РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016Справа №910/2492/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО МАКС ПРОТЕКТ»

до 1) Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області,

2) Департаменту державної виконавчої служби охорони при МВС України

про стягнення 1 051 633, 00 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Левадний О.І.;

від відповідача-1: Касьяненко А.А.;

від відповідача-2: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО МАКС ПРОТЕКТ» (далі-позивач) звернулося до Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області (далі-відповідач-1) та Департаменту державної виконавчої служби охорони при МВС України (далі - відповідач-2) про стягнення збитків у розмірі 1 051 633, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 15-12630 від 01.12.2014, щодо припинення протиправних дій невідомих осіб, внаслідок чого позивачу завдано матеріальну шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 03.03.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Разом з позовною заявою, позивачем подано клопотання про витребування доказів, в якому останній просив суд витребувати від Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області оригінал договору № 15-12630 на централізовану охорону об'єктів технічними засобами сигналізації з реагуванням наряду міліції ДСО та перезакриттям об'єкті від 01.12.2014.

29.02.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-1 подав заяву про направлення матеріалів справи № 910/2942/16 за територіальною підсудністю, обґрунтовуючи тим, що п. 4.5. положення про Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Запорізькій області, затвердженого наказом ДСО при МВС України № 85 від 08.07.2015, Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Запорізькій області не відповідає за господарськими зобов'язаннями Департаменту державної служби охорони при МВС України, а Департамент Державної служби охорони при МВС України не відповідає за господарськими зобов'язаннями Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області.

03.03.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому пояснив, що в момент надходження на ПЦС Мелітопольського МВ УДСО сигналу «Тривога», приміщення за адресою м. Мелітополь, вул. Дзержинського 172/2 не знаходилося під охороною УДСО при ГУ МВС України в Запорізькій області, оскільки відповідно до дислокації до договору, охорона вищевказаного приміщення після вихідного дня (24.05.2015) закінчилася о 08:00 год. 25.05.2015, тому доводи позивача про те, що об'єкт за адресою: м. Мелітополь, вул. Дзержинського 172/2 під час проникнення невідомих осіб - 25.05.2015 року, перебував під охороною Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області, є безпідставним.

У судовому засіданні 03.03.2016, розглянувши подану відповідачем-1 заяву про направлення матеріалів справи № 910/2492/16 за територіальною підсудністю до господарського суду Запорізької області, суд відхилив заяву з підстав необґрунтованості.

Також, представник відповідачав-2 подав заяву про заміну неналежного відповідача, обґрунтовуючи тим, що Департамент Державної служби охорони при МВС України є не належним відповідачем у справі, оскільки згідно п. 4.5. положення про Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Запорізькій області, затвердженого наказом ДСО при МВС України № 85 від 08.07.2015, Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Запорізькій області не відповідає за господарськими зобов'язаннями Департамента державної служби охорони при МВС України, а Департамент Державної служби охорони при МВС України не відповідає за господарськими зобов'язаннями Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області.

Розглянувши подану відповідачем-2 заяву про заміну неналежного відповідача, суд її відхилив, оскільки Господарським-процесуальним кодексом України не передбачено процесуальної дії, як виключення із суб'єктного складу відповідача, визначеного позивачем.

У судовому засіданні 03.03.2016 оголошувалась перерва до 21.03.2016 на підставі ст. 77 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 21.03.2016 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що у позивача під час пограбування невідомими особами майна був відсутній будь-який майновий спір з приводу користування приміщенням, розташованим за адресою: м. Мелітополь, вул. Дзержинського 172/2, а тому відповідач безпідставно відмовився від обов'язку виконання умов договору. Також, подав клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати від Мелітопольського міського відділу ГУ МВС України в Запорізькій області копії матеріалів кримінального провадження № 0002410.

Суд задовольнив подане позивачем клопотання частково та ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 витребував у Мелітопольського міського відділу ГУ МВС України в Запорізькій області відомості (дані) про стан кримінального провадження № 0002410 та перелік викраденого 25.05.2015 майна, яке знаходилося у приміщенні за адресою: м. Мелітополь, вул. Дзержинського 172/2.

Розгляд справи відкладався до 18.04.2016 згідно п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 повторно витребувано у Мелітопольського міського відділу ГУ МВС України в Запорізькій області у строк до 12.05.2016 відомості (дані) про стан кримінального провадження № 00024103 та перелік викраденого 25.05.2015 майна, яке знаходилося у приміщенні за адресою м. Мелітополь, вул. Дзержинського 172/2, зокрема розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 16.05.2016 за участю представників сторін.

