РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016Справа № 910/7156/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології"
доКомунального підприємства "Житній ринок"
простягнення 344 741 грн 47 коп.
Представники
від позивача:Логвинський О.Л. - представник за довіреністю
від відповідача:не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.04.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології" з вимогами до Комунального підприємства "Житній ринок" про стягнення 344 741 грн 47 коп. заборгованості за договором на проведення прибиральник робіт № _КЧТ-012-222_ від 01.12.2014, в тому числі: 258 079 грн 37 коп. заборгованості за надані послуги, 72 266 грн 86 коп. пені, 9 679 грн 42 коп. інфляційних втрат та 4 715 грн 82 коп. 3 % річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору на проведення прибиральник робіт № _КЧТ-012-222_ від 01.12.2014 не виконав взяті на себе зобов'язання з оплати наданих послуг, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 258 079 грн 37 коп., крім того у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 72 266 грн 86 коп. пені, 9 679 грн 42 коп. інфляційних втрат та 4 715 грн 82 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2016 порушено провадження у справі № 910/7156/16, розгляд справи призначений на 23.05.2016.

Представник відповідача у судове засідання 23.05.2016 не з'явився, вимоги суду не виконав.

Розглянувши, подане через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача, клопотання про відкладення розгляду справи, суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки неможливість забезпечення явки представника у судове засідання не є підставою для відкладення розгляду справи. Крім того, суд зазначає, що позивач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Проте, відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався.

У судове засідання 23.05.2016 з'явився представник позивача, надав документи на виконання вимог ухвали суду та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 23.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2014 між Комунальним підприємством "Житній ринок" (замовник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології" (виконавець за договором) укладено договір договором на проведення прибиральник робіт № _КЧТ-012-222_, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується за завданням замовника проводити роботи із прибирання території та приміщень замовника за адресою: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 16, іменовані надалі "об'єкт", а замовник зобов'язується приймати й оплачувати виконані роботи.

У відповідності до пункту 12.1 договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками й діє до 31.12.2015, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Згідно з пунктом 4.1 договору виконавець вважається таким, що виконав свої обов'язки за цим договором з моменту підписання замовником акта приймання-передачі наданих послуг, а також у випадку передбаченому пункті 4.3. даного договору.

Виконавець щомісячно на наступний робочий день за місяцем надання послуг надає замовнику акт приймання-передачі наданих послуг. Замовник зобов'язаний протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданих послуг підписати і повернути його, або надати письмову мотивовану відмову у його підписанні (пункту 4.2 договору).

Положеннями розділу 5 договору сторонами погоджено, що оплата робіт проводиться замовником щомісяця протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт замовником, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця в безготівковому порядку у розмірі, вказаному в додатку № 1. Оплата вважається зробленою в день надходження коштів на поточний рахунок виконавця.

23.11.2015 між Комунальним підприємством "Житній ринок" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології" укладено угоду про розірвання договору на проведення прибиральник робіт № _КЧТ-012-222_ від 01.12.2014, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди, що договір вважається розірваним з 24.11.2015.

Відповідно до пункту 4 угоди про розірвання зобов'язання по сплаті за надані послуги припиняються у момент розрахунки замовника із виконавцем.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що на виконання умов договору на проведення прибиральник робіт № _КЧТ-012-222_ від 01.12.2014 позивачем за період з травня 2015 року по листопад 2015 року були надані відповідачу послуги з проведення прибиральних робіт на загальну суму 287 698 грн 37 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями, підписаних представниками сторін та скріпленими печатками сторін, актів наданих послуг, а саме: № 101/2157 від 31.05.2015 на суму 42 517 грн 00 коп., № 101/6131 від 30.06.2015 на суму 42 517 грн 00 коп., № 101/7163 від 31.07.2015 на суму 42 517 грн 00 коп., № 101/8209 від 31.08.2015 на суму 42 517 грн 00 коп., № 101/9161 від 30.09.2015 на суму 42 517 грн 00 коп., № 101/10154 від 31.10.2015 на суму 42 517 грн 00 коп. та № 101/11081 від 23.11.2015 на суму 32 596 грн 37 коп.

Як встановлено судом відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг згідно з договором на проведення прибиральник робіт № _КЧТ-012-222_ від 01.12.2014, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 258 079 грн 37 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати наданих послуг на суму 258 079 грн 37 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати отриманих послуг за договором на проведення прибиральник робіт № _КЧТ-012-222_ від 01.12.2014 та факту наявності заборгованості за отримані послуги з проведення прибиральних робіт за період з травня 2015 року по листопад 2015 року у розмірі 258 079 грн 37 коп., вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у розмірі 258 079 грн 37 коп.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 72 266 грн 86 коп. пені, 9 679 грн 42 коп. інфляційних втрат та 4 715 грн 82 коп. 3 % річних, нарахованих за загальний період простроченя з 31.05.2015 по 14.04.2016.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1 та 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до пункту 7.1 договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд встановив, що додані до позовної заяви арифметичні розрахунки пені, 3 % річних інфляційних втрат є неправильним, оскільки в порушення норм статей 253, 255 Цивільного кодексу та 232 Господарського кодексу України позивачем неправильно визначено день початку прострочення оплати та початку періоду нарахування пені 3 % річних інфляційних втрат, крім того суд зазначає що період нарахування пені виходить за межі шестимісячного строку від дня виникнення прострочення виконання обов'язку з оплати, а також нарахування пені здійснено за період після закінчення строку дії договору.

В обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення пені за період прострочення з 31.05.2015 по 14.04.2016 позивач посилається на положення пункту 7.1 договору, відповідно до яких передбачено, що за несвоєчасну оплату наданих робіт у рамках даного договору, виконавець має право нарахувати змовнику неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно з частиною 7 статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Угодою про розірвання договору на проведення прибиральник робіт № _КЧТ-012-222_ від 01.12.2014 сторонами чітко визначений що договір вважається розірваним з 24.11.2015, то останнім днем дії договору вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 23.11.2015), при цьому сторони не узгодили, що договір в частині нарахування штрафних санкцій діє до повного виконання позичальником зобов'язань за договором.

Таким чином, враховуючи те, що строк дії договору на проведення прибиральник робіт № _КЧТ-012-222_ від 01.12.2014, в тому числі і положень щодо застосування відповідальності за його порушення, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені, нарахованої за період прострочення з 24.11.2015 по 14.04.2016, визнається судом не обґрунтованими, оскільки пеня нарахована за період, коли умови договору щодо її застосування вже не діяли. Також, суду не надано доказів того, що між сторонами існувала письмова угода щодо забезпечення неустойкою (штрафом, пенею) виконання відповідачем обов'язку після закінчення строку дії договору на проведення прибиральник робіт № _КЧТ-012-222_ від 01.12.2014.

Крім того, судом встановлено, що позивачем неправильно визначено початок прострочення зобов'язання з оплати наданих послуг з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 Цивільного кодексу України).

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з частиною 1 статті 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Суд наводить власний розрахунок пені з урахуванням дати виникнення прострочення виконання зобов'язання з оплати послуг відповідно до умов пункту 5.3 договору та норм статті 253 Цивільного кодексу України, а також з урахуванням дати закінчення строку дії договору:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
12898.0006.06.2015 - 27.08.20158330.0000 %0.164 %*1759.78
12898.0028.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*534.30
12898.0025.09.2015 - 29.10.20153522.0000 %0.121 %*544.19
12898.0030.10.2015 - 23.11.20152522.0000 %0.121 %*388.71
42517.0008.07.2015 - 27.08.20155130.0000 %0.164 %*3564.44
42517.0028.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*1761.25
42517.0025.09.2015 - 29.10.20153522.0000 %0.121 %*1793.87
42517.0030.10.2015 - 23.11.20152522.0000 %0.121 %*1281.33
42517.0008.08.2015 - 27.08.20152030.0000 %0.164 %*1397.82
42517.0028.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %0.148 %*1761.25
42517.0025.09.2015 - 29.10.20153522.0000 %0.121 %*1793.87
42517.0030.10.2015 - 23.11.20152522.0000 %0.121 %*1281.33
42517.0008.09.2015 - 24.09.20151727.0000 %0.148 %*1069.33
42517.0025.09.2015 - 29.10.20153522.0000 %0.121 %*1793.87
42517.0030.10.2015 - 23.11.20152522.0000 %0.121 %*1281.33
42517.0008.10.2015 - 29.10.20152222.0000 %0.121 %*1127.57
42517.0030.10.2015 - 23.11.20152522.0000 %0.121 %*1281.33
42517.0007.11.2015 - 23.11.20151722.0000 %0.121 %*871.31
Всього:25 286.88
Суд наводить власний розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат з урахуванням дати виникнення прострочення виконання зобов'язання з оплати послуг відповідно до умов пункту 5.3 договору та норм статті 253 Цивільного кодексу України та в межах визначеного позивачем періоду нарахування, а саме кінцевої дати нарахування 3 % річних та інфляційних втрат (14.04.2016):

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
12898.0006.06.2015 - 04.04.20163043 %322.27
42517.0008.07.2015 - 04.04.20162723 %950.52
42517.0008.08.2015 - 04.04.20162413 %842.19
42517.0008.09.2015 - 04.04.20162103 %733.86
42517.0008.10.2015 - 04.04.20161803 %629.02
42517.0007.11.2015 - 04.04.20161503 %524.18
32596.3723.11.2015 - 14.04.20161443 %385.80
Всього:4 387.84

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
06.06.2015 - 04.04.201612898.001.038489.43
08.07.2015 - 04.04.201642517.001.0341437.54
08.08.2015 - 04.04.201642517.001.0441881.53
08.09.2015 - 04.04.201642517.001.0532239.58
08.10.2015 - 04.04.201642517.001.0291233.33
07.11.2015 - 04.04.201642517.001.0431809.57
23.11.2015 - 14.04.201632596.371.022720.99
Всього:9 811.97
З огляду на вищенаведене та доведення факту невиконання зобов'язання з оплати наданих послуг за договором на проведення прибиральник робіт № _КЧТ-012-222_ від 01.12.2014, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та 3 % річних підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду, а саме пені у розмірі 25 286 грн 88 коп. та 3 % річних у розмірі 4 387 грн 84 коп. Вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 9 679 грн 42 коп. підлягають задоволенню за розрахунком позивача, оскільки суд позбавлений можливості виходу за межі позовних вимог за відсутності про це клопотання заінтересованої сторони (пункт 2 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Житній Ринок" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, будинок 16, ідентифікаційний код 05587843) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ технології" (04073, м. Київ, пр-т Московський, буд. 21, ідентифікаційний код 38443865) заборгованість у розмірі 258 079 (двісті п'ятдесят всім тисяч сімдесят дев'ять) грн 37 коп., 3 % річних у розмірі 4 387 (чотири тисячі триста вісімдесят сім) грн 84 коп., інфляційні втрати у розмірі 9 679 (дев'ять тисяч шістсот сімдесят дев'ять) грн 42 коп., пеню у розмірі 25 286 (двадцять п'ять тисяч двісті вісімдесят сім) грн 88 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 461 (чотири тисячі чотириста шістдесят одна) грн 50 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 25.05.2016

Суддя Н.Б. Плотницька