ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"11" травня 2016 р. Справа № 921/316/13-г/15
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровець Я.Я.

Розглянув скаргу б/н від 09.03.2016р. (вх. №6690 від 11.03.2016р.) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на дії Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції

у справі №921/316/13-г/15

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Чернівці

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, с.Чернелів - Руський Тернопільського району Тернопільської області

про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 139 739,00 грн. та процентів за користування цими коштами в сумі 4536,73 грн.

За участю представників сторін:

Скаржник (стягувача/позивача): не з'явився,

Боржника (відповідача): ОСОБА_3 - підприємець,

Відділ державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції: Драпак Г.В. - представник (довіреність № 3472/3-41/05 від 22.02.2016р.)

Учасникам судового процесу в судовому засіданні роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть справи:

11.03.2016р. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, в порядку ст. 121-2 ГПК України, звернувся до господарського суду Тернопільської області із скаргою б/н від 09.03.2016р. (вх. №6690) на дії Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, згідно якої просить суд:

- прийняти скаргу до розгляду;

- визнати незаконними дії Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції щодо винесення постанови від 26.02.2016р. про закінчення виконавчого провадження №40070208;

- визнати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції Драпак Г.В. від 26.02.2016р. про закінчення виконавчого провадження №40070208 недійсною;

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції відновити виконавче провадження №40070208 та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду.

Відповідно до п.2.3.47 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, враховуючи те, що суддя Галамай О.З., яка розглядала дану справу, з 01.02.2016р. звільнена з посади судді господарського суду Тернопільської області у зв'язку з переведенням на посаду судді господарського суду Львівської області, згідно Указу Президента України "Про переведення суддів" від 23.01.2016р. №21/2016, призначено повторний автоматизований розподіл справи для розгляду скарги на дії Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, згідно якого скаргу призначено до розгляду у складі судді Боровця Я.Я.

Ухвалою суду від 14.03.2016р. прийнято скаргу до розгляду та призначено її розгляд на 29.03.2016р., який відкладався на 26.04.2016р. та на 11.05.2016р. з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

29.03.2016р. суд перейшов до розгляду скарги по суті.

У судове засідання скаржник (стягувач) явки свого повноваженого представника не забезпечив, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги без участі заявника (стягувача) та його представника б/н від 23.03.2016р. (вх.№ 7549 від 28.03.2016р.).

Боржник (відповідач) в судове засідання з'явився, через канцелярію суду подав пояснення б/н від 28.03.2016р. ( вх. №7575).

Представник Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції в судові засідання з'явилася, заперечила щодо розгляду скарги з підстав, викладених у письмових запереченнях за № 3471/3-41/05 від 28.03.2016р. (вх.№ 7653 від 29.03.2016р.) та долучила належним чином засвідчені копії документів виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Тернопільської області від 05.08.2013р. у справі № 921/316/13-г/15, оригінали, яких оглянуто судом у судовому засіданні - 11.05.2016р. Також, через канцелярію суду надала додаткові документи (вх. №9895 від 11.05.2016р. ).

Розглянувши скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (стягувача за виконавчим документом) на дії Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

07 травня 2013 року господарським судом Тернопільської області прийнято рішення про задоволення позовних вимог повністю та стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - 139 739,00 грн. безпідставно отриманих грошових коштів, 4 536,73 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 2 885,51 грн. судового збору, 5 000,00 грн. витрат за надання правової допомоги.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23 липня 2013 року апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення господарського суду Тернопільської області від 07.05.13р. у справі № 921/316/13-г/15 - без змін.

Відповідно до вимог ст. 116 ГПК України, 05 серпня 2013 року видано відповідний наказ.

Скаржник стверджує у своїй скарзі, що винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №40070208 від 26.02.2016р. є такою, що суперечить нормам чинного законодавства України та порушує права та законні інтереси стягувача.

Проаналізувавши подані скаржником документи та підстави, наведені в обґрунтування заявленої ним скарги, заслухавши пояснення та доводи представників боржника та органу ДВС, господарський суд прийшов до висновку, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке:

Відповідно до приписів статті 45 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Положеннями частини 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

В силу приписів статей 115, 116 ГПК України, рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обов'язковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" та на підставі виданого господарським судом наказу, який є виконавчим документом.

Умови і порядок виконання рішень судів регламентовані Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 2 Закону України "Про виконавче провадження" вказує, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: судові накази (пункт 3 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження").

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Держаний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за статтею 7 Закону України "Про державну виконавчу службу", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на частину першу статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу статті 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як слідує із матеріалів скарги, 07.10.2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40070208 з примусового виконання наказу господарського суду Тернопільської області №921/316/13-г/15 від 05.08.2013 року та визначено боржнику семиденний строк, - до 14.10.2013 року, для добровільного виконання.

Згідно вимог статті 57 Закону України "Про виконавче провадження", 07.10.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладення арешту, що підтверджується відповідними витягами з ЄДРОРМ та ЄДРОНМ.

Також, державним виконавцем вчинено запити в реєструючи органи з метою встановлення майнового стану боржника, згідно вимог статей 5, 11 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до довідки УДАІ УМВС України у Тернопільській області від 04.11.2013р. №19496 за боржником зареєстровано транспортні засоби ВАЗ 2109 ДНЗ НОМЕР_3 та марки CHEVROLET, модель АВЕО , ДНЗ НОМЕР_4.

27.05.2014р. державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

Також, як вбачається із матеріалів скарги, зокрема договору застави №770/76-704-08 від 17.09.2008 року укладеного між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" ( як, Заставодержателем) та ОСОБА_3 (як, Заставодавцем), транспортний засіб марки CHEVROLET, модель АВЕО, 2008 року випуску, який належить ОСОБА_3 перебуває в заставі, що підтверджується витягом з ДРОРМ від 03.06.2014р. №44367611.

Таким чином, в ході виконання судового наказу, державним виконавцем перевірено майновий стан боржника, встановлено реєстрацію права власності за боржником на рухоме майно - транспортні засоби марки ВАЗ 2109 ДНЗ НОМЕР_3 та марки CHEVROLET, модель АВЕО, ДНЗ НОМЕР_4, 2008 року випуску та перебування останнього в заставі.

Згідно ч.5 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Відповідно до ч.3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Отже, встановивши наявність за боржником права власності на рухоме майно транспортні засоби, державним виконавцем відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що в першу чергу слід звернути стягнення на автомобіль НОМЕР_1 НОМЕР_3, який описано державним виконавцем ВДВС Рахівського РУЮ актом опису й арешту майна від 11.09.2015р. та передано на зберігання ОСОБА_5 АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1., ч.4, ч.5, ч.7 статті 20 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. У разі необхідності перевірки інформації щодо наявності боржника чи його майна або його місця роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець може своєю мотивованою постановою, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований, доручити проведення перевірки вказаної інформації відповідному відділу державної виконавчої служби. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки зазначеної інформації, у разі виявлення майна боржника повинен здійснити його опис та арешт. Виконавчі дії за дорученням проводяться у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту надходження до відділу державної виконавчої служби відповідної постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження, у якому винесено цю постанову. За результатами проведених дій складається акт, що направляється державному виконавцю, який виніс постанову. У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу. Виконавче провадження може бути передано від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Згідно довідки УДАІ УМВС України у Тернопільській області від 10.06.2014р. № 13/4007 встановлено, що постанова від 27.05.2014 року виконана в повному обсязі, транспортний засіб марки ВАЗ 2109 ДНЗ НОМЕР_3 оголошено в розшук.

Відповідно до постанови ВДВС Тернопільського РУЮ на розшук майна боржника 04.07.2015р. було затримано автомобіль НОМЕР_2 НОМЕР_3 на стаціонарному посту №2 роти ДПС ДАІ УМВС України в Закарпатській області с. Лазещина а/д Мукачево - Рогатин - Львів.

04.09.2015р. державним виконавцем ВДВС Тернопільського РУЮ винесено постанову про проведення перевірки інформації, якою доручено Відділу державної виконавчої Рахівського районного управління юстиції провести опис майна боржника, а саме автомобіля ВАЗ 2109, ДНЗ НОМЕР_3, який належить ОСОБА_3 і знаходиться на стаціонарному посту №2 за адресою с. Лазещина Рахівський район Тернопільська область.

11 вересня 2015 року державним виконавцем ВДВС Рахівського РУЮ складено акт опису й арешту майна, описано автомобіль НОМЕР_5 та передано на зберігання ОСОБА_5 АДРЕСА_1

Згідно п.10 ч.1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Отже, 26.02.2016р. державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, на підставі статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", правомірно винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з виконання судового наказу від 05.08.2013 р. №921/316/13-г/15.

З огляду на викладене, та із досліджених матеріалів виконавчого провадження слідує те, що не знайшли свого доказового підтвердження посилання стягувача на порушення вимог статей Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частинами 1, 2 статті 83 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Законом України "Про виконавче провадження" встановлено порядок виконання судового рішення, якого необхідно дотримуватися державному виконавцю. Рішення, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, відноситься до рішення немайнового характеру.

За зазначеним Законом України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 32 Господарського процесуального кодексу України визначає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору

Відповідно до частини 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до п.п. 9.13. п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003р. №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" встановлено, що заяви, подання учасників виконавчого провадження вирішуються загальним і господарським судами мотивованими ухвалами відповідно до вимог статей 232-234 ЦПК та статей 86, 121-2 ГПК .

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що доводи скарги стягувача спростовуються наданими державним виконавцем письмовими доказами та поясненнями, тому суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

Суд, звертає увагу скаржника, на те, що відповідно до статті 51 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні скарги б/н від 09.03.2016 р. (вх. № 6690 від 11.03.2016 р.) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на дії Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам у справі та Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції (м. Тернопіль, вул. Київська, 3а).

Суддя Боровець Я.Я.