19.04.2016 через загальний відділ діловодства суду від Мелітопольського міського відділу ГУ МВС України в Запорізькій області надійшли відомості з інформацією на виконання вимог ухвали суду від 21.03.2016, в яких зазначено, що у провадженні слідчого відділу Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0002410 від 23.05.2015 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 356, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 185 КК України. Зокрема, повідомлено, що в матеріалах вказаного кримінального провадження знаходиться заява директора ТОВ «ФЕРРО МАКС ПРОТЕКТ» ОСОБА_4 від 25.05.2015 про те, що в період з 18:00 22.05.2015 до 10:30 25.02.20015 невідомі особи проникли на територію ТОВ «ФЕРРО МАКС ПРОТЕКТ», розташованому за адресою: м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 172/1, звідки з офісу таємно викрали документи, печатки, оргтехніку вказаного товариства та не пропускають його на вказану територію.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача-2 був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача-2 не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.05.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Укрхімпроммаш» (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО МАКС ПРОТЕКТ» (далі - орендар) укладено договір оренди № 48 нерухомого майна, умовами якого передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування для здійснення комерційної діяльності наступне нерухоме майно:

- частину промислового цеху загальною площею 50 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 172/2.

В строкове платне користування передається нерухоме майно яке використовує ТОВ «НВО «Укрхімпроммаш» - орендодавець за цим договором на підставі договору оренди № б/н від 27.05.2013 року укладеного з орендарем майна ТОВ «Укрхімінмаш».

Відповідно до п. 2.1. договору, право орендаря на користування майном настає одночасно із підписанням сторонами договору, акту прийому-передачі вказаного майна.

Даний договір укладено строком з 01.08.2014 по 31.12.2016. Після закінчення строку дії договору, при його належному виконанні орендарем, він може бути продовжений на той же строк (п. 9.1. договору).

01.12.2014 між Управлінням державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО МАКС ПРОТЕКТ» (далі - замовник) укладено договір № 15-12630 на централізовану охорону об'єкта технічними засобами сигналізації, з реагуванням наряду міліції ДСО та перезакриттям об'єкту, умовами якого передбачено, що виконавець здійснює охорону об'єкта, на якому знаходиться майно замовника, шляхом спостереження за технічними засобами сигналізації, встановлених на об'єкті та обслуговування сигналізації на ньому, а також в разі необхідності його перезакриття.

Виконавець не приймає майно замовника на зберігання і не вступає у володінням ним.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що централізована охорона об'єкта здійснюється виконавцем у дні і години, вказані у дислокації (Додаток № 1).

Відповідно до п. 4.5.1. договору, замовнику категорично забороняється:

- самостійно вносити зміни у схему блокування об'єкта сигналізацією;

- самостійно здійснювати заміну, ремонт або обслуговування технічних засобів сигналізації та залучати для цього третіх осіб.

Згідно п. 5.2. договору, виконавець зобов'язаний здійснювати охорону об'єкта у відповідності до умов даного договору. У випадку надходження на ПЦС сигналу про спрацювання сигналізації на об'єкті в період охорони, забезпечити негайний виїзд та прибуття в технічно можливий термін на об'єкт наряду міліції ДСО. У разі виникнення необхідності перезакрити об'єкт. Виконавець повинен повідомити про це замовника та забезпечити візуальний контроль за об'єктом до його прибуття, але не більше 1-ї години з моменту попередження замовника.

Візуальний контроль понад 1-ї години здійснюється за додаткову оплату, виходячи із ціни, вказаної у розрахунку та протоколу узгодження договірної ціни (додатки №№ 2,3).

Відповідно до п. 6.1. та 6.3. договору, замовник зобов'язаний виконувати визначені актом обстеження та цим договором вимоги з технічного укріплення об'єкта та правила майнової безпеки, створювати належні умови для забезпечення недоторканості майна на об'єкті, сприяти виконавцю у виконанні ним своїх зобов'язань.

Своєчасно, відповідно до умов договору, і в повному обсязі здійснювати оплату за послуги та штрафні санкції за даним договором та відшкодувати витрати виконавця по обслуговуванню та ремонту сигналізації.

