УХВАЛА

16.05.2016Справа № 906/150/15
Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши

скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Люцина»

на дії Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського

управління юстиції

про визнання незаконною і скасування постанови від 09.03.2016 ВП № 50341249

у справі № 906/150/15

за позовом дотовариства з обмеженою відповідальністю «Люцина» публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в особі Житомирської філії ПАТ «Енергобанк»
пророзірвання договору та зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача/заявника: Ястремський О.В. (довіреність № 3 від 11.01.2016);

від відповідача/стягувача: Коваленко Н.В. (довіреність № 09/05-60 від 18.04.2016);

Середюк С.А. (довіреність № 09/05-68 від 18.04.2016);

від ВДВС: не з'явились,

ВСТАНОВИВ :

06.05.2015 Господарським судом міста Києва було винесено рішення по справі № 906/150/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Люцина» (далі - ТОВ «Люцина») до публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в особі Житомирської філії ПАТ «Енергобанк» (далі - ПАТ «Енергобанк»), яким позов задоволено частково; договір про розрахункове-касове обслуговування від 01.02.2002, укладений сторонами, розірвано.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 у справі № 906/150/15 вищевказане рішення було скасовано частково; позовні вимоги задоволено; договір про розрахункове-касове обслуговування від 01.02.2002, укладений сторонами, розірвано; зобов'язано ПАТ «Енергобанк» спрямувати кошти ТОВ «Люцина» в сумі 1 875 468,67 грн, які знаходяться на рахунках ТОВ «Люцина», відкритих в ПАТ «Енергобанк», на розрахунковий рахунок № 2711 в Житомирському РУ ПАТ «Приватбанк» МФО 311744.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.01.2016 по справі № 906/150/15 вищевказану постанову в частині задоволення вимог ТОВ «Люцина» до ПАТ «Енергобанк» про зобов'язання ПАТ «Енергобанк» спрямувати кошти ТОВ «Люцина» в сумі 1 875 468,67 грн, які знаходяться на рахунках ТОВ «Люцина», відкритих в ПАТ «Енергобанк» на розрахунковий рахунок № 2711 в Житомирському РУ ПАТ «Приватбанк» скасовано; рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2015 в означеній частині вимог залишено в силі; в решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2015 залишено без змін; зокрема, стягнуто з ТОВ «Люцина» на користь ПАТ «Енергобанк» 2 923,20 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

19.01.2016 на виконання постанови Вищого господарського суду України Господарським судом міста Києва було видано наказ про примусове виконання рішення суду, а саме: про стягнення з ТОВ «Люцина» на користь ПАТ «Енергобанк» 2 923,20 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.

11.04.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ «Люцина» про визнання постанови Головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Васькевич Н.В. від 09.03.2016 у справі ВП № 50341249 незаконною та її скасування.

Крім того, представником ТОВ «Люцина» була подана заява, в якій заявник просив суд визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною, відновити пропущений строк та прийняти заяву до розгляду. Вказана заява судом була задоволена.

В обґрунтування заяви про визнання незаконною та скасування постанови від 09.03.2016 ВП № 50341249, представник ТОВ «Люцина» зазначив, що 14.03.2016 ТОВ «Люцина» звернулось до Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції (далі - Богунський ВДВС Житомирського міського управління юстиції) із завою № 18 від 14.03.2016, в якій просило провести взаємозалік вимог боржника та стягувача. Заявник вважав, що з урахуванням вказаної заяви добровільно виконав постанову Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції від 02.03.2016 про відкриття виконавчого провадження, згідно з якою з ТОВ «Люцина» на користь ПАТ «Енергобанк» підлягали стягненню витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 2 923,20 грн.

Проте, взаємозалік вимог боржника та стягувача Богунським ВДВС Житомирського міського управління юстиції проведений не був, а 09.03.2016 Головним державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції Васькевич Н.В. було винесено постанову ВП № 50341249 про стягнення з ТОВ «Люцина» виконавчого збору в розмірі 292,32 грн та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 45,02 грн.

Вважаючи, що постанова Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції від 09.03.2016 ВП № 50341249 винесена з порушенням ст. ст. 27, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ТОВ «Люцина» звернулось до суду, просило визнати зазначену постанову незаконною та скасувати її.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 прийнято до розгляду заяву ТОВ «Люцина» про визнання незаконною та скасування постанови від 09.03.2016 ВП № 50341249, розгляд вказаної заяви призначено на 16.05.2016.

16.05.2016 у судовому засіданні представник ТОВ «Люцина» заяву підтримав, представник ПАТ «Енергобанк» надав пояснення. Представник Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 11.04.2016 не виконав.

З огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд розглянув заву ТОВ «Люцина» без участі представника Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду заяви, суд встановив:

02.03.2016 постановою державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції (далі - Богунський ВДВС Житомирського міського управління юстиції) було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу, а саме: наказу № 906/150/15, виданого Господарським судом міста Києва 19.01.2016, про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Люцина» (далі - ТОВ «Люцина») на користь публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (далі - ПАТ «Енергобанк») витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 2 923,20 грн, що вбачається з постанов Головного державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції Васькевич Н.В. від 09.03.2016, винесених в межах виконавчого провадження № 50341249.

