ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 травня 2016 р. Справа № 903/160/16

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії

до відповідача: Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації

про врегулювання розбіжностей при укладенні договору

Суддя: С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №2266 від 28.12.2015р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №1057/0109/2-16 від 20.04.2016р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представникам сторін розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу згідно ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки.

В судовому засіданні 16.05.2016 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач-Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Волинської філії- звернувся до господарського суду з позовом до відповідача-Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації-про спонукання до укладення договору, в якій просив зобов'язати відповідача укласти договір №2 від 17.02.2016р. про відшкодування пільгового встановлення телефонів інвалідам 1 та 2 груп в редакції позивача.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на не досягнення між сторонами домовленості щодо порядку відшкодування компенсації за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям осіб.

В правове обгрунтування позовних вимог позивач посилався на ст.63 ЗУ "Про телекомунікації", ст. 35 ЗУ "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", ст.ст. 2, 89, 102 БК України, ст. 30 ЗУ "Про місцеве самоврядування України", ст. ст. 181, 187 ГК України.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 18.03.2016р. було порушено провадження у справі, справу призначено до розгляду на 26.04.2016р. на 10:00год.

15.04.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від відповідача надійшов до суду супровідний лист №1014/0109/2-16 від 13.04.2016р. (вх.№01-54/3508/16 від 15.04.2016р.), яким він долучив до матеріалів справи копії положення про управління соціального захисту населення Маневицької РДА, затверджене розпорядженням голови районної державної адміністрації 29.12.2012р. №732, зареєстроване 04.01.2013р. за №1000083, листа від 11.03.2016р. та заперечення №1014/01-09/2-16 від 13.04.2016р., в яких відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та винести рішення, яким зобовязати позивача ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії, укласти договір №1 від 17.02.2016р. про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги згідно із протоколом розбіжностей в редакції відповідача Управління соціального захисту населення Маневицької РДА.

25.04.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від представника позивача надійшло до суду уточнення позовних вимог, в яких позивач просив прохальну частину позовної заяви читати в такій редакції: "зобовязати Управління соціального захисту населення Маневицької РДА прийняти неврегульовані пункти 2.2., 3.1. договору №2 від 17.02.2016р. "Про відшкодування пільгового встановлення телефонів інвалідам І та ІІ груп" в редакції позивача, ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії згідно тексту:

- п.2.2. "Замовник зобовязується компенсувати вартість встановлених у 2016 році телефонів інвалідам 1 та 2 груп (крім інвалідів війни та інвалідів, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 та 2 категорій) негайно після отримання коштів з бюджету на ці цілі".

-п. 3.1. "Замовник несе відповідальність перед оператором за несвоєчасне проведення розрахунків в межах коштів, отриманих на ці цілі, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми не перерахованих коштів.

Крім того, надав суду копії листа-звернення №331-13-47/16-03 від 12.04.2016р. до Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з проханням підтвердити чи спростувати монопольне становище позивача по наданню телекомунікаційних послуг на території Волинської області, в тому числі у Маневицькому районі та листа-відповіді № 21/1.27-578 від 12.04.2016р. Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з підтвердженням монопольного становище позивача по наданню телекомунікаційних послуг на території Волинської області, в тому числі у Маневицькому районі.

25.04.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від відповідача надійшла до суду заява №1086/0109/2-16 від 25.04.2016р. (вх.№01-54/3802/16 від 25.04.2016р.), в якій він просив суд розглядати справу за відсутності його представника та надіслати на його адресу рішення суду по даній справі.

В судовому засіданні 26.04.2016р. представник позивача до початку розгляду справи по суті заяву про уточнення позовних вимог підтримав та просив суд останню задоволити.

Водночас, звернувся до суду з заявою б/н від 26.04.2016р. (вх.№01-54/3804/16 від 26.04.2016р.), в якій просив суд відкласти розгляд справи, в зв'язку з неотриманням позивачем заперечень на позов, необхідністю ознайомлення з даними запереченнями, а також наданням суду додаткових пояснень по даній справі.

Відповідач в судове засідання 26.04.2016р. не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №893 від 23.03.2016р.