За положеннями п. 6.8. договору, замовник зобов'язаний негайно повідомляти виконавця та територіальний відділ внутрішніх справ про виявлення слідів проникнення сторонніх осіб на об'єкт в період його охорони.

Умовами п. 7.1. договору встановлено, що виконавець несе майнову відповідальність за прямі дійсні збитки, заподіяні замовнику внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх договірних зобов'язань та наявності вини за їх спричинення, але на суму не більше 5 000, 00 грн.

За письмовою згодою замовника про заподіяння збитків внаслідок невиконання виконавцем своїх зобов'язань, уповноважені представники виконавця мають право брати участь у визначенні розміру цих збитків та в знятті залишків товарно-матеріальних цінностей, які порівнюються з даними бухгалтерського обліку замовника на день події. Зняття залишків товарно-матеріальних цінностей повинно бути проведено терміново під час прибуття представників сторін на місце події (п. 7.3. договору).

У відповідності до п. 9.2. договору, виконавець звільняється від відповідальності за збитки, розмір яких визначено замовником самостійно, без участі уповноважених представників виконавця, через відсутність письмового повідомлення про дату та час визначення збитків та зняття залишків товарно-матеріальних цінностей або його належне подання.

Договір укладається терміном на три місяці і набуває чинності з 01.12.2014. Якщо не менше ніж за 20 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін письмово не заявить іншій стороні про його припинення, договір вважається продовженим на тих же умовах і на кожний наступний такий самий термін, визначений п. 13.1. договору, без обмеження кількості пролонгації (п.п. 13.1 та 13.2 договору).

Згідно п. 14.3 договору, виконавець має право негайно в односторонньому порядку, без узгодження з замовником достроково розірвати договір у наступних випадках, зокрема виявлення факту відсутності у замовника на час укладення договору або втрати під час його виконання повноважень на володіння або користування об'єктом (у формі права власності, права на повне господарське відання. Оперативне управління, оренди, лізингу, постійного землекористування, доручення, тощо), або виникнення спірних (конфліктних) питань щодо об'єкта або майна на ньому з третіми особами, або зміни керівництва (директора, розпорядника майна, санатора, ліквідатора та ін..) замовника, або у випадку проведення щодо об'єкта будь-яких дій, визначених чинним законодавством (у тому числі дії ДВС). У цьому випадку виконавець вправі не повертати здійснену замовником передоплату, а також вимагати відшкодування понесених у зв'язку з цим витрат.

Як зазначає позивач, 25.05.2015 невідомі особи проникли у приміщення, яке знаходилося під охороною відповідача-1 та здійснили крадіжку майна, зокрема винесено матеріали та обладнання на суму 1 051 633, 00 грн., проте співробітники Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області в порушення умов, укладеного договору до охоронюваного об'єкту так і не дісталися, не затримали злочинців, не припинили вчинення невідомими особами злочину, не провели разом з позивачем інвентаризацію майна з метою виявлення недостачі та визначення збитків.

Відповідно до наданої позивачем відомості залишків основних та оборотних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО МАКС ПРОТЕКТ», станом на 24.05.2015, в охоронюваному відповідачем-1 складі знаходилися: металеві листи ARMOX 600Т 5mm у кількості 5 555 кг, ARMOX 600Т 6 mm у кількості 3 396 кг на загальну суму 494 208, 00 грн., (видаткова накладна № РН-000175 від 29.07.2014 року); металеві листи HARDOX 450/10 mm у кількості 1 450 кг, металеві листи HARDOX 500/15 mm у кількості 1750 кг, на загальну суму 90 240, 00 грн., (видаткова накладна № РН-000214 від 19.08.2014 року); течка (креслення B1.P03.F4.001.04.HO1.BO), 1 шт.; течка (креслення B1.P03.F4.001.05.HОl.BO), 1 шт.

