номер провадження справи 32/41/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 Справа № 910/3547/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МІК, (69006,м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 69-А)

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Атоменергомаш (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; адреса для листування відокремленого підрозділу: 71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с 306)

про стягнення 111 814,49 грн.

Суддя Н.А. Колодій

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 29.12.2015 р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 642 від 04.04.2016 р.

Суть спору:

Заявлено позов Товариства з обмеженою відповідальністю МІК до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про стягнення 111814,49 грн., які складаються з 75330,00 грн. основного боргу за договором поставки № 20/05/95 від 23.07.2014 р., 33754,03 грн. втрат від інфляції, 2730,46 грн. 3% річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2016 р. здійснено розподіл справ між суддями та визначено її до розгляду суддею Колодій Н.А.

Ухвалою від 27.04.2016 р. справа № 910/3547/16 прийнята до провадження, справі присвоєно номер провадження 32/41/16, судове засідання призначено на 18.05.2016 р.

Позивач підтримав позовні вимоги та обґрунтовує ст. ст. 3, 6, 11, 207, 208, 525, 526, 530, 611, 625, 629, 638, 639, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 174, 181, 193, 216, 217, 218, 220, 224, 229, 232, 265 Господарського кодексу України та умовами договору поставки № 20/05/95 від 23.07.2014 р.

Відповідач позов не визнав, вважає вимоги позивача необґрунтованими, з підстав викладених у відзиві на позов (відзив на позов долучений до матеріалів справи).

В судовому засіданні 18.05.2016 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду передано спір про стягнення з відповідача на користь позивача 111814,49 грн., які складаються з 75330,00 грн. основного боргу за договором поставки № 20/05/95 від 23.07.2014 р., 33754,03 грн. втрат від інфляції, 2730,46 грн. 3% річних.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тими обставинами, що 23 липня 2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю МІК (постачальник, позивач) та ДП НАЕК в особі ВП Атоменергомаш (покупець, відповідач) було укладено Договір поставки № 20/05/95 (далі за текстом договір).

За умовами п. 1.1. Договору, постачальник зобовязався поставити в передбачені строки покупцю продукцію:

НайменуванняОд. Вим.кількістьЦіна, грн.Загальна суму, грн.Строк поставки
Респіратор Росток 2П ДСТУ ГОСТ 12.4-041:2006шт15004,656975,00до 31.12.2014
Респіратор РУ-60М ГОСТ 17269-71шт6034,052043,00до 31.12.2014
Навушники протишумові ЗМ ОРТІМА ДСТУ ЕN 352-1:2002шт80233,5018680,00до 31.12.2014
Щиток захисний прозорий OZON ГОСТ 12.4.023-84 шт60108,006480,00до 31.12.2014
Щиток захисний РОСОМЗ НБТ 1 ВИЗИОН ГОСТ 12.4.023-84шт10068,556855,00до 31.12.2014
Щиток захисний НН 3 ГОСТ 12.4.144-84шт200177,0035400до 31.12.2014
Фільтруюча коробка А1 до рес-піратора РУ-60М ГОСТ 10188-74шт10018,751875,00до 31.12.2014
Маска захисна ЗМ 6800 ДСТУ ЕN 136: 2003шт51862,039310,15до 31.12.2014
Вкладиші протишумові одноразові (беруші) ГОСТ 12.04.051-87шт30000,051500,00до 31.12.2014
Респіратор ШБ-1 Лепесток ТУ У 33.1-1:2010шт135002,0527675,00до 31.12.2014
ВСЬОГО 59105 116793,15
ПДВ 20% 23358,63
РАЗОМ 140151,78

Відповідно до п. 3.1. загальна сума договору складає 140151,78 грн. (сто сорок тисяч сто пятдесят одна гривня 78 копійок), в т.ч ПДВ 23358,63 грн. (двадцять три тисячі триста пятдесят вісім гривень 63 копійки).

Поставка продукції за договором здійснюється до 31.12.2014 р. партіями відповідно до заявок покупця, в яких зазначається номенклатура, кількість продукції, що постачається, та строки її поставки (п. 5.1. договору). У разі не надання заявок покупцем продукція, зазначена в п. 1.1. договору, в будь якому разі повинна бути поставлена постачальником не пізніше 31.12.2014 р. (п. 5.3. договору).

Пунктом 5.5. договору сторони передбачили, що продукція, яка постачається повинна супроводжуватися наступними документами: видатковою накладною, податковою накладною, оформленою та зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені чинним законодавством порядку та строки; у випадку, якщо стандарти, технічні умови або інша документація про якість продукції не опублікована в загальнодоступних виданнях копіями вказаної документації; інструкцією з експлуатації, паспортом, висновком державної санітарно - епідеміологічної експертизи. У випадку непередачі зазначених документів разом з продукцією, що постачається, вони повинні бути передані покупцю протягом 3-х днів з моменту отримання останнім продукції. Якщо документи не будуть передані постачальником в зазначений строк, покупець має право відмовитись від договору та повернути продукцію постачальнику.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу продукцію на загальну суму 215481,78 грн., що підтверджується видатковими накладними: № РН- 11/28/20 від 28.11.2014 р. (на суму 27314,10 грн.), № РН- 08/19/02 від 19.08.2014 р. (на суму 99747,90 грн.), № РН- 09/04/11 від 04.09.2014 р. (на суму 33588,18 грн.), № РН- 10/01/11 від 01.10.2014 р. (на суму 54831,60 грн.), копії яких міститься в матеріалах справи.

Зазначені видаткові накладні підтверджують факт прийняття відповідачем товару без жодних зауважень та претензій, про що свідчать підписи сторін на вказаних видаткових накладних та довіреності № 566 від 27.11.2014 р., № 391 від 18.08.2014 р., № 418 від 03.09.2014 р., № 473 від 01.10.2014 р., копії яких містяться в матеріалах справи.

Згідно п. 4.1. Договору, оплата поставленої відповідно заявки покупця продукції здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в даному договорі, протягом двох місяців після отримання покупцем продукції.

Покупець зобовязаний своєчасно та в повному обсязі оплатити поставлену продукцію відповідно до умов договору (п. 6.1 договору).

Позивач виставив відповідачу для оплати за поставлений товар рахунки-фактури: № СФ-08/18/04 від 18.08.2014 р. га суму 99747,90 грн., № СФ-09/03/10 від 03.09.2014 р. на суму 33588,18 грн., № СФ-09/30/20 від 54831,60 грн., № СФ-11/28/31 від 28.11.2014 р. на суму 27314,10 грн., копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідач свої зобовязання по оплаті продукції виконав частково в сумі 140151,78 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 5468 від 09.10.2014 р. на суму 15588,18 грн. № 5561 від 15.10.2014 р. на суму 18000 грн., № 52826 від 30.10.2014 р. на суму 9747,90 грн., № 5832 від 30.10.2014 р. на суму 6815,70 грн., № 5884 від 31.10.2014 р. на суму 90000 грн. Внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 75330,00 грн.

Враховуючи наявну заборгованість відповідача за договором поставки, позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, за якою було порушено провадження у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як слідує з матеріалів справи, правовідносини сторін по справі врегульовано договором поставки.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Як було встановлено судом, позивач передав відповідачу продукцію за умовами договору поставки № 20/05/95, що підтверджується вищезазначеними видатковими накладними. Відповідач отриманий товар за виставленими рахунками своєчасно та в повному обсязі не оплатив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 75330 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що пунктом 3.1. Договору сторони передбачили, що загальна сума договору складає 140151,78 грн., тому він у повному обсязі виконав умови договору, перерахувавши на рахунок позивача 140151,78 грн., що підтверджується вищезазначеними платіжними дорученнями. Заявлену до стягнення суму вважає позадоговірною поставкою, а тому підстави для стягнення 75330 грн. боргу в межах заявлених вимог, на думку відповідача, відсутні.

Позивач спростовуючи доводи відповідача пояснив, що між сторонами було досягнуто згоди на поставку продукцію на суму 215481,78 грн., хоча доказів внесення змін в договір поставки суду представити не може, оскільки відповідач не повернув запропоновану ним та підписану позивачем додаткову угоду. Разом з тим фактичні обставин справи свідчать про те, що поставка продукції за видатковими накладними № РН- 11/28/20 від 28.11.2014 р. (на суму 27314,10 грн.), № РН- 08/19/02 від 19.08.2014 р. (на суму 99747,90 грн.), № РН- 09/04/11 від 04.09.2014 р. (на суму 33588,18 грн.), № РН- 10/01/11 від 01.10.2014 р. (на суму 54831,60 грн.) одразу відбулася на суму, що перевищує визначену умовами договору. Відповідач прийняв товар без будь яких заперечень в повному обсязі, що підтверджується довіреностями № 566 від 27.11.2014 р., № 391 від 18.08.2014 р., № 418 від 03.09.2014 р., № 473 від 01.10.2014 р.

Суд, оцінивши пояснення сторін та фактичні обставини справи, суд погодився з доводами позивача щодо можливості стягнення боргу на підставі договору поставки, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. За приписами ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Матеріали справи містять докази виконання позивачем договірних зобовязань, а саме видаткові накладні, які міститься посилання на Договір №20/05/95 від 23.07.2014 р. та підписані в двохсторонньому порядку.

Також суд приймає до уваги ті обставини, що рахунки, які виставлялись по кожній видатковій накладній окремо і частково були оплачені відповідачем містять посилання на Договір №20/05/95 від 23.07.2014 р.

До матеріалів справи залучено акт звірки, підписаний та скріплений печатками сторін, в якому відповідачем визнана заборгованості станом на 15.12.2015 р. в розмірі 75330 грн. ( Будь-які розмежування на договірну і не договірну поставку відсутні).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку що надані суду докази свідчать про наявність волевиявлення сторін щодо виконання ними зобов'язань за договором поставки без будь-яких виключень.

Приймаючи до уваги, що відповідач отримав продукцію у повному обсязі без будь-яких зауважень, до моменту розгляду справи в суді від отримання продукції не відмовився з тих мотивів що вона перевищує узгоджені обсяги, суд вважає що у останнього виник обовязок її оплатити.

За загальним правилом у покупці виникає обовязок оплатити товар в момент його отримання, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 4.1. Договору сторони встановили, що оплата поставленої відповідно заявки покупця продукції здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в даному договорі, протягом двох місяців після отримання покупцем продукції. Тобто строк встановлений договором є більш тривалим порівняно з діючим законодавством.

Відповідач доказів виконання зобовязання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми не надав.

Приймаючи до уваги, що, на момент розгляду справи в суді, відповідач доказів погашення заборгованості за отриману продукцію в сумі 75330 грн. суду не надав, вимога позивача про стягнення 75330 грн. основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У звязку з простроченням відповідачем грошового зобовязання позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 2730,46 грн. 3% річних за період з 19.10.2014 р. по 16.02.2016 р. та 33754,03 грн. втрат від інфляції за період з 01.11.2014 р. по 31.01.2016 р.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає його правомірним та обґрунтованим, тому з відповідача підлягають стягненню 2730,46 грн. 3% річних за період з 19.10.2014 р. по 16.02.2016 р. та 33754,03 грн. втрат від інфляції за період з 01.11.2014 р. по 31.01.2016 р.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог. Заперечення надані відповідачем не спростовують факт отримання товару та наявність виникнення у нього зобовязань по його оплаті.

На підставі викладеного, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю МІК до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі про стягнення 111814,49 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Атоменергомаш (71503, Запорізька область, м. Енергодар, а/с 306, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МІК, (69006,м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 69-А, ) 75330 (сімдесят пять тисяч триста тридцять) грн. 00 коп. основного боргу, 2730 (дві тисячі сімсот тридцять) грн. 46 коп. 3 % річних, 33754 (тридцять три тисячі сімсот пятдесят чотири) грн. 03 коп. втрат від інфляції та 1677 (одна тисяча шістсот сімдесят сім) грн. 22 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 24 травня 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.