ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р. Справа № 914/4248/15

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Кузь В.Л.,

ОСОБА_2,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Магніт», б/н від 10.03.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/1209/16 від 15.03.2016 р.),

на рішення Господарського суду Львівської області від 23 лютого 2016 року

у справі № 914/4248/15 (суддя Петрашко М.М.),

порушеній за позовом

Позивача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпропетровськ,

До відповідача: Приватного підприємства «Магніт», м. Стрий, Львівської області,

Про: стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу в сумі 146130,00 грн. та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: не прибув;

від позивача: ОСОБА_3 п/к за довіреністю б/н від 27.04.2016 р.;

Права та обовязки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід суддів не надходило.

Представником позивача подано письмове клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2016 року, справу № 914/4248/15 Господарського суду Львівської області розподілено головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Марко Р.І., Скрипчук О.С.

Ухвалою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 17.03.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства «Магніт», б/н від 10.03.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/1209/16 від 15.03.2016 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 13.04.2016 року, про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи (а.с. 86-88).

З підстав зазначених у розпорядженні № 113 керівника апарату ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 12.04.2016 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 914/4248/15 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу, справу № 914/4248/15 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Данко Л.С., суддів: Кузь В.Л. та Скрипчук О.С.

Ухвалою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 13.04.2016 р. клопотання апелянта задоволено та відкладено розгляд справи на 10.05.2016 р., про що представник позивача був повідомлений особисто під розписку (а.с. 129) та, зокрема, апелянт/відповідач - рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України (а.с. 127-128/зворот).

З підстав зазначених у розпорядженні № 198 керівника апарату ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 10.05.2016 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 914/4248/15 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу, справу № 914/4248/15 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Данко Л.С., суддів: Кузь В.Л. та Орищин Г.В.

В судове засідання, яке відбулось 10.05.2016 р. представник апелянта/відповідача, повторно, не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи 22.03.2016 р. рекомендованою кореспонденцією № 070 (а.с. 86) та про відкладення справи (а.с. 128/зворот), згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Як вбачається з апеляційної скарги (а.с. 89-94), скаржник просить рішення Господарського суду Львівської області від 23.02.2016 р. по справі № 914/4248/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного підприємства «Магніт» про стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу - відмовити.

Представник позивача в судове засідання прибув, проти апеляційної скарги заперечив з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 01-04/2866/16 від 13.04.2016 р.), доводи наведені у відзиві на апеляційну скаргу підтримав, просить залишити апеляційну скаргу ПП «Магніт» без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Враховуючи, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а також, що сторони своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представника апелянта/відповідача, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено вище у цій постанові, ухвалою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 17.03.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства «Магніт», б/н від 10.03.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/1209/16 від 15.03.2016 р.) та з підстав зазначених в ухвалі суду від 13.04.2016 р. розгляд справи було відкладено, про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Однак, уповноважений представник апелянта/відповідача в судове засідання, повторно, не прибув.

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість одного з представників сторін бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 914/4248/15 та прийшла до висновку розглядати справу без участі представника апелянта/відповідача за наявними в матеріалах справи документами, так, як останній був належним чином повідомлений про розгляд скарги та в матеріалах справи зібрано достатньо доказів для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23 лютого 2016 року у справі № 914/4248/15 (суддя Петрашко М.М) позов задоволено частково, вирішено стягнути з Приватного підприємства «Магніт» (82400, АДРЕСА_1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» штраф в розмірі 116904,00 грн. та судовий збір в розмірі 2191,95 грн. (пункт перший та другий резолютивної частини рішення). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (пункт третій резолютивної частини рішення) (а. с. 71, 72-78).

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду апелянт/відповідач (Приватне підприємство «Магніт») звернувся до ОСОБА_1 апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а. с. 89-94), просить рішення Господарського суду Львівської області від 23.02.2016 р. по справі № 914/4248/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного підприємства «Магніт» про стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням судом усіх обставин справи, а висновки суду, які викладені у рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до незаконного та необґрунтованого рішення, відтак вважає, що дане рішення підлягає скасуванню.

