РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016Справа №910/3232/16

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз»

До Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

Про стягнення 370 546,89 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Богдан С.В., довіреність № 04/1184 від 26.12.2015

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - відповідач) про стягнення 370 546,89 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконані умови договору № 14-26-ПР від 30.01.2014р.

Ухвалою суду від 26.02.2016р. порушено провадження у справі № 910/3232/16 та призначено розгляд на 01.04.2016 р.

31.03.2016р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

01.04.2016р. відповідач подав через канцелярію суду клопотання про відкладення судового розгляду справи та заяву про зменшення нарахованої неустойки.

01.04.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд відклав судовий розгляд справи на 25.04.2016р., у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

25.04.2016р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

25.04.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Суд відклав судовий розгляд справи на 16.05.2016р., для проведення між сторонами звірки розрахунків.

16.05.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду заперечення на відзив.

16.05.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення, з урахуванням заперечень відповідача, заперечив проти зменшення пені, оскільки відповідачем не надано жодних доказів наявності виключних обставин.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір № 14-26-ПР на розподіл природного газу (далі - договір), згідно якого позивач зобов'язався у 2014 році надати відповідачу послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів Відповідача або його споживачів.

Пунктом 2.2. договору сторони передбачили обов'язок відповідача сплатити позивачу вартість послуг з транспортування природного газу газорозподільчими мережами у розмірі, строки та у порядку передбаченому умовами Договору.

Крім того, п. 11.1 сторони встановили, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення - з 01.01.2014 року і діє до 31.12.2014 року в частині надання послуг, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання відповідачем своїх зобов'язань за цим договором.

Пунктом 5.1. договору сторони передбачили, що розрахунки за послуги з транспортування природного газу здійснюються за тарифом на транспортування газу розподільними газопроводами за 1000 м3, встановленим НКРЕ.

Постановою НКРЕ від 30.04.2014 року № 602, було затверджено тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами для Позивача в сумі 326,10 грн. без ПДВ за 1000 м3.

Постановою НКРЕКП від 03.03.2015 року № 523, з 1 квітня 2015 року тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами встановлено в розмірі 515,70 грн. за 1000 м3 (без урахування ПДВ).

Постановою НКРЕКП від 30.06.2015 року № 1908, з 1 липня 2015 року тариф на транспортування встановлено в розмірі 548,10 грн. за 1000 м3 (без урахування ПДВ), а з 1 жовтня 2015 року постановою НКРЕКП від 24.09.2015 р. № 2407 тариф збільшено до 660,80 грн. (без ПДВ) .

Додатковою угодою № 1 від 03.12.2014 року сторони продовжили дію договору до 31 грудня 2015 року в частині надання послуг, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання замовником та доповнили п. 5.6. договору умовою згідно якої остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться Відповідачем до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

На виконання умов укладеного договору, позивачем відповідачу за період з грудня 2014 року по грудень 2015 року включно, було надано послуги з транспортування:

- 4 570,008 тис. м3 природного газу в грудні 2014 року на суму 1 788 335,53 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 12-ГІР від 31.12.2014 року;

- 4 317,809 тис. м3 природного газу в січні 2015 року на суму 1 689 645,01 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 01-ПР від 31.01.2015 року;

- 4 005,652 тис. м3 природного газу в лютому 2015 року на суму 1 567 491,74 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 02-ПР від 28.02.2015 року;

- 2 733,791 тис. м3 природного газу в березні 2015 року на суму 1 069 787,10 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 03-ПР від 31.03.2015 року;

- 844,049 тис. м3 природного газу в квітні 2015 року на суму 522 331,28 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 04-ПР від 30.04.2015 року;

- 61,952 тис. м3 природного газу в травні 2015 року на суму 38 338,38 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 05-ПР від 31.05.2015 року;

- 0,068 тис. м3 природного газу в червні 2015 року на суму 42,08 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 06-ПР від 30.06.2015 року;

- 0,820 тис. м3 природного газу в липні 2015 року на суму 539,33 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 07-ПР від 31.07.2015 року;