Суд, розглянувши заяву представника позивача про уточнення позовних вимог, розцінив вказану заяву, як зміну предмету позовних вимог та враховуючи, що остання подана до початку розгляду справи по суті, ухвалив прийняти дану заяву про зміну предмету позовних вимог до розгляду і розгляд справи проводити з врахуванням вищезазначеної заяви.

Ухвалою суду від 26.04.2016р. розгляд справи відкладався згідно ст. 77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку відповідача в судове засідання та необхідність витребування додаткових доказів по справі.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача-копію Порядку; додаткові письмові пояснення щодо поданих відповідачем заперечень; статут; відповідача-письмові пояснення щодо правового обгрунтування своєї позиції щодо спірних пунктів договору, а саме договору №2 від 17.02.2016р. (з врахуванням поданого уточнення позову).

12.05.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від представника позивача надійшло до суду уточнення позовних вимог №344-13-48/16-03 від 11.05.2016р. (вх.№01-69/18/16 від 12.05.2016р.), в яких позивач просив прохальну частину позовної заяви читати в такій редакції: "зобовязати Управління соціального захисту населення Маневицької РДА прийняти неврегульовані пункти 2.2, 3.1 договору №2 від 17.02.2016р. "Про відшкодування пільгового встановлення телефонів інвалідам І та ІІ груп" в редакції позивача, ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії згідно тексту:

- п.2.2 "Замовник зобовязується компенсувати вартість встановлених у 2016 році телефонів інвалідам 1 та 2 груп (крім інвалідів війни та інвалідів, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 та 2 категорій) у п'ятиденний строк після отримання коштів з бюджету на ці цілі".

-п. 3.1 "Замовник несе відповідальність перед оператором за несвоєчасне проведення розрахунків в межах коштів, отриманих на ці цілі, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми не перерахованих коштів.

Крім того, надав суду копії постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256.

12.05.2016р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від представника відповідача надійшли до суду заперечення №1202/0109/2-16 від 12.05.2016р. (вх.№01-54/4263/16 від 12.05.2016р.), в яких відповідач позов заперечив та просив визнати спірний договір №2 від 17.02.2016р. неукладеним, вказавши, що пункт 2.2. договору №2 від 17.02.2016р. "Про відшкодування пільгового встановлення телефонів інвалідам 1 та 2 груп" укласти в редакції позивача відповідач не має змоги, оскільки:

- у Законі України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015р. відсутні положення про субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту, зокрема компенсаційні виплати за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян.

- відповідно до ч. 1 ст. 23 БК України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

- згідно із ст. 47 БК України відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ встановлюється Кабінетом Міністрів України.

- згідно статті 48 БК України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним Кодексом України та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Облік зобов'язань розпорядників бюджетних коштів здійснюють органи Державного казначейства України у порядку, визначеному Державним казначейством України та відображають їх у звітності про виконання Державного бюджету України і місцевих бюджетів.

Згідно ст. 49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України.

Зауважив, що пункт 3.1 договору №2 від 17 лютого 2016 року "Про відшкодування пільгового встановлення телефонів інвалідам 1 та 2 груп" відповідач не погоджується укласти в редакції позивача, так як відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 року №22 банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. День оформлення платіжного доручення не враховується.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну Казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2001р. №460/2011, Казначейство України є учасником системи електронних платежів Національного банку України.

Вказав, що позивач посилається на п.п.12 п. "а" ч. 2 ст. 30 ЗУ "Про місцеве самоврядування", відповідно до якого до повноважень органів місцевого самоврядування належить залучення на договірних засадах підприємств, установ, організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, до участі в обслуговуванні населення засобами транспорту і зв'язку.

Проте, відповідач у даній справі - це структурний підрозділ районної державної адміністрації. Тобто органом місцевого самоврядування воно не являється.

Відповідно до ст. 5 ЗУ "Про місцеве самоврядування" система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм: соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг- і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад.

Тобто, укладення договору не є обов'язковим, оскільки відшкодування витрат, пов'язаних із пільговим встановленням телефонів здійснюється на підставі рахунку та акту виконаних робіт.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Повідомив, що позивач спонукає відповідача до взяття бюджетних зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань, встановлених Бюджетним Кодексом України та законом про Державний бюджет України, що спричиняє негативні наслідки та настання відповідальності за порушення бюджетного законодавства для відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 16.05.2016р. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити останні в повному об'ємі.