Скаржник стверджує, що місцевий господарський суд дійшов до не вірного висновку, що зважування вагону апелянтом при відправленні із станції ОСОБА_1, Державного територіально-галузевого обєднання «ОСОБА_1 залізниця», не було контрольованим, яке б мало проводитись залізницею на підставі ст. 24 Статуту залізниць України в якості контрольного переважування або перевірки відповідності маси вантажу, однак апелянт не погоджується з таким висновком місцевого суду, так як вважає, що відправка вагону № 60904372 підтверджується накладною № 37080710, яка була оформлена у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, також вагон був прийнятий залізницею для перевезення без будь яких зауважень. Крім того на думку апелянта, позивач повинен був забезпечити охорону вантажу, яка зазначена у графі 49 перевізних документів, однак дій по охороні вантажу чи супроводі, жодними документами не зафіксовано.

Також апелянт в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що місцевий суд не визнав належним доказом той факт, що згідно відомостей, які містяться в акті прийому-передачі (форма 69) наданому одержувачем ВАТ «Запоріжсталь» від 18.06.2015 р., вантаж був одержаний з різницею недостачі 400 кг., що суттєво суперечить результатам зважування 17.06.2015 р. на станції Нижньодніпровськ-Вузол, Придніпровської залізниці.

Апелянт вважає, що позивачем невірно було обрано спосіб визначення маси вантажу, оскільки у комерційному акті РА № 008991/369/1210 відсутні відомості про спосіб зважування, що може означати про те, що позивач обрав відмінний спосіб зважування, ніж був обраний відправником на ст. Калуш Львівської залізниці, крім того, точність вимірювання маси вантажу залежить від справності ваго вимірюваних пристроїв, а також від правильного користування ними, однак місцевий господарський суд не взяв до уваги доводи апелянта, зокрема те, що комерційний акт РА № 008991/369/1210 від 17.07.2015 р. є неналежним доказом та на думку апелянта недопустимим доказом у розумінні статей 32-34, 43 Господарського процесуального кодексу України, який засвідчує факт нібито неправильного зазначення відповідачем маси вантажу в залізничній накладній № 37080710 від 10.06.2015 р.

На думку скаржника, місцевим судом, неправомірно задоволено позовні вимоги позивача в повному обсязі, так як апелянт (ПП «Магніт») знаходиться у важкому фінансовому становищі, про що свідчить довідка ПАТ КБ «Приватбанк» № 08.7.0.0.0/160222ZU16072006 від 21.02.2016 р., в якій зазначено, що залишок коштів на рахунку підприємства становить 497,04 грн., також про важке матеріальне становище підприємства свідчать відомості, які містяться у фінансовому звіті ПП «Магніт» станом на 31.12.2015 р., відповідно до наведеного господарський суд повинен був врахувати майновий стан сторони (відповідача) та співвідношення нарахованих позивачем збитків, відсутністю негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу в накладній та положення пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, відтак вважає, що дані обставини і вплинули на прийняття незаконного та необґрунтованого рішення у справі.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що апелянт/відповідач: Приватне підприємство «Магніт» (скорочене найменування ПП «Магніт») є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи № 33705946, місцезнаходження юридичної особи: п. і. 82400, АДРЕСА_2, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 ААВ № 292364 (а. с. 22), довідкою АБ № 642550 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) (а. с. 23) та Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи ОСОБА_3 А00 № 463895 (а. с. 25).

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (скорочене найменування ПАТ «Українська залізниця») є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи № 40075815, місцезнаходження юридичної особи: п. і. 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 39).

Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» не є юридичною особою та є відокремленим структурним підрозділом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код відокремленого підрозділу: 40081237, місцезнаходження: 49602, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, буд. 108, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 40).

Як встановлено колегією суддів, 25.06.2014 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Згідно п. 1 даної постанови Кабінет Міністрів України постановлено утворити Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються у державній власності на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком № 1. Згідно вищевказаного додатку 1, Державне підприємство «Придніпровська залізниця» () увійшло у перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця». Частиною 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» встановлено, що ПАТ «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав і обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту. У ст.ст. 1, 2 Статуту Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затверджений постановою КМ України від 02.09.2015 р. № 735, визначено, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є юридичною особою, утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови КМ України від 25.06.2014 р. № 200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

З матеріалів справи вбачається, що 11.12.2015 р. Державне підприємство «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовними вимогами до Приватного підприємства «Магніт», про стягнення штрафу за неправильне зазначення маси вантажу в сумі 146130,00 грн. та стягнення судових витрат та ухвалою місцевого господарського суду від 14.12.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду та розгляд справи було призначено на 12.01.2016 р.

Ухвалою суду першої інстанції від 12.01.2016 р. керуючись ст.ст. 25, 86 ГПК України, було замінено позивача у справі Державне підприємство «Придніпровська залізниця» () його правонаступником Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» () в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» () та розгляд справи відкладено на 02.02.2016 р., про що сторони були повідомлені згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

З матеріалів справи вбачається та встановлено місцевим господарським судом, що у червні 2015 р. зі станції відправлення ОСОБА_1, ОСОБА_1 залізниці (графа 16 накладної № 37080710)(повне найменування ОСОБА_1 залізниці на час відправки - Державне територіально-галузеве обєднання «ОСОБА_1 залізниця»), відправник - Приватне підприємство «Магніт» (графа 2 накладної № 37080710) здійснило відправлення вагону № 60904372 з вантажем: лом чорних металів /навалом/ на станцію-призначення: Запоріжжя-Ліве, Придніпровської залізниці (графи 11, 12, 13 накладної № 37080710), що підтверджується залізничною накладною № 37080710 (а. с. 10).

Згідно вищезазначеної залізничної накладної № 37080710 вбачається, що вантажовідправник: Приватне підприємство «Магніт» відправив вантаж: найменування вантажу брухт чорних металів, не поіменований в алфавіті, ОСОБА_4 3 ДСТУ 4121 2002, код вантажу: 316073, одержувач ВАТ Запоріжсталь, маса вантажу визначена відправником (графа накладної 24) 62650 (шістдесят дві тисячі шістьсот пятдесят), спосіб визначення маси: на вагонних вагах (150 т) (графа 26 накладної), вантаж у вагон завантажений: вантажовідправником (грузоотправителем)(графа 26 накладної), без оголошення вартості (графа 27 накладної), Вага: нетто 62650 кг.; тара 23400 кг. Розмір провізної плати складає 29226,00 грн.

Однак, при проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ Вузол, Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні № 60904372 не відповідає масі вказаній відправником у накладній № 37080710.

Перевіркою було виявлено, що у накладній № 37080710 у вагоні № 60904372 вказана маса нетто вантажу 61550 кг., що на 1100 кг. менше, ніж зазначено у накладній 62650 кг. (графа 24 накладної).

У підтвердження неправильного зазначення відправником даних про масу вантажу у перевізних документах накладній № 37080710, позивачем, 17 червня 2015 року було складено Комерційний акт РА № 008991/369/1210 (а.с. 11) та ОСОБА_5 загальної форми ГУ-23 № 1323/ОСОБА_4 від 17.06.2015 р. (а.с. 12) (форма акта загальної форми ГУ-23, затверджена Наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 № 147-Ц).

У звязку із вищенаведеними обставинами, позивач звернувся до господарського суду Львівської області з позовними вимогами про стягнення з відповідача штрафу у пятикратному розмірі провізної плати за неправильне зазначення маси вантажу у накладній, передбачений ст. 122 Статуту залізниць України, а саме в сумі 146130,00 грн. штрафу (провізна плата 29226,00 грн. х 5).

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Частиною 2 статті 908 ЦК України передбачено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України (надалі ГК України) умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про залізничний транспорт» (ст. 3) визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України (Статут) та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Статтею 6 Статуту залізниць України передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

У відповідності до ст. 23 Статуту залізниць України відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Як уже було вище зазначено у цій постанові, відправка вагону № 60904372 підтверджується накладною № 37080710.

Оформлення здійснюється у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644.

Пунктом 2.1. Правил оформлення перевізних документів передбачено, що відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

В п.4.1. Правил оформлення перевізних документів також зазначено, що заповнення накладної під час перевезення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил.

Відповідно до ст. 23 Статуту, п. 1.1, п. 2.1, п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну.

В даному випадку ОСОБА_2: «маса вантажу, визначена відправником» та «спосіб визначення маси» були заповнені вантажовідправником, тобто апелянтом/відповідачем (ПП «Магніт»), відповідно до наведеного, правильність внесених у накладну відомостей своїм підписом підтверджує представник відправника, зокрема, у накладній № 37080710 в графі 55 «Правильність внесених у накладу відомостей підтверджую» вчинено відповідний запис представником відправника ОСОБА_6 (а. с. 10).

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення визначено, що вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування та кріплення у вагоні, без перевірки маси та кількості вантажу.

Згідно п. 5 Правил приймання вантажів до перевезень та п. 1.3 Правил оформлення перевізних документів маса вантажу визначається відправником. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць.

Крім того, факт неправильного зазначення відправником даних про масу (вагу) вантажу у перевізних документах залізничній накладній № 37080710, відповідно до ст. 129 Статуту підтверджується також Комерційним актом РА № 008991/369/1210 складений 17 червня 2015 року та ОСОБА_5 загальної форми ГУ-23 № 1323/ОСОБА_4 від 17.06.2015 р., що є підставою для покладення на відповідача відповідальності шляхом застосування господарських санкцій.

Як вбачається з ОСОБА_5 загальної форми ГУ-23 № 1323/ОСОБА_4 від 17.06.2015 р., останній складено в присутності таких осіб: Зам. ДС ОСОБА_5, прг. Плитченко, прийомоздавальник поїздів ОСОБА_4, прийомоздавальник ОСОБА_7

Станція відправлення: ОСОБА_1 залізниці, станція призначення: Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, накладна № 37080710 від 11.06.2015 р. вагон № 60904372, найменування вантажу: металолом вид № 3.

Опис обставин, що викликали складання акта: при контрольному переважуванні на справних вагонних 150 тн. електронно-тенземетричних вагах ст. НД-Вузол, пройшли держповірку 15.10.14 р., виявилось, вага брутто 84950 кг, тара по документу 23400 кг, нетто 61550 кг, менше документа 1100 кг. Завантаження рівномірне, нижче борта 20 см., прикрито листом заліза, марковано. Заглиблень немає, маркування не порушено (мовою оригіналу «При контрольной перевеске на исправных вагонных 150 тн. электроннотенземетрических весах ст. НД-Узел, прошедших госповерну 15.10.14 г. оказалось: вес брутто 84950 т, тара по документу 23400 т., нетто 61550 т., менее документа 1100 кг. Погрузка равномекрная ниже бортов 20 см., укрыто листом железа, маркировано. Углублений нет, маркировка не порушена»). Акт загальної форми ГУ-23 підприсано всіма особами, за участю яких він був складений.

Відповідно до приписів ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Згідно п.5.5 Правил оформлення перевізних документів якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Щодо тверджень апелянта/відповідача, що згідно відомостей, які містяться в акті прийому-передачі (форма 69) наданому одержувачем ВАТ «Запоріжсталь» від 18.06.2015 р., вантаж був одержаний з різницею недостачі 400 кг., що суттєво суперечить результатам зважування 17.06.2015 р. на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровська залізниця., колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу суду, оскільки даний акт був складений після видачі вантажу одержувачу (після закінчення перевізного процесу) та без участі працівника (представника) залізниці, в зв'язку з чим, не впливає на суть даного спору.

