ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

17 травня 2016 року Справа № 915/50/15

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі Косінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

кредитора: Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24/2, ідентифікаційний код 3955401)

до банкрута: Товариства з обмеженою відповідальністю СЛАВИЧ (54055, м. Миколаїв, вул. Садова, 6, ідентифікаційний код 33730066),

ліквідатор: ОСОБА_1 (54034, м. Миколаїв, а/с 44),

про визнання кредиторських вимог у сумі 39 922,08 грн.,

за участю представників учасників процесу:

від кредитора: ОСОБА_2 довіреність № 395/9/14-03-10-013 від 14.03.2016,

від банкрута: ОСОБА_3 довіреність б/н від 10.01.2014,

ліквідатор: ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою підготовчого засідання суду від 27.01.2015 порушено провадження у справі за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) СЛАВИЧ про визнання його банкрутом за положеннями ст. 95 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі Закон про банкрутство), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 10.02.2015 ТОВ СЛАВИЧ визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до вимог Положення про порядок офіційного оприлюднення відомостей про справу про банкрутство, затвердженого постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 16, повідомлення про визнання ТОВ СЛАВИЧ банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури було розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 10.02.2015 за № 14464.

23.03.2015 до суду надійшла заява Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № 1217/9/14-03-10-00 від 19.03.2015 р. про визнання кредиторських вимог до банкрута в сумі 39 922,08 грн.

Ухвалою суду від 27.03.2015 заяву кредитора прийнято та призначено до розгляду, зобовязано ліквідатора банкрута надати суду письмовий відзив по суті заяви та докази, що підтверджують надсилання повідомлення кредитору про результати розгляду грошових вимог.

24.04.2015 ліквідатор банкрута подав до суду відзив за вих. № С-24/2015 від 23.04.2015 (а. с. 12-13 кредиторських вимог), згідно якого він визнає заявлені кредиторські вимоги частково в сумі 39 612,61 грн. з включенням їх у шосту чергу вимог кредиторів, а грошові вимоги в сумі 309,47 грн. ліквідатором банкрута не визнаються, оскільки при здійсненні нарахування пені кредитором включено до періоду розрахунку дату 27.01.2015 (дата винесення Господарським судом Миколаївської області ухвали про порушення провадження у справі № 915/50/15 про банкрутство ТОВ СЛАВИЧ та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів).

27.04.2015 від кредитора надійшли письмові пояснення б/н і б/д (вх. № 7343/15) щодо нарахування пені з наведенням відповідних розрахунків (а. с. 14 кредиторських вимог).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.04.2016 було замінено кредитора Державну податкову інспекцію у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на його правонаступника Державну податкову інспекцію у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва).

Розгляд заяви про визнання кредиторських вимог неодноразово відкладався судом, востаннє ухвалою від 26.04.2016 на 17 травня 2016 року о 12 год. 00 хв.

17.05.2016 у засіданні представник кредитора підтримав заяву про визнання кредиторських вимог до банкрута, а ліквідатор банкрута підтримав свою позицію, викладену у відзиві за вих. № С-24/2015 від 23.04.2015.

Розглянувши матеріали поданої заяви, заслухавши пояснення представника кредитора та ліквідатора банкрута, суд дійшов висновку про часткове визнання заявлених кредиторських вимог, на підставі наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону про банкрутство, кредитор юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 95 Закону про банкрутство, кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Згідно абз. 6 п. 29, абз. 5 п. п. 36.7 п. 36 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 Про Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI) (із змінами) розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону.

Згідно ч. 5 ст. 23 Закону про банкрутство розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день з дня, наступного після закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку, з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами.

Згідно ч. 6 ст. 23 Закону про банкрутство кредитор, вимоги якого визнані боржником чи господарським судом, має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів, визнаних боржником та розпорядником майна. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів.

У абзаці 1 ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство вказано, що вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Згідно з абз. 4 ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобовязань у шосту чергу та може бути предметом мирової угоди.

Це зумовлено тим, що під час визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу [на зборах кредиторів] не враховуються суми неустойки (штрафу, пені), інші фінансові санкції, моральна шкода, судовий збір у справі про банкрутство, заявлені або сплачені кредиторами в провадженні у справі про банкрутство (абз. 2 ч. 4 ст. 26 Закону про банкрутство).

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобовязаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; веде реєстр вимог кредиторів;

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому, у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, повязані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі витрати на оплату судового збору; у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги кредиторів, що виникли із зобовязань у процедурі розпорядження майном боржника чи в процедурі санації боржника; у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Відповідно до заяви кредитора ТОВ СЛАВИЧ має заборгованість перед ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва у сумі 39 922,08 грн. у вигляді донарахованої пені за період з 21.09.2014 по 27.01.2015.

Перевіривши надані розрахунки, судом встановлено, що кредитором безпідставно включено до періоду нарахування пені дату 27.01.2015 (дата винесення Господарським судом Миколаївської області ухвали про порушення провадження у справі № 915/50/15 про банкрутство ТОВ СЛАВИЧ та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів).

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 19 Закону про банкрутство мораторій на задоволення вимог кредиторів зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобовязання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли через відмову боржника від виконання правочинів (договорів) у процедурі санації, у порядку, передбаченому цим Законом.

З огляду на викладене, кредиторські вимоги в сумі 309,47 грн. підлягають відхиленню.

Приймаючи до уваги те, що грошові вимоги кредитора в сумі 39 612,61 грн. підтверджені належними доказами, що містяться у матеріалах заяви, визнані ліквідатором банкрута, суд визнає ці грошові вимоги ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва із задоволенням у шосту чергу вимог кредиторів, оскільки неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобовязань у шосту чергу (абз. 4 ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство).

Керуючись ст. ст. 1, 23, 38, 41, 45, 95 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати грошові вимоги Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (ідентифікаційний код 39554010) до Товариства з обмеженою відповідальністю СЛАВИЧ (ідентифікаційний код 33730066) частково в сумі 39 612,61 грн. із задоволенням у шосту чергу вимог кредиторів.

2. Грошові вимоги Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (ідентифікаційний код 39554010) до Товариства з обмеженою відповідальністю СЛАВИЧ (ідентифікаційний код 33730066) частково в сумі 309,47 грн. відхилити.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку згідно ст. ст. 91, 93, 106 Господарського процесуального кодексу України та ст. 8 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Суддя В.С. Адаховська