- 0,002 тис. м3 природного газу в серпні 2015 року на суму 1,32 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 08-ПР від 31.08.2015 року;

- 0,003 тис. м3 природного газу в вересні 2015 року на суму 1,97 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 09-ПР від 30.09.2015 року;

- 1 265,021 та 36,806 тис. м3 природного газу в жовтні 2015 року на загальну суму 1 032 296,74 грн., що підтверджується актами наданих послуг № 10-ПР від 31.10.2015 року та № 10.1-ПР від 31.12.15 року;

- 2 648,706 тис. м° природного газу в листопаді 2015 року на суму 2 100 317,90 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 11-ПР від 30.11.2015 року;

- 3 956,996 тис. м3 природного газу в грудні 2015 року на суму 3 137 739,55 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 12-ГІР від 30.11.2015 року.

Відповідно до п. 5.6. договору з урахуванням додаткової угоди № 1, яка розповсюдила дію на правовідносини які склалися між Сторонами з 01.01.2014 року, остаточний розрахунок за надані послуги, у випадку якщо Відповідач є гарантованим постачальником, здійснюється до 20-го числа місяця наступного за місяцем надання послуг.

Постановою КМУ від 25.07.2012 року № 705 «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 510 від 24.07.2013), гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

Як стверджує позивача, відповідач в порушення зазначеного вище пункту договору, зобов'язання оплатити вартість природного газу в передбачений договором термін не виконував.

Відповідно до п. 7.2.1. Договору, у разі порушення Відповідачем строків оплати, передбачених розділом V Договору, із останнього стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Постановою НБУ від 04.02.2015 року № 81 розмір облікової ставки Національного банку України з 06.02.2015 року встановлено на рівні 19,5%, з 04.03.2.015 року розмір встановлено на рівні 30% (Постанова НБУ N9 154 від 02.03.2015), з 28.08.2015 року облікова ставка НБУ зменшена до 27% (Постанова НБУ № 557 від 27.08.2015), а з 25.09.2015 року облікову ставку постановою від 24.09.2015 року № 627 зменшено до 22%.

Враховуючи порушення умов договору з боку відповідача, позивачем з урахуванням п. 7.2.1. договору було нараховано пеню в загальній сумі 272 841,11 грн. за період з 20.02.2015 по 30.12.2015 року.

Крім того, відповідного до ст.625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати та 3% річних.

Згідно поданого позову, внаслідок не виконання належним чином умов договору № 14-26-ПР від 30.01.2014р. з боку відповідача, позивач просив суд стягнути з відповідача 370 546,89 грн., з яких: 272 841,11 грн. - пені, 14 808,17 грн. - 3% річних, 82 897,60 грн. - інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 5 558,20 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як зазначено в ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений (п.2 ст. 625 ЦК України).

Приписами ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі і передбачені ст. 625 ЦК України.

Виходячи із положень зазначених норм, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Представник відповідача проти позову заперечував, про що також подав відзив на позов. згідно своїх заперечень посилався на те, що п. 5.5 договору не відноситься до позивача, оскільки протягом оскаржуваного періоду, з лютого 2014р. по грудень 2015р., відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.12 №705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" відповідач був гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії.

Крім того, відповідач в підтвердження підстав звільнення від відповідальності посилався й на постанову НКРЕ від 02.08.12 № 1000 «Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу», зокрема на пункти 1.1, 2.9, 2.23, 2.25 та 2.29.

Проте, суд з такими твердженнями відповідача не погоджується, оскільки зазначеною постановою, яка була чинною на момент виникнення та існування спірних правовідносин, було розроблено алгоритм яким установлено порядок розподілу публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання гарантованого постачальника, що надходять за використаний природний газ від усіх категорій споживачів, а також механізм розрахунку гарантованими постачальниками нормативів перерахування коштів на поточні рахунки газотранспортних, газорозподільних підприємств, гарантованих постачальників та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання підприємств, що здійснюють продаж природного газу гарантованим постачальникам.