У зв'язку із пограбуванням та крадіжки майна позивача, Мелітопольським міським відділом УМВС України в Запорізькій області зареєстровано кримінальне провадження № 0002410 від 23.05.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, відповідно до довідки, наданої Мелітопольським міським відділом УМВС України в Запорізькій області, 22.05.2015 до Мелітопольським МВ ГУМВС надійшла заява власників та керівників ТОВ «НВП «Укрхімпроммаш», ТОВ «Укрхімінмаш»,ТОВ «Ферро Макс», ТОВ «Ферро Макс Протект», ТОВ «Ферро Макс Шейп», ТОВ «Зірка», а саме ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про те, що в період часу з 22.05.2015 до 23.05.2015 невідомі чоловіки в кількості декількох десятків в спортивному та у воєнному одязі, незаконно із застосуванням насильства та зброї до охоронців та працівників заводу, проникли на територію єдиного промислового майнового комплексу колишнього заводу «Продмаш» за адресою: м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 57 (на якому розташована промислова, побутова та адміністративна нерухомість різних власників, орендарів та суборендарів), де з хуліганських мотивів грубо порушували громадський порядок, заблокували територію вказаного заводу, спричинили ОСОБА_4 тілесні ушкодження, а також здійснили викрадення товарно-матеріальних цінностей, документів різних власників, орендарів та суборендарів, в тому числі ТОВ «Домнасервіс», не надаючи їм в подальшому доступу до вказаної території.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем-1 умов договору № 15-12630 на централізовану охорону об'єкта технічними засобами сигналізації, з реагуванням наряду міліції ДСО та перезакриттям об'єкту від 01.12.2014, інструкції про порядок (здавання) об'єкта та окремих приміщень під охорону на ПЦС, в частині бездіяльності щодо припинення протиправних дій невідомих осіб, позивачу завдано збитків у розмірі 1 051 633, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між Управлінням державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО МАКС ПРОТЕКТ» договору № 15-12630 на централізовану охорону об'єкта технічними засобами сигналізації, з реагуванням наряду міліції ДСО та перезакриттям об'єкту від 01.12.2014, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положенням ч. 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як зазначено судом вище, підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО МАКС ПРОТЕКТ» до суду стало те, що 25.05.2015 невідомі особи проникли у приміщення, яке знаходилося під охороною відповідача-1 та здійснили крадіжку майна, зокрема винесено матеріали та обладнання, проте співробітники Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору до охоронюваного об'єкту так і не дісталися, не затримали злочинців, не припинили вчинення невідомими особами злочину, не провели разом з позивачем інвентаризацію майна з метою виявлення недостачі та визначення збитків.

Так, відповідно п. 2.2. договору, передбачено, що централізована охорона об'єкта здійснюється виконавцем у дні і години, вказані у дислокації договору, а саме: у робочі, передвихідні, передсвяткові, святкові дні охорона приміщення здійснюється з 17.00 до 08.00, у вихідні дні охорона здійснюється цілодобово з 08.00 до 08.00 год.

Згідно п. 5.2. договору, виконавець зобов'язаний здійснювати охорону об'єкта у відповідності до умов даного договору. У випадку надходження на ПЦС сигналу про спрацювання сигналізації на об'єкті в період охорони, забезпечити негайний виїзд та прибуття в технічно можливий термін на об'єкт наряду міліції ДСО. У разі виникнення необхідності перезакрити об'єкт. Виконавець повинен повідомити про це замовника та забезпечити візуальний контроль за об'єктом до його прибуття, але не більше 1-ї години з моменту попередження замовника.

Візуальний контроль понад 1-ї години здійснюється за додаткову оплату, виходячи із ціни, вказаної у розрахунку та протоколу узгодження договірної ціни (додатки №№ 2,3).

З матеріалів справи вбачається, що у робочий день - понеділок 25.05.2015, об 11 год. 28 хв. на ПЦС Мелітопольського МВ УДСО надійшов сигнал «Тривога» з об'єкта охорони, розташованого за адресою: м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 172/2, тобто на момент надходження на ПЦС Мелітопольського МВ УДСО сигналу «Тривога», приміщення за адресою м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 172/2 не перебувало під охороною УДСО при ГУМВС України в Запорізькій області, оскільки відповідно до дислокації, охорона вказаного приміщення після вихідного дня (24.05.2015) закінчилася 25.05.2015 о 08 год. 00 хв.

