ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р.Справа № 915/1368/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Богатиря К.В., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Мельник Ю.М.

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва та Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 29.03.2016

по справі № 915/1368/15

за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційне підприємство «Марс - Пласт»

кредитори:

1) Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області;

2) Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва;

за участю арбітражного керуючого - ліквідатора боржника Постика Андрія Леонідовича

про банкрутство -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29.03.2016 відмовлено у задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області) та Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (далі - УПФ в Центральному районі м. Миколаєва) про звільнення від сплати судового збору за подання заяв про визнання кредиторських вимог у справі № 915/1368/15 про банкрутство ТОВ ВКП «Марс-Пласт».

Стягнуто з ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області в дохід Державного бюджету України та УПФ в Центральному районі м. Миколаєва 2436,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із даною ухвалою господарського суду, ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області в дохід Державного бюджету України та УПФ в Центральному районі м. Миколаєва звернулись до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційними скаргами в яких просять скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області про відмову у задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору від 29.03.2016 у справі №915/1368/15.

В обґрунтування своїх вимог скаржники зазначили, що бюджеті фонду на 2015 рік не передбачено витрат на сплату судового збору. Судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб, незалежно від їх майнового стану, що відповідає принципу рівності.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Лавриненко Л.В., судді - Жеков В.І., Пироговський В.Т.) від 21.04.2016 та 27.04.2016 апеляційні скарги ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області в дохід Державного бюджету України та УПФ в Центральному районі м. Миколаєва прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.05.2016 о 14:00

У зв'язку з перебуванням колегії суддів у відпустці та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2016, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 05.04.2016 апеляційні скарги ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області в дохід Державного бюджету України та УПФ в Центральному районі м. Миколаєва прийнято до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді - Філінюк І.Г., судді: Богатир К.В., Принцевська Н.М. та призначено до розгляду на 17.05.2016 об 11:30.

Учасники процесу в судове засідання 17.05.2016 не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України явка у судове засідання це право, а не обов'язок учасників процесу, справа може розглядатися без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2015 господарським судом Миколаївської області порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційне підприємство «Марс - Пласт» (далі - ТОВ ВКП «Марс-Пласт») за ознаками ст. 95 Закону України «Про вiдновлення платоспроможностi боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон).

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 08.09.2015 ТОВ ВКП «Марс-Пласт» визнано банкрутом, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Постику Андрія Леонідовича.

Статтею 38 Закону, передбачено наслідки визнання боржника банкрутом. Зокрема, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом у останнього не може виникати додаткових зобов'язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, які безпосередньо пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав.

Відповідно до ч. 3 ст. 95 Закону, кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

З метою виявлення усіх кредиторів, 09.09.2015 здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ ВКП «Марс-Пласт» на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет за № 22420, із зазначенням граничного строку та порядку для заявлення кредиторських вимог (один місяць з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України).

У встановлений законом строк, на адресу місцевого господарського суду із заявами про визнання кредиторських вимог звернулися наступні кредитори:

- ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області з грошовими вимогами у сумі 214879,35 грн.;

- УПФ України в Центральному районі м. Миколаєва з грошовими вимогами у сумі 27888,76 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Відповідно до положень п.36.7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. №01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI), заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, що ліквідується власником, подаються безпосередньо до господарського суду та оплачуються судовим збором. Розгляд грошових вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі ст.23 Закону.

Ч. 1 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

У ч.3 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» серед іншого зазначено про те, що до заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору та докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна.

Відповідно до п. 10 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із внесеними змінами та доповненнями відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015, ставка судового збору за подання заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство складає 2 розміри мінімальної заробітної плати.

Ліквідатором зазначені кредиторські вимоги було визнано у повному обсязі.

Приймаючи заяви ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області та УПФ України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання кредиторських вимог до розгляду, місцевий господарський суд зобов'язав кредиторів надати суду докази сплати судового збору (до 17.11.2015).

Проте, ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області в дохід Державного бюджету України та УПФ в Центральному районі м. Миколаєва надали суду першої інстанції клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки є бюджетними організаціями та не мають відповідних коштів.

В подальшому податковий орган звертався з клопотанням про продовження строку на оплату судового збору (вх.№ 21192 від 17.11.2015). Однак, на момент затвердження реєстру вимог кредиторів доказів сплати судового збору суду податковий орган так і не надав.

На момент визнання кредиторських вимог ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області в дохід Державного бюджету України та УПФ в Центральному районі м. Миколаєва до банкрута та затвердження реєстру вимог кредиторів доказів сплати судового збору кредитори господарському суду Миколаївської області не надали.

Відмовляючи ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області та УПФ в Центральному районі м. Миколаєва у звільненні останніх від сплати судового збору за подання заяв про визнання кредиторських вимог у справі № 915/1368/15 про банкрутство ТОВ ВКП «Марс-Пласт», господарський суд Миколаївської області керувався тим, що виключність обставин для застосування положень ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо звільнення від сплати судового збору має бути доведена відповідними доказами, які свідчать про майновий стан сторони, однак ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області та УПФ України в Центральному районі м. Миколаєва таких доказів суду не надали. Посилання на те, що державним бюджетом не закладені кошти на справляння судового збору не є підтвердженням майнового стану сторони, не може бути доказом наявних обставин, з якими Закон пов'язує можливість звільнення від сплати судового збору та не приймається судом.

Колегія суддів апеляційної інстанції, цілком погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні клопотань ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області та УПФ в Центральному районі м. Миколаєва про звільнення від сплати судового збору відповідно до наступного.

У силу ст.ст. 42, 43, 43 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тобто, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 названого Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. Подані заявником докази підлягають оцінці в їх сукупності, при чому відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій вказаної статті.

Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону (пункт 12 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-061175/2011 від 25.08.2011).

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Крім того, слід зазначити, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Саме таку правову позицію викладено в пункті 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, органи державної влади, що утримуються за рахунок державного бюджету, і суб'єкти господарювання та громадяни поставлено законом у рівні умови щодо обов'язку сплачувати судовий збір, у зв'язку з чим вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг бюджетним установам перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення від сплати судового збору призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Доводи апеляційних скарг, стосовно того, що скаржники відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла до 01.09.2015) були звільнені від сплати судового збору, у зв'язку з чим бюджетом державних установ на 2015 рік кошти на сплату судового збору передбачені не були, не приймаються до уваги, оскільки саме у 2016 році господарський суд Миколаївської області зобов'язував неодноразово сплатити судовий збір за подання заяв про визнання кредиторських вимог у справі.

Крім того, у п.2 Прикінцевих положень Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок забезпечення відповідного фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Невиконання центральним органом виконавчої влади законодавчо встановленого обов'язку щодо фінансування відповідних державних органів само по собі не може бути підставою для вирішення судом питання про звільнення від сплати судового збору.

Відтак, господарський суд Миколаївської області обґрунтовано відмовив у задоволені клопотань Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області та Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про звільнення від сплати судового збору та стягнув судовий збір у розмірі 2-х мінімальної заробітної плати з кожного кредитора.

Крім того, колегія апеляційної інстанції підтримує висновок місцевого господарського суду, що передбачений Законом України «Про судовий збір» обов'язок сплати судового збору за подання заяв кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника, не є перешкодою доступу до правосуддя, а безпідставне надання пільг з реалізації даного обов'язку одному з учасників судового процесу має наслідком порушення прав інших учасників та суперечить принципу рівності сторін у господарському процесі.

За таких обставин, колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду Миколаївської області, який відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни ухвали Господарського суду Миколаївської області від 29.03.2016 у справі № 915/1368/15 не вбачається, а тому апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва та Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області не підлягають задоволенню.

Як свідчать матеріали справи, при поданні апеляційних скарг Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області та Управлінням Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 29.03.2016 у справі № 915/1368/15 не було сплачено судовий збір, а ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2016 та 27.04.2016 відстрочено.

З огляду на вищезазначене, судова колегія вважає за необхідне відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. за подання апеляційної скарги стягнути з Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області та 1378 грн. з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 ГПК України, колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 29.03.2016 по справі № 915/1368/15 - залишити без змін.

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області та Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва - залишити без задоволення.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва - 1378,00 грн. в дохід Державного бюджету України судовий збір за розгляд апеляційної скарги.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області - 1378,00 грн. в дохід Державного бюджету України судовий збір за розгляд апеляційної скарги.

Зобов'язати господарський суд Миколаївської області видати відповідний наказ з зазначенням повних та необхідних реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя К.В. Богатир

Суддя Н.М. Принцевська