ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

26.05.2016 р. Справа № 917/1967/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна - Агроінвест", 38113, Полтавська область, Зінківський район, с. Тарасівка

про відстрочку виконання рішення суду по справі №917/1967/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1", адреса реєстрації: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т, адреса для листування: 02096, м. Київ, Харківське шосе, 49

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна - Агроінвест", 38113, Полтавська область, Зінківський район, с. Тарасівка

про стягнення заборгованості в сумі 406195485, 52 грн

Суддя Гетя Н.Г.

Представники сторін:

від позивача (стягувача): відсутні

від відповідача (боржника): ОСОБА_2 довіреність від 01.10.2015 р.

Ухвалу оголошено в судовому засіданні 14.07.2014 року після виходу суду з нарадчої кімнати.

Суть спору: розглядається заява про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Полтавської області від 06.10.2015 року по справі № 917/1967/15.

Представник заявника підтримав подану заяву в повному обсязі.

Представник стягувача реагувань на заяву боржника суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника боржника, суд встановив:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.10.2015 у справі № 917/1967/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2016 р., задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" (позивач), присуджено до стягнення з ТОВ "Україна- Агроінвест" на користь ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1 банк" 198 834 200,00 грн. заборгованості за кредитом, 41 917 193,01 грн. заборгованості за процентами, 58 114 061,52 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту, 7 311 240,81 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, 5 213 269,30 грн. - 3% річних за користування кредитом, 612 754,05 грн. - 3% річних за користування процентами, 87 301 958,00 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту, 6 890 808,83 грн. - інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів. Стягнуто з ТОВ "Україна - Агроінвест" до спеціального фонду державного бюджету 73 080,00 грн. судового збору.

11.03.2016 року на виконання вказаного рішення було видано відповідний наказ (Т. 2, а.с. 74).

18.05.2016 року від боржника до суду надійшла заява від 10.06.2016 року про розстрочку виконання рішення від 06.10.2015 року по даній справі, в якій заявник фактично просить відстрочити виконання рішення на 1 рік та 6 місяців.

В обґрунтування заяви боржник посилається на скрутне матеріальне становище підприємства та зазначає, що при примусовому виконанні рішення над товариством нависне загроза банкрутства, оскільки, в останнього відсутні кошти на банківських рахунках і майно в обсязі визначеному рішенням суду, на яке можливо було б звернути стягнення.

Натомість, товариство прогнозує, що при належній організації бізнес-процесу воно зможе протягом декількох виробничих років відновити та наростити темп виробництва для отримання прибутку, достатнього для погашення заборгованості в повному обсязі. Наведене, на думку боржника, підтверджується звітом ТОВ «Аудиторська фірма «Аудит-Стандарт» про фактичні результати виконання завдання з узгоджених процедур, щодо аналізу фінансової звітності ТОВ «УКРАЇНА-АГРОІНВЕСТ» станом на 31.12.2015 року. У вказаному звіті зазначено, що результат аналізу вищеназваних показників фінансової звітності підприємства в результаті проведення умовної реструктуризації в порівнянні з цими ж показниками розрахованими на 31.12.2015р свідчить, що проведення кредитної заборгованості з поточної в довгострокову в цілому дозволило поліпшити показники ліквідності та платоспроможності підприємства. Поліпшення даних показників зумовлено відтермінуванням строків кредитної заборгованості в той час як у Підприємства залишається можливість генерувати кошти для її погашення.

Таким чином, боржник зазначає, що у Звіті зафіксовано, що у підприємства з'являється ймовірність виконати свої зобов'язання перед кредиторами якщо брати до уваги не тільки заборгованість по сумам, а і по термінам погашення зобов'язань, і пропонує постатейну реорганізацію балансу.

Суд відмовляє у задоволенні заяви боржника про відстрочку виконання рішення, виходячи з наступного:

Згідно ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. за №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Господарський суд вірно зазначив, що наведені боржником в обґрунтування неможливості своєчасного виконання судового рішення обставини не є виключними в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, оскільки згідно ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями, тобто відсутність у боржника необхідних для виконання взятих на себе зобовязань грошових коштів не виправдовує порушення ним даних зобовязань.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Крім того, суд вважає, що вказана заява про відстрочення виконання судового рішення не підлягає задоволенню, враховуючи і міжнародно-правові норми захисту порушених прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 за № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Зі змісту ст. 121 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що Господарський процесуальний кодекс України не містить конкретних підстав та застережень відстрочки чи розстрочки, а лише встановлює критерії, що ускладнюють виконання рішення суду.

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, не своєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі, а також дотримуватися розумно встановленого строку відстрочки.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доводи боржника не спростовують висновків суду.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 86, 121 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна - Агроінвест" від 10.05.2016 р. про відстрочку виконання рішення суду по справі №917/1967/15 - відмовити.

Суддя Н.Г.Гетя