Крім того, надав суду додаткові письмові пояснення №424-13-48/16-03 від 16.05.2016р., в яких вказав, що посилання відповідача на те, що у ЗУ "Про державний бюджет Укра їни на 2016 рік" від 25.12.2015р. відсутні положення про субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту, зокрема компе нсаційні виплати за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян, спростовується п.1 ст. 14 зазначеного закону, яким передбачаються кошти з спеціального Фонду Державного бюджету України на придбання для інвалідів автомобілів та інших за ходів щодо соціального захисту інвалідів.

Зауважив, що законодавчу основу щодо порядку та термінів відшкодування наданих пільг позивач виклав в позовній заяві та уточненнях до неї.

Щодо повноважень Управління соціального захисту населення, вказав, що він як структурний підрозділ Маневицької РДА є самостійною господарюючою одиницею уповноважений укладати правочини в силу прав наданих йому Положенням, та вже підписаним договором про відшкодування пільгового встановлення телефонів номерів інвалідам 1 та 2 груп. Про відсутність таких повноважень відповідач ніяким чином не аргу ментує. Зазначене підтверджується пунктами 3, 5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту насе лення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ від 04.03.2002р. "Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управ лінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадмі ністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення".

Щодо обов'язковості укладення договору, зауважив, що правочин між сторонами укладено і заперечень з боку відповідача щодо його укладення в цілому не було, що підтверджується під писом уповноваженої особи. Виникли розбіжності тільки щодо окремих його положень, які згідно і в порядку ст. 181 ГК України передані на розгляд до госпо дарського суду Волинської області.

Зазначив, що посилання відповідача на п.8 ст.181 ГК України, що у разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся) безпідставні. Суду надано довідку Волинського територіального відділення Антимонопольного комітету України № 21/1.27-578 від 12.04.2016p., якою підт верджено монопольне становище ПАТ "Укртелеком", що в силу п.7 ст.181 ГК України зобов'язує позивача передати у двадцятиденний термін до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими.

Долучив до матеріалів справи електронний витяг з ЄДРПОУ щодо Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації та копію Статуту ПАТ "Укртелеком", затвердженого позачерговими Загальними Зборами акціонерів ПАТ "Укртелеком" Протоколом №14 від 16.12.2014р., зареєстрованого 23.12.2014р. за №6006797.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.05.2016р. позов заперечив з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву.

Суд розглянувши заяву представника позивача про уточнення позовних вимог №344-13-48/16-03 від 11.05.2016р. (вх.№01-69/18/16 від 12.05.2016р.), зазначає наступне.

Господарсько-процесуальним кодексом, зокрема, статтею 22 цього кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як, подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову (п. 3.11. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Суд клопотання представника позивача від 12.05.2016р. розцінює, як заяву про зміну предмета позову, оскільки зміна предмету позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Згідно з ч.4 ст.22 ГПК України та з п.3.12 постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у ст.57 названого Кодексу.

Оскільки заява позивача від 12.05.2016р. про уточнення позовних вимог подана позивачем після початку розгляду господарським судом справи по суті, суд залишає її без розгляду і розглядає спір за вимогами, викладеними в раніше поданій позовній заяві (з врахуванням заяви представника позивача про уточнення позовних вимог, яку суд в судовому засіданні 26.04.2016р. розцінив як заяву про зміну предмету позовних вимог та прийняв до розгляду).

Господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами згідно зі ст.75 ГПК України та дослідивши матеріали справи, -

встановив:

Як вбачається зі Статуту ПАТ "Укртелеком" (нова редакція), затвердженого позачерговими Загальними Зборами акціонерів ПАТ "Укртелеком" Протоколом №14 від 16.12.2014р., зареєстрованого 23.12.2014р. за №6006797 Публічне акціонерне товариство "Укртелеком"-оператор зв'язку, однією з основних діяльностей якого є надання телекомунікаційних послуг, в т.ч. місцевого, міжміського, міжнародного зв'язку, і покликаний задовольняти потреби споживачів в належному та якісному їх використанні.

В своїй діяльності позивач керується ЗУ "Про телекомунікації", Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, іншими законодавчими та локальними нормативними актами, які регулюють правові відносини в сфері телекомунікацій.