Також не заслуговують на увагу суду твердження апелянта, що позивачем невірно було обрано спосіб визначення маси вантажу, оскільки у Комерційному акті РА № 008991/369/1210 відсутні відомості про спосіб зважування, що може означати, що позивач обрав відмінний спосіб зважування, ніж був обраний відправником на ст. Калуш Львівської залізниці, крім того, точність вимірювання маси вантажу залежить від справності ваго вимірюваних пристроїв, а також від правильного користування ними, виходячи з наступного.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Комерційного акта РА № 008991/369/1210 складений 17 червня 2015 р. (17 июня 2015 р.)(а. с. 11) вбачається, що у комерційному акті, зокрема у Розділі «Д. Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» чітко зазначено, що спірний вагон зважувався у статичному режимі (при повній зупинці) на 150 тон електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол, держповірку пройшли 15.10.14 р., виявилось, вага брутто 84950 кг., тара по документу - 23400 т., нетто 61550 т., що менше ваги вказаної у документі на 1100 кг. Завантаження рівномірне, нижче борта 20 см., прикрито листом заліза, марковано. Заглиблень немає, маркування не порушено. Вагон без дверей, розвантажувальні люки з обох боків закриті і закручені , в технічному відношенні вагон справний. При повторному переважуванні вагона вага підтвердилась. Комерційний акт підписано підприсано всіма особами, за участю яких він був складений.

За наведених вище обставин посилання відповідача на відсутність у Комерційному акті опису визначення маси вантажу залізницею є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до п. 10 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що зважування вантажів на вагонних вагах провадиться із зупинкою і розчепленням вагонів або із зупинкою без розщеплення.

Зважування під час руху дозволяється тільки на вагонних вагах, призначених для цього способу зважування.

Із зупинкою і розчепленням вагонів зважуються вантажі: зернові, насіння, комбікорм і висівки, що перевозяться насипом; харчові в цистернах (олія, меляса тощо); картопля, овочі, баштанні культури, макуха, сіль харчова, метали всіх найменувань і лом кольорових металів, які перевозяться навалом.

При зважуванні зернових вантажів, насіння, комбікормів і висівок, олії, меляси та інших харчових вантажів маса тари вагонів може перевірятися відправником перед навантаженням і одержувачем після вивантаження,

При зважуванні решти зазначених у цьому параграфі вантажів маса тари вагонів може перевірятися один раз: відправником - перед навантаженням або одержувачем - після вивантаження.

Зважування на вагонних вагах інших вантажів провадиться із зупинкою вагонів без розчеплення або під час руху на вагонних вагах, призначених для цього способу зважування.

Маса тари вагонів у цих випадках може прийматися за трафаретом на вагоні.

Таким чином, в розумінні Правил перевезення вантажів метали та лом є різними видами вантажу.

Згідно графи 20 «Найменування вантажу» залізничної накладної № 37080710 вантажем значиться - лом чорних металів.

Так, у п.10 Правил приймання вантажів до перевезення зазначено, що із зупинкою і розчепленням вагонів зважується лише лом кольорових металів.

У зв'язку з тим, що лом та метал є різними видами вантажу: лом чорних металів не входить в перелік вантажів, що зважуються із зупинкою і розчепленням вагонів, то до спірних правовідносин повинні застосовуватись приписи п.10 правил приймання вантажів до перевезення, щодо інших вантажів, які зважуються із зупинкою вагонів без розчеплення.

На підставі вищевикладеного, дії працівників залізниці при зважуванні спірного вагону повністю відповідають приписам п.10 Правил приймання вантажів до перевезення.

Щодо норми недостачі слід зазначити наступне.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів визначено, що Вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

З аналізу вказаного пункту правил, лом чорних металів не входить до вичерпного переліку вантажів, стосовно яких застосовуються 2%, 1,5% чи 1%, в зв'язку з чим, автоматично відноситься до інших вантажів.

Для інших вантажів норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 0,5%.

Таким чином, у вказані 0,5% входить сума двох компонентів: Норма природної втрати; Граничне розходження визначення маси нетто (похибка вагів).

З урахуванням викладеного, сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто у вагоні № 60904372 становить 313,25 кг (62 650 х 0,5%), що значно менше виявленого недовантаження (1100 кг).

Щодо заявленого позивачем розміру штрафу в сумі 146130,00 грн., яку місцевим судом задоволено частково, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за предявлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

У пункті 6.2. Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 р. № 04-5/225 розяснено, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту залізниць слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

Збитки (додаткові витрати, якщо вони є), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту залізниць, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно зі статтею 24 Статуту залізниць, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до наявної в матеріалах справи залізничної накладної вбачається, що вартість провізної плати зазначена у накладній та становить 29226,00 грн. (графа 31).