Водночас, в матеріалах справи наявний лист відповідача-1 № 302 від 26.05.2015, в якому останній повідомив, що 25.05.2015 об 11 год. 28 хв. на ПЦС Мелітопольського МВ УДСО надійшов сигнал «Тривога» з об'єкта, а саме приміщення, розташованого за адресою: м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 172/1 та об 11 год. 33 хв. наряд СВ ГЗ Мелітопольського МВ УДСО прибув до прохідної заводу на території якого знаходилось охоронюване приміщення, але оглянути цілісність об'єкту він не зміг, оскільки виник майновий спір між замовником та новим власником об'єкту щодо права власності на дану територію, у зв'язку з чим на підставі п. 14.3 та п. 14.3.1. договору повідомив позивача, що з 26.05.2015 Мелітопольським МВ УДСО при ГУМВС України в Запорізькій області припинено надання послуг.

Крім того, листом № 316 від 03.06.2015 відповідач-1 повідомив позивача про розірвання договору в односторонньому порядку.

Так, відповідно до п. 7.1. договору встановлено, що виконавець несе майнову відповідальність за прямі дійсні збитки, заподіяні замовнику внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх договірних зобов'язань та наявності вини за їх спричинення, але на суму не більше 5 000, 00 грн.

За письмовою згодою замовника про заподіяння збитків внаслідок невиконання виконавцем своїх зобов'язань, уповноважені представники виконавця мають право брати участь у визначенні розміру цих збитків та в знятті залишків товарно-матеріальних цінностей, які порівнюються з даними бухгалтерського обліку замовника на день події. Зняття залишків товарно-матеріальних цінностей повинно бути проведено терміново під час прибуття представників сторін на місце події (п. 7.3. договору).

У відповідності до п. 9.2. договору, виконавець звільняється від відповідальності за збитки, розмір яких визначено замовником самостійно, без участі уповноважених представників виконавця, через відсутність письмового повідомлення про дату та час визначення збитків та зняття залишків товарно-матеріальних цінностей або його належне подання.

Тобто, Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області, згідно п. 7.1 договору несе майнову відповідальність на суму не більше 5 000, 00 грн. за прямі дійсні збитки, заподіяні замовнику лише внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх договірних зобов'язань та наявності вини за їх спричинення.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області зверталося до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області із запитом № 223 від 24.02.2016, в якому просило надати інформацію, чи надходила до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області заява про вчинення 25.05.2015 крадіжки з нежитлового приміщення розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 172/1-2 у розмірі 1 051 633, 00 грн.

Так, листом № 06/0.2408/16 від 26.02.2016 Мелітопольське ВП ГУНП в Запорізькій області надало відповідь на запит відповідача-1, в якому повідомило, що 25.05.2015 до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області звернувся директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО МАКС ПРОТЕКТ» ОСОБА_4 із заявою про те, що в період часу з 18:00 год. 22.05.2015 до 10:30 год. 25.05.2015 невідомі особи проникли на територію ТОВ «ФЕРРО МАКС ПРОТЕКТ», розташовану за адресою: м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 172/1, звідки з офісу таємно викрали документи, печатки, оргтехніку вказаного товариства та не пропускають його на вказану територію.

Заява про вказане кримінальне правопорушення зареєстрована в ЖЄО Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області під № 8039 від 25.05.2015 та долучена до матеріалів кримінального провадження № 0002410 від 23.05.2015, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 356, ч. 4, ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно дислокації (додаток № 1) до договору № 15-12630 на централізовану охорону об'єкта технічними засобами сигналізації, з реагуванням наряду міліції ДСО та перезакриттям об'єкту від 01.12.2014, під охороною Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області перебував об'єкт, нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 172/1, однак, у позовній заяві позивачем стверджується про викрадення майна з об'єкту, за адресою м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 172/2.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно приписів статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)шкоди;

3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Отже, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження вчинення відповідачем-1 протиправних дій під час виконання умов договору № 15-12630 на централізовану охорону об'єкта технічними засобами сигналізації, з реагуванням наряду міліції ДСО та перезакриттям об'єкту від 01.12.2014, як і не надано доказів наявності вини відповідача-1, відповідно суд дійшов висновку про недоведеність позивачем порушення відповідачем-1 договірних зобов'язань, як підстави для застосування до нього цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків у розмірі 1 051 633, 00 грн.

Разом з тим, позивач не довів суду належними засобами доказування причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів-1,2 та заподіянням збитків, зокрема, протиправність поведінки відповідачів-1,2 як заподіювачів збитків та докази вини останніх.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оскільки вимоги позивача матеріалами справи не підтверджуються, тому визнаються судом необґрунтованими, відповідно задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 19.05.2016.

Суддя Бондарчук В.В.