На підставі ст. 33 Закону України "Про телекомунікації" з метою визначення єдиного порядку надання та отримання телекомунікаційних послуг Кабінет Міністрів України постановою від 11.04.2012р. №295 (зі змінами та доповненнями) затвердив Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг, відповідно до п. 14 яких надання телекомунікаційних послуг здійснюється за умови укладення договору відповідно до основних вимог, встановлених НКРЗІ.

У ст. 1 Закону України "Про телекомунікації" визначено поняття: оператор телекомунікацій як суб'єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж; споживач телекомунікаційних послуг як юридична або фізична особа, яка потребує, замовляє та/або отримує телекомунікаційні послуги для власних потреб; телекомунікаційна послуга (послуга) як продукт діяльності оператора та/або провайдера телекомунікацій, спрямований на задоволення потреб споживачів у сфері телекомунікацій.

Метою цього Закону є забезпечення повсюдного надання телекомунікаційних послуг достатніх асортименту, обсягу та якості шляхом обмеженого регулювання ринкових відносин для сприяння ефективному функціонуванню відкритого і справедливого конкурентного ринку; закон визначає засади захисту прав споживачів та контролю за ринком телекомунікацій з боку держави (ст. 2).

Згідно ст. 3 ЗУ "Про телекомунікації" сфера телекомунікацій є складовою частиною галузі зв'язку України. Телекомунікації є невід'ємною частиною виробничої та соціальної інфраструктури України і призначені для задоволення потреб фізичних та юридичних осіб, органів державної влади в телекомунікаційних послугах.

Відповідно до п. 2 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" умовою надання телекомунікаційних послуг є: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗІ; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Відповідно до п. 3 ст. 63 ЗУ "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно ст. 35 ЗУ "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інваліди забезпечуються засобами спілкування, що полегшують їх взаємодію між собою та з іншими категоріями населення. Порядок і умови такого забезпечення передбачаються місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування за участю громадських організацій інвалідів. Інваліди першої та другої груп мають право на позачергове і пільгове встановлення квартирних телефонів за рахунок видатків, що здійснюються з місцевих бюджетів і враховуються під час визначення обсягу міжбюджетних трансфертів. Порядок і умови встановлення телефонів інвалідам визначаються Кабінетом Міністрів України з урахуванням пропозицій всеукраїнських громадських організацій інвалідів.

Відповідно до п. 7 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетне зобов'язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

У відповідності до п.п. 12 п. "а" ч. 2 ст. 30 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, до участі в обслуговуванні населення засобами транспорту і зв'язку на договірних засадах. Тобто, обов'язковість укладення договору прямо передбачена нормами зазначеного закону.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, для отримання компенсаційних виплат з Державного бюджету 17.02.2016р. на адресу відповідача- Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації позивачем- ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії був надісланий договір №2 "Про відшкодування пільгового встановлення телефонів інвалідам 1 та 2 груп".

26.02.2016р. договір був повернутий позивачу з протоколом розбіжностей, яким відповідач пропонує прийняти умови п.п. 2.2, 3.1 договору в своїй редакції.

Пункт 2.2 в редакції оператора, позивача у справі, викладений згідно наступного тексту: "Замовник зобов'язується компенсувати вартість встановлених у 2016 році телефонів інвалідам 1 та 2 груп (крім інвалідів війни та інвалідів, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 та 2 категорій) негайно після отримання коштів із обласного бюджету на ці цілі".

Відповідач, запропонував редакцію: "Замовник зобов'язується компенсувати вартість встановлених у 2016 році телефонів інвалідам 1 та 2 груп (крім інвалідів війни та інвалідів, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 та 2 категорій) після отримання коштів із обласного бюджету на ці цілі в межах, встановлених кошторисами".

Пункт 3.1 в редакції позивача у справі викладеній в тексті: "Замовник несе відповідальність перед оператором за несвоєчасне проведення розрахунків в межах коштів, отриманих на ці цілі, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми не перерахованих коштів". Відповідач пропонує редакцію: "Замовник несе відповідальність перед оператором, якщо розрахунки не були проведені в місячний термін з дня надходження коштів на рахунок замовника, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми не перерахованих коштів".