Як уже було вище зазначено у цій постанові, ст. 118 Статуту залізниць України встановлено, що за предявлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

З врахуванням цих положень, позивачем правомірно нараховано штраф в сумі 146130,00 грн. (29226,00 грн. провізної плати * 5 = 146130,00 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, який затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457. якими чітко визначено розмір штрафу, тому підстав для його зменшення не має (аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 910/13414/15).

Місцевий суд відповідно до п. 3 статті 83 ГПК України, приймаючи рішення зменшив розмір штрафу, а тому твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, що місцевим судом, неправомірно задоволено позовні вимоги позивача в повному обсязі не заслуговують на увагу.

Так як апелянт (ПП «Магніт») в апеляційній скарзі покликається на те, що знаходиться у важкому фінансовому становищі, про що свідчить довідка ПАТ КБ «Приватбанк» № 08.7.0.0.0/160222ZU16072006 від 21.02.2016 р., в якій зазначено, що залишок коштів на рахунку підприємства становить 497,04 грн., а також на важке матеріальне становище підприємства, що підтверджує фінансовим звітом ПП «Магніт» станом на 31.12.2015 р. та вважає, що зазначені документи слугують однією із підстав для скасування рішення місцевого суду у даній справі та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Однак твердження скаржника в цій частині є помилковими, виходячи з наступного.

Як вбачається із судового рішення від 23.02.2016 р. по справі № 914/4248/15, позовні вимоги позивача задоволено частково в сумі 116904,00 грн., тобто за мінусом 29226,00 грн. провідної плати (29226,00 грн. * 5 = 146130,00 грн. 29226,00 грн. = 116904,00 грн.), при цьому, місцевим судом було взято до уваги довідку ПАТ КБ «Приватбанк» № 08.7.0.0.0/160222ZU16072006 від 21.02.2016 р. та фінансовий звіт ПП «Магніт» станом на 31.12.2015 р. та клопотання відповідача.

Відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У частині третій статті 551 Цивільного кодексу України йдеться про право суду зменшувати належну до сплати кредиторові неустойку, зазначено, що розмір такої неустойки може бути зменшений судом, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що покликання скаржника в апеляційній скарзі на фінансовий звіт ПП «Магніт» не є достатньою підставою для скасування судового рішення, так як не є доказом, що підтверджує дійсний фінансовий стан скаржника/відповідача та не може бути підтвердженням відсутності коштів на банківських рахунках апелянта/відповідача виходячи з наступного.

Частина 2 статті 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV визначає, що фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ, представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності та суб'єктів малого підприємництва, визнаних такими відповідно до чинного законодавства) включає: баланс,звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів,звіт про власний капітал та примітки до звітів.

Баланс (звіт про фінансовий стан) - звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов'язання і власний капітал (абз.2 п.З Загальних положень Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 «Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку І «Загальні вимоги до фінансової звітності», далі - Положення).

Метою складання Балансу є надання користувачам повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан підприємства на звітну дату для прийняття ефективних економічних рішень. Тобто, для оцінки фінансового стану підприємства необхідна інформація, яку можна отримати з балансу.

Звіт про фінансові результати - звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід (абз.13 п. 3 Загальних положень Положення).

Звіт про рух грошових коштів - звіт, який відображає надходження і вибуття грошових коштів протягом звітного періоду в результаті операційної, інвестиційної та фінансової діяльності (абз.12 п. 3 Загальних положень Положення).

Отже, належними доказами існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність, відповідна документація (баланс, звіт про рух грошових коштів та ін.), достовірність яких підтверджена належними засобами.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене в сукупності, місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку про часткове задоволенні позовних вимог.

Інші твердження апелянта/відповідача, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням вищенаведеного в сукупності, дослідивши матеріали даної справи та зясувавши фактичні обставини, що мають значення для вирішення даного спору, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення місцевого суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий збір за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 22, 32 - 34, 43, 44, 49, 98, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_1 апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 23 лютого 2016 року у справі № 914/4248/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути в Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Кузь В.Л.

Суддя Орищин Г.В.

10.05.2016 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 16.05.2016 р.