Постанова визначає лише послідовність дій при надходженні коштів на рахунок і не впливає на домовленість сторін щодо строків розрахунків за надані послуги з розподілу природного газу та не припиняє зобов'язання відповідача щодо їх оплати, в тому числі шляхом реалізації свого права на стягнення боргу із споживачів природного газу. Зазначене свідчить, що боржник несе відповідальність за порушення зобов'язання по спірному договору згідно з його умовами.

Більш того, п. 1.2 постанови передбачено, що дія цього алгоритму не поширюється на відносини, пов'язані з остаточним розрахунком гарантованого постачальника природного газу та його структурних підрозділів із власником природного газу, газотранспортними, газорозподільними підприємствами відповідно до умов укладених договорів та погашенням заборгованості споживачів за спожитий природний газ.

Крім того, відповідач згідно своїх заперечень посилався й на поданий ним контррозрахунок, проте судом такий розрахунок відповідача до уваги не взятий оскільки основна розбіжність полягає в розрахунку пені та трьох відсотків річних за жовтень 2015 року.

У зазначений період обсяги надання послуг з розподілу природного газу підтверджуються двома актами наданих послуг № 10-ПР від 31.10.2015 року та № 10.1-ПР від 31.12.15 року - на 1 265,021 та 36,806 тис. м3 природного газу на загальну суму 1 032 296,74 грн.

Умовами договору, а саме п. 3.8 визначено, що відповідач протягом 2-х днів з дня одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути позивачу один примірник акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до законодавства.

До вирішення спірних питань обсяг протранспортованого газу та сума для оплати наданих послуг з транспортування природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних газорозподільного підприємства.

Позивач неодноразово направляв відповідачу для підписання по два примірники актів наданих послуг з транспортування природного газу від 31.10.15 р. № 10-ПР за жовтень місяць 2015 року.

Однак, з боку останнього акти наданих послуг не підписувались та повертались на адресу Позивача з пропозицією урегулювання розбіжностей відповідно до чинного законодавства (лист № 6-245-15 від 14.12.2015).

При цьому пропозиції відповідача щодо врегулювання розбіжностей відповідно до чинного законодавства знайшли своє відображення в листі № 6-7958/1 від 20.11.2015 року, яким останній зобов'язав ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» на підставі п. 8.5 «Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України, затвердженою Постановою НКРЕ від 19.04.12 р. № 420 терміново вжити заходів щодо належного документального оформлення обсягів природного газу , використаних у жовтні 2015 року, шляхом їх закупівлі у відповідача або у іншого постачальника за умови проведення розрахунків в повному обсязі.

Проте, у відповідності до абзацу 2 п. 3.8. вищезазначеного договору визначено, що до вирішення спірних питань між сторонами, обсяг протранспортованого газу та сума для оплати наданих послуг з транспортування природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Газорозподільного підприємства.

Відповідно до п. 5.6. договору з урахуванням додаткової угоди № 1, яка розповсюдила дію на правовідносини які склалися між Сторонами з 01.01.2014 року, остаточний розрахунок за надані послуги, у випадку якщо відповідач є гарантованим постачальником, здійснюється до 20-го числа місяця наступного за місяцем надання послуг.

Щодо розрахунку інфляційних втрат, то такий розрахунок здійснено у відповідності до листа Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р. та інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012, згідно яких при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (така ж позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст.36 ГПК України зазначає, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 370 546,89 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову, покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 173, 193, ГК України, ст.ст. 22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (54003, м.Миколаїв, вул. Чигрина 159, ) 272 841 (двісті сімдесят дві тисячі вісімсот сорок одну) грн. 11 коп. - пені, 14 808 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісім) грн. 17 коп. - 3% річних, 82 897 (вісімдесят дві тисячі вісімсот дев'яносто сім) грн. 60 коп. - інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 5 558 (п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят вісім) грн. 20 коп.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 24.05.2016р. )

Суддя В.І.Мельник