ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"16" травня 2016 р. Справа № 911/2596/14

За скаргою ОСОБА_1 підприємства «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

на дії Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірпіньелектрозвязок»

до ОСОБА_1 підприємства «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

про стягнення 555072,82 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2В (довіреність б/н від 25.03.2016 року);

від в ідповідача (заявника): ОСОБА_3 (довіреність № 1 від 31.12.2015 року);

від ВДВС: не зявився.

обставини справи:

Господарським судом Київської області 19.08.2014 року було винесено рішення у справі №911/2596/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірпіньелектрозвязок» до ОСОБА_1 підприємства «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення 555 072,82 грн., яким позов задоволено повністю (суддя Саванчук С.О.)

08.09.2014 року на примусове виконання рішення від 19.08.2014 року Господарським судом Київської області було видано наказ № 911/2596/14.

11.04.2016 року Дочірнє підприємство «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулось до Господарського суду Київської області зі скаргою б/н від 08.04.2016 року на дії Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про часткове скасування постанови та зняття арешту.

У звязку з закінченням суддівських повноважень ОСОБА_4, скаргу б/н від 08.04.2016 року по справі № 911/2596/14 передано на автоматизований розподіл.

Згідно автоматизованого розподілу справ скаргу б/н від 08.04.2016 року ОСОБА_1 підприємства «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у справі № 911/2596/14 передано судді Господарського суду Київської області Карпечкіну Т.П. для розгляду скарги по суті.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Відповідно до п.п. 9.7 п.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлений у частині першій статті 1212 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Судом встановлено, що скаржник подав скаргу 08.04.2016 року на постанову державного виконавця від 28.03.2015 року, яка не була своєчасно надіслана на його адресу і про накладення арешту на рахунки та існування спірної постанови боржник дізнався лише 04.04.2016 року.

Відповідні обставини свідчать про обґрунтованість причин пропуску строку для звернення до суду зі скаргою, у зв'язку з чим, судом поновлено строк для подання скарги та ухвалою від 13.04.2016 року скарга б/н від 08.04.2016 року ОСОБА_1 підприємства «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у справі № 911/2596/14 на дії Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції була призначена до розгляду на 25.04.2016 року.

В судове засідання, яке відбулось 25.04.2016 року, представник ВДВС не зявився, ВДВС вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 13.04.2016 року не виконав. 25.04.2016 року через канцелярію суду від Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд скарги відкладався до 11.05.2016 року.

В судовому засіданні 11.05.2016 року стягувач подав відзив на скаргу, представником виконавчої служби до суду надