РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016Справа №910/7318/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», про відшкодування шкоди в порядку регресу 13 588, 00 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Голоднюк О.Г. (довіреність № 532 від 24.06.2015);

від відповідача: Лінкевич О.В. (довіреність № 08-03-25/50-16 від 17.05.2016),

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (надалі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу 13 588, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.05.2016.

05.05.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист з інформацією на судовий запит стосовно страхового полісу № АІ/3858196.

У судовому засіданні 16.05.2016 судом оголошено перерву до 23.05.2016.

У судовому засіданні 16.05.2016 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає позовні вимоги частково в сумі 7 522, 26 грн та зазначає, що відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовує вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. У задоволенні позовних вимог у сумі 6 065, 74 грн відповідач просить суд відмовити.

У судове засідання, призначене на 23.05.2016 представники сторін з'явилися та надали пояснення по суті спору.

Представник позивача підтримав заявлений позов та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав позицію, викладену в відзиві та просив суд задовольнити позовні вимоги частково.

У судовому засіданні 23.05.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування», як страховиком, та ОСОБА_3, як страхувальником, був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 30.04.2015 № 0810291 (надалі - договір), відповідно до якого застраховано майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням визначеним цим договором наземним транспортним засобом (ТЗ), у тому числі причепом до нього, та всіма видами транспортних засобів спеціального призначення, та додатковим обладнанням, встановленим на ньому - страхування транспортного засобу (п. 1.1. частини 2 договору).

Строк дії договору встановлений з 17.05.2015 до 16.05.2016 (п. 10 частини 1 договору).

Безумовна франшиза за договором становить 200, 00 грн. (п. 7 частини 1 договору).

За умовами договору транспортний засіб застраховано, в тому числі, на випадок дорожньо-транспортної пригоди (п. 7 частини 1 договору).

29.09.2015 у м. Суми сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу Daewoo Matiz, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, що належить ОСОБА_3 та транспортного засобу ЗАЗ 110307, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, що належить останньому.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 12.10.2015 у справі № 591/7293/15-п ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, через пошкодження внаслідок ДТП застрахованого транспортного засобу у позивача виник обов'язок виплатити страхове відшкодування згідно з умовами договору.

Згідно ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Відповідно до п. 14.4. договору визначення розміру страхового відшкодування здійснюється на підставі таких документів: при пошкодженні ТЗ та/або ДО - документі, що підтверджують вартість відновлювального ремонту пошкоджень ТЗ, завданих внаслідок настання страхового випадку, і які обираються страховиком за одним або кількома із нижчезазначених варіантів:

- калькуляція, проведена страховиком, на підставі програмних продуктів рекомендованих для використання в товарознавчих дослідженнях та складання кошторисів відновлювального ремонту та заподіяної матеріальної шкоди, а також враховуючи конюктуру ринку;

- документи ремонтної організації (СТО), які, згідно чинного законодавства України, підтверджують необхідні витрати на ремонт транспортного засобу. Документи приймаються страховиком за умови, що з ним було попередньо узгоджено у письмовій формі вибір ремонтної організації (СТО) та калькуляцію ремонтно-відновлювальних робіт;

- акт авто товарознавчої експертизи (дослідження), яка проведена спеціалізованою організацією (витрати на послуги експертів сплачуються страховиком);

- письмова угода страховика і страхувальника/вигодонабувача щодо визначеного страховиком розміру витрат на відновлювальний ремонт ТЗ.

Згідно з п. 7 частини 1 договору страхове відшкодування здійснюється без урахування фізичного зносу.

До страховика, що виплатив страхове відшкодування, переходить в межах виплаченої суми право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, мають до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з рахунком на оплату від 12.10.2015 № 6 ФОП ОСОБА_6 вартість відновлювального ремонту становить 13 788, 00 грн.

На підставі страхового акту від 06.11.2015 № 1774.206.15.01.01 на рахунок ФОП ОСОБА_6 перераховано 13 588, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 11.11.2015 № 21136, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Таким чином, позивач виконав свої зобов'язання страховика за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів перед страхувальником у повному обсязі.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги щодо сплати шкоди в розмірі виплаченого страхового відшкодування - 13 588, 00 грн до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Наявність вини ОСОБА_5 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження застрахованого транспортного засобу, підтверджена постановою суду.

Законом України «Про страхування» передбачено, що цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів підлягає обов'язковому страхуванню (ст. 7 Закону)

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/3858196, строк дії з 25.01.2015 по 24.01.2016, страхувальник ОСОБА_5, забезпечений транспортний засіб автомобіль ЗАЗ 1103 Славута, державний реєстраційний номер НОМЕР_2).

Обов'язок страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи, встановлений п. 22.1 ст. 22. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відшкодування здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Вирішуючи питання про суму відшкодування, суд враховує положення абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом № АІ/3858196, яким застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи, встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000, 00 грн та франшизу 0 грн.

Суд не погоджується з твердженням відповідача, що сума відшкодування повинна бути визначена з урахуванням зносу відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з огляду на наступне.

Як зазначено в преамбулі, вказаний Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розділ ІІІ Закону, яким передбачено порядок здійснення страхового відшкодування, регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком. Проте для позивача відповідач у справі не є страховиком у розумінні Закону, а є особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

З правового аналізу норм ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" слідує, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача у розмірі фактично виплаченого відшкодування (у розмірі понесених витрат), що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту та коефіцієнту зносу. Крім того, п. 7 частини 1 договору, при виконанні якого у позивача виник обов'язок виплатити страхувальнику страхове відшкодування, встановлено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається без урахування експлуатаційного зносу.

Крім того, Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Судом установлено факт сплати позивачем за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу в сумі 13 588, 00 грн, виходячи з фактичної вартості ремонту, визначеної особою, яка здійснювала відновлювальний ремонт автомобіля.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 15.04.2015 за заявою приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 10.12.2014 у справі № 910/7163/14.

Отже, суд приходить до висновку, що заперечення відповідача є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги, а розмір відшкодування, право вимоги виплати якого виникло у позивача до відповідача, обмежений лише фактичними витратами (платежами) страховика (позивача), здійсненими на користь страхувальника, за вирахуванням встановленої полісом франшизи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування шкоди в розмірі 13 588, 00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-д, ідентифікаційний номер 00034186, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування (02160, м. Київ, проспект Возз'єднання, 19, ідентифікаційний номер 30968986, на будь-який його рахунок, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) суму страхового відшкодування в розмірі 13 588 (тринадцять тисяч п'ятсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок, а також судовий збір в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 27 травня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань