №5 від 16.05.16р;

від 3-ї особи на стороні позивача (ПАТ "Банк "Тварика"): не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_4 за дов. №08-11/7215/2-15 від 26.11.15;

від 3-ї особи на стороні відповідача (Департамент державної архітектурно-будіельної інспекції у Х/о) : не з'явився;

від 3-ї особи на стороні відповідача (Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради): не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Магазин "Качановський" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради про визнання право власності на нежитлові приміщення літера "Б-2", загальною площею 2042,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Харків, проспект Гагаріна 154 у зв'язку із сомочинною перебудовою основної споруди маг. №9/6 по пр.Гагаріна, 154.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.03.2016 р. було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 06.04.2016 року о 12:00 год. Крім цього, цією ж ухвалою в порядку ч.1 ст.27 ГПК України до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача було залучено Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, м. Харків.

Ухвалою суду від 06.04.2016р. задоволено заяву (вх.№10968 від 04.04.2016р.) ПАТ "Банк"Таврика", м. Київ та залучено ПАТ "Банк"Таврика" у справу у якості 3-ї особи, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Розгляд справи відкладено на 20.04.2016р. о 12:45 год.

20.04.2016 р. за вх.№13335 через канцелярію господарського суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, зазначає, що позивачем не доведені підстави набуття права власності на самовільно реконструйовані нежитлові приміщення літера "Б-2", загальною площою 2 042,5 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Харків, просп. Гагаріна, 154. Крім цього відповідач також вказує, що рішення про надання в оренду або передачу у приватну власність земельної ділянки по просп. Гагаріна, 154 , м. Харків., а саме для реконструкції нерухомого майна, на якій розміщено реконструйоване нерхуме майно, Харківською міською радою не приймалося.

Ухвалою суду від 20.04.2016 р. залучено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради у справу у якості 3-ї особи, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Розгляд справи відкладено на 17.05.2016р. о 12:00 год.

Ухвалою суду від 17.05.2016р. задоволено заяву (вх.№15810 від 16.05.2016р.) ОСОБА_2 та залучено його у справу у якості 3-ї особи, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У призначеному судовому засіданні 17.05.2016р. представник ОСОБА_2 заявив клопотання про надання йому додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти задоволення судом вказаного клопотання не заперечував.

Представник позивача та інші представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про отримання ухвали суду від 20.04.2016р.

У відповідності до ч.2 ст.22 ГПК України сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Частиною 4. ст.27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних, а також на відмову від позову або визнання позову.

Суд, розглянувши клопотання представника ОСОБА_2 про надання йому часу для ознайомлення з матеріалами справи, задовольняє його, вважає його таким, що не суперечить інтересам сторін та відповідає приписам чинного законодавства, у зв'язку з цим у судовому засіданні оголошує перерву до 17:00 години 17.05.2016р.

Після перерви судове засідання було продовжено.

Пристуній у судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у раніше наданому письмовому відзиві на позовну заяву.

Представник ОСОБА_2 у судове засідання після перерви не з'явився, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить протокол судового засідання від 17.05.2016 р.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вислухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Господарського суду Харківської області від 01.11.2012 у справі № 5023/8376/11 TOB Магазин «КАЧАНОВСЬКИЙ» (код 23460879), яке зареєстровано виконкомом Харківської міської ради 07.06.1995 р. за адресою: 61035, м. Харків, просп. Гагаріна, 154, визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.11.2012 р. у справі № 5023/8376/11 про визнання боржника банкрутом, ліквідатором TOB Магазин «КАЧАНОВСЬКИЙ» було призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5.

Право власності Позивача на цілісний майновий комплекс, у тому числі основні споруди маг. № 9/6 по просп. Гагаріна, 154 у м. Харкові площею 625,5 м.кв. та основну споруду пивного бару площею 97,6 м.кв. по вул. Азербайжанській, 13 у м. Харкові було зареєстроване Харківською міською радою народних депутатів 27.11.1995 на підставі Свідоцтва про право власності № 395-В, згідно якого організації орендарів маг. «КАЧАНОВСЬКИЙ», створеної членами трудового колективу маг. № 9/6 торгово-виробничого ОП ТБ «Червонозаводський» в особі голови Ради орендарів ОСОБА_6 та на підставі Договору купівлі-продажу № 395-В від 14.11.1995 та Фондом Державного майна України.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 14.05.1997 № 375 між Виконавчим комітетом Харківської міської ради та TOB Магазин «КАЧАНІВСЬКИЙ» укладено договір на право тимчасового користування землею загальною площею 0,1526 га по просп. Гагаріна, 154 у м. Харкові для експлуатації і обслуговування магазину № 9/6 строком до 14.05.2022 року (далі - Договір).

У 2010 році Позивачем було здійснено самочинну перебудову основної споруди маг. № 9/6 по просп. Гагаріна, 154 у м. Харкові та відповідно до технічного паспорту від 30.04.2013 р., виконаного Харківським міським бюро технічної інвентаризації, загальна площа спірного майна становить 2 042,5 м.кв.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ч. 2 ст. 331, ч. 1 ст. 376 ЦК України, ст. 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», а також на діючий договір на право тимчасового користування землею від 26.01.1998 № 1432. Позивач просить господарський суд визнати за ним право власності на нерухоме майно (нежитлові приміщення) літ. «Б-2» загальною площею 2 042,5 м.кв. по просп. Гагаріна, 154 у м. Харкові.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та проаналізувавши вимоги позивача, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1. ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Відповідно до ст. 83 цього Кодексу землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

На підставі ч. З ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином спірне майно є самочинним.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Передумовою для набуття, а отже, і для визнання права власності на самочинно реконструйоване та побудоване нерухоме майно по просп. Гагаріна, 154 у м. Харкові є надання дозволу на реконструкцію нерухомого майна, збереження об'єкту самочинного будівництва, надання земельної ділянки під вже збудоване (реконструйоване) нерухоме майно та прийняття нерухомого майна до експлуатації.

Рішення про надання в оренду або про передачу у приватну власність земельної ділянки по просп. Гагаріна, 154 у м. Харкові для реконструкції нерухомого майна, на якій розміщено реконструйоване нерухоме майно, Харківською міською радою не приймалося.

Крім того, матеріали справи не містять та Позивачем до суду не надано документів підтверджуючих право власності або право користування земельною ділянкою за вказаною адресою за призначенням - реконструкція нежитлової будівлі за вказаною адресою.

Додаткових угод про зміну цільового використання земельної ділянки по просп. Гагаріна, 154 у м. Харкові, а саме, під реконструкцію вже існуючої нежитлової будівлі до вказаного договору укладено не було, що є істотним порушенням з боку Позивача вимог земельного та містобудівного законодавства.

Харківською міською радою від 17.08.2011 року № 390/11 затверджено «Порядок вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом» (далі - Порядок) (із змінами від 22.06.2012).

Порядок регулює процедуру вирішення питань, пов'язаних з самочинним будівництвом на території міста Харкова, з метою визначення можливості збереження самочинного будівництва, надання земельних ділянок під самочинно побудовані об'єкти та будівництво яких розпочато самочинно та поширюється на всі підприємства, установи та організації, всіх фізичних осіб - підприємців, а також громадян (далі-забудовники), які на території міста самочинно здійснили або здійснюють будівництво нових об'єктів, реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт існуючих об'єктів .

Таким чином, узаконення самочинно реконструйованого Позивачем нерухомого майна по просп. Гагаріна, 154 у м. Харкові можливе лише за умови виконання вимог передбачених, вищевказаним Порядком та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461, згідно якого прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І-Ш категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Законом України, який введений державою для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», виконання будівельних робіт дозволяється після реєстрації повідомлення або декларації про початок виконання будівельних робіт чи видачі органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт (реконструкції).

Згідно ст. 39 цього Закону датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом обєктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про прийняття самочинно реконструйованого Позивачем нерухомого майна, а саме нежитлові приміщення літера "Б-2", загальною площею 2 042,5 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Харків, просп. Гагаріна, 154.

Таким чином, спірне майно не прийнято до експлуатації у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладені обставини, приписи закону і те, що позивачем не наведено достатніх правових підстав, з якими закон пов'язує виникнення права власності на нерухоме майно, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір при відмові в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 20, 147 Господарського кодексу України, ст. 331, 376 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 12, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 23.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_1