ТОВ «Люцина» звернулось до Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції, а також до ПАТ «Енергобанк» із завою № 18 від 14.03.2016, в якій просило провести взаємозалік вимог боржника та стягувача, шляхом списання 2 923,20 грн з рахунку ТОВ «Люцина», відкритому в ПАТ «Енергобанк» № 602, в рахунок погашення боргу в справі ВП № 50341249.

14.03.2016 вищевказана заява була отримана Богунським ВДВС Житомирського міського управління юстиції, про що свідчить відповідна відмітка канцелярії зазначеного відділу ДВС. Направлення зазначеної заяви на адресу ПАТ «Енергобангк» підтверджується фіскальним чеком від 14.03.2016 та описом вкладення у цінний лист, копії яких долучені до матеріалів справи.

Проте Богунським ВДВС Житомирського міського управління юстиції заява ТОВ «Люцина» задоволена не була, відповідно, взаємозалік вимог боржника та стягувача не здійснювався.

А 09.03.2016 Головним державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження № 50341249 було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, якою з ТОВ «Люцина» було стягнуто виконавчий збір у розмірі 292,32 грн, а також постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, якою з ТОВ «Люцина» було стягнуто витрати на проведення виконавчих дій у сумі 45,02 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються (ч. 3 вищевказаної статті).

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Пунктом 3 ч. 1 вищевказаної статті встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються також з стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Згідно з ч. 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88) встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

В свою чергу господарська діяльність - це діяльність, яка зумовлює зміни у фінансовому стані, активах та пасивах підприємства, установи, організації.

Так, документами, які свідчать про виконання грошового зобов'язання, є первинні бухгалтерські документи (платіжне доручення, розрахунковий чек, видатковий касовий ордер, тощо) або банківські виписки по рахунку.

Заявник - ТОВ «Люцина», документів, які підтверджують добровільне виконання боржником рішення суду в строк, визначений Законом, суду не надав.

Також заявником не доведено, що його звернення до Богунським ВДВС Житомирського міського управління юстиції із завою № 18 від 14.03.2016 про проведення взаємозаліку вимог боржника та стягувача відбулось в межах строку, визначеного для добровільного виконання рішення суду, оскільки заявником не надані документи, якими у відповідності до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють такий строк.

Відтак, державним виконавцем правомірно розпочато примусове виконання рішення в межах виконавчого провадження № 50341249.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 202 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарське зобов'язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони (ч. 3 ст. 203 ГК України). Аналогічна правова норма закріплена у ст. 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

При цьому, Закон України «Про виконавче провадження» не містить заборони щодо можливості проведення зарахування зустрічних вимог на стадії виконання судового рішення.

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання судового рішення є можливим при наявності умов, встановлених ст. 601 ЦК України та відсутності обставин, встановлених ст. 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 19.02.2015 по справі № 15/191, а також постановах Верховного суду України від 11.11.2008 у справі № 37/144-41/261 та від 09.12.2008 у справі № 37/638).

Разом з тим, згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом.

Із Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.05.2016 вбачається, що ПАТ «Енергобанк» перебуває в стані припинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомість обставин полягає в тому, що вони відомі широкому загалу, зокрема суду та особам, які беруть участь у справі. Загальновідомість того чи іншого факту є відносною і залежить від часу, що сплинув після події, поширеності інформації про подію в певній місцевості. Загальновідомі обставини не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність - очевидна і доказування їх є зайвим.

З витягів з офіційного інтернет-сайту Національного банку України (далі - НБУ) (http://www.bank.gov.ua/), а також з витягу з офіційного інтернет-сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) (http://www.fg.gov.ua/), долучених до матеріалів справи, вбачається, що на зазначених офіційних інтернет-ресурсах були розміщені відомості про те, що Правлінням НБУ прийнято постанову від 12.02.2015 № 96 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних», а також постанову від 11.06.2015 № 370 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію неплатоспроможного ПАТ «Енергобанк».

Крім того, у матеріалах справи міститься рішення виконавчої дирекції ФГВФО «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Енергобанк» № 29 від 12.02.2015, прийняте на підставі постанови Правління НБУ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних» № 96 від 12.02.2015.

Так, судом встановлено, що ПАТ «Енергобанк» є неплатоспроможним з 12.02.2015.

Водночас участь неплатоспроможного банку в якості сторони у зобов'язанні, за приписами ст. 602 ЦК України, перешкоджає проведенню зарахування зустрічних вимог за такими зобов'язанням.

Оскільки неплатоспроможний банк - ПАТ «Енергобанк», виступає стороною у зобов'язанні, а саме: являється стягувачем у виконавчому провадженні № 50341249, зарахування зустрічних вимог чинним законодавством України не допускається.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що Головним державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції Васькевич Н.В. при винесенні в межах виконавчого провадження № 50341249 постанов від 09.03.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій вимог Закону України «Про виконавче провадження» порушено не було.

Відтак, доводи заявника є необґрунтованими та суд відхиляє скаргу (заяву) ТОВ «Люцина» на дії Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції.

Керуючись ст. 86, ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ :

1. В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Люцина» про визнання постанови Головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Васькевич Н.В. від 09.03.2016, винесеної в межах виконавчого провадження № 50341249, незаконною та її скасування, відмовити.

Суддя Я.А. Карабань