Укласти договір №2 від 17.02.2016р. на умовах пунктів 2.2. 3.1, запропонованих в редакції відповідача, позивач не погоджується, так як вони, на його думку, суперечать чинному законодавству та цілям обох сторін щодо захисту інтересів окремих категорій громадян України.

Позивач зобов'язаний надавати телекомунікаційні послуги пільговій категорій осіб в силу діючих законів України, а органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані забезпечувати компенсацію втрат оператору внаслідок надання телекомунікаційних послуг зазначеній категорії осіб в порядку і на умовах, визначених законом та договором без обмеження їх сум.

Телеграмою №220-13/16-03 від 09.03.2016р. позивач повідомив відповідача про своє рішення щодо відмови в прийнятті умов протоколу розбіжностей в редакції відповідача.

Відповідно до п.п. б п.4 ч. 1 ст.89, ч.ч. 1, 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать видатки на компенсаційні виплати за надання пільг з послуг зв'язку окремих категорій громадян. Видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, зокрема, здійснюються компенсаційні виплати за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення.

Механізм фінансування видатків, передбачених ст. 102 БК України, місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема надання компенсаційних виплат на пільгове користування телефонним зв'язком за рахунок субвенцій з державного бюджету, визначений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256.

Законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктами 3-5 цього Порядку передбачено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Згідно ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно умов ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. (ч.ч. 3, 4 ст. 181 ГК України).

Згідно з ч. 7 ст. 181 ГК України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Відповідач договір визнав та підписав з протоколом розбіжностей, яким запропонував узгодити деякі пункти договору. Зокрема, п. 2.2 договору в своїй реакції, де пропонує здійснювати відшкодування пільг по встановленню телефонів, але "в межах, встановлених кошторисом".

Пункт 3.1 відповідач приймає з застереженнями "Замовник несе відповідальність перед оператором, якщо розрахунки не були проведені в місячний термін з дня надходження коштів на рахунок замовника, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми не перерахованих коштів".

Проте, з такими формулюваннями позивач не погоджується, так як вони суперечать п. б п.4 ч.1 ст.89, ч.ч. 1, 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України, Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з бюджету, затвердженого постановою КМУ №256 від 04.03.2002р.

Зокрема, згідно п. б п.4 ч.1 ст.89, ч.ч. 1, 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України виплати на покриття пільг, що надаються окремим категоріям громадян здійснюються за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, а не в межах встановлених кошторисом.

Згідно п. 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Тому, редакція відповідача щодо зобов'язання нести відповідальність у випадку "не проведення розрахунків в місячний термін з дня надходження коштів на рахунок замовника" не може бути прийнята, так як не відповідає зазначеній нормі.

Тому, суд вважає за необхідне зобов'язати Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації прийняти неврегульовані пункти 2.2, 3.1 договору №2 від 17.02.2016р. "Про відшкодування пільгового встановлення телефонів інвалідам 1 та 2 груп", в редакції Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії згідно тексту:

-п. 2.2 "Замовник зобов'язується компенсувати вартість встановлених у 2016 році телефонів інвалідам 1 та 2 груп (крім інвалідів війни та інвалідів, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 та 2 категорій) негайно після отримання коштів з бюджету на ці цілі".

-п. 3.1 "Замовник несе відповідальність перед оператором за несвоєчасне проведення розрахунків в межах коштів, отриманих на ці цілі, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми не перерахованих коштів".

Згідно п. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до п. 7 ст. 181 ГК України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Згідно листа Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №21/1.27-578 від 12.04.2016р. ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії займає монопольне (домінуюче) становище на ринку місцевого телефонного зв'язку та на ринку надання в користування каналів електрозв'язку у Волинській області з часткою 100 % в межах власних мереж.

Відповідачем чиняться перешкоди щодо укладення договору, що є порушенням з його боку прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі, тобто права на своєчасне, якісне та належне виконання ним перед пільговою категорією осіб обов'язку щодо надання послуг, а останньої на отримання цих послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Неукладаючи договір відповідач порушує права позивача та громадян, які користуються правом на пільги в користуванні телекомунікаційними послугами.

Посилання відповідача на те, що у ЗУ "Про державний бюджет Укра їни на 2016 рік" від 25.12.2015р. відсутні положення про субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту, зокрема компе нсаційні виплати за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян, спростовується п.1 ст. 14 зазначеного закону, яким передбачаються кошти з спеціального Фонду Державного бюджету України на придбання для інвалідів автомобілів та інших за ходів щодо соціального захисту інвалідів.

Закон України "Про державний бюджет на 2016 рік" не може відмінити пільги встановлені державою та іншими законодавчими актами, а тільки встановлює певні обмеження щодо порядку їх фінансування, тобто встановлює особливий порядок щодо фінансових ресурсів при виконанні законодавчих актів для окремих пільгових категорій осіб.

Щодо повноважень Управління соціального захисту населення, суд зауважує, що він як структурний підрозділ Маневицької РДА є самостійною господарюючою одиницею уповноважений укладати правочини в силу прав наданих йому Положенням, та вже підписаним договором про відшкодування пільгового встановлення телефонів номерів інвалідам 1 та 2 груп. Про відсутність таких повноважень відповідач ніяким чином не аргу ментує. Зазначене підтверджується пунктами 3, 5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту насе лення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ від 04.03.2002р. "Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управ лінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадмі ністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення".

Щодо обов'язковості укладення договору, то судом встановлено, що правочин між сторонами укладено і заперечень з боку відповідача щодо його укладення в цілому не було, що підтверджується під писом уповноваженої особи. Виникли розбіжності тільки щодо окремих його положень, які згідно і в порядку ст. 181 ГК України передані на розгляд до госпо дарського суду Волинської області.

Посилання відповідача на п.8 ст.181 ГК України, що у разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся) безпідставні, оскільки суду надано довідку Волинського територіального відділення Антимонопольного комітету України № 21/1.27-578 від 12.04.2016p., якою підт верджено монопольне становище ПАТ "Укртелеком", що в силу п.7 ст.181 ГК України зобов'язує позивача передати у двадцятиденний термін до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, згідно якої якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Отже, частини 3, 4, 5, 7 статті 181 ГК України застосовуються у випадку, коли сторони мають намір укласти відповідний договір, але не можуть дійти згоди щодо окремих його умов. При цьому, розбіжності до суду передаються лише якщо на це є згода обох сторін, за виключенням випадку, коли договір заснований на державному замовленні або укладання якого, є обов'язковим для сторін на підставі закону або виконавцем є монополіст, на якого покладається обов'язок передати відповідний спір на вирішення суду, у разі отримання ним договору з протоколом розбіжностей, з якими він не згоден, тому в даному випадку згоди відповідача на передання розбіжностей до договору до суду не потребується.

Відповідно до ст.187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обовязковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

За таких обставин, враховуючи ч. 7 ст. 181 ГК України та редакцію пунктів п.п.2.2, 3.1 договору №2 в редакції відповідача, позивач буде надавати телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення виключно на власний ризик, без гарантії їх відшкодування, а тому розбіжності в п.п.2.2, 3.1 договору №2, підлягають прийняттю в запропонованій позивачем редакції.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази, письмові пояснення сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи монопольне становище позивача і те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про підставність та обґрунтованість предявленого позивачем до відповідача позову, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Зобов'язати Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації (Волинська обл., смт. Маневичі, вул. 100-річчя Маневич, 53, код 03192098) прийняти неврегульовані пункти 2.2, 3.1 договору №2 від 17.02.2016р. "Про відшкодування пільгового встановлення телефонів інвалідам 1 та 2 груп", в редакції Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії (м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, код 21560766) згідно тексту:

-п. 2.2 "Замовник зобов'язується компенсувати вартість встановлених у 2016 році телефонів інвалідам 1 та 2 груп (крім інвалідів війни та інвалідів, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 та 2 категорій) негайно після отримання коштів з бюджету на ці цілі".

-п. 3.1 "Замовник несе відповідальність перед оператором за несвоєчасне проведення розрахунків в межах коштів, отриманих на ці цілі, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми не перерахованих коштів".

3. Стягнути з Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації (Волинська обл., смт. Маневичі, вул. 100-річчя Маневич, 53, код 03192098)

на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії (м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, код 21560766)

1 378,00грн.-витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

Повний текст рішення складено

20.05.2016

Суддя С. В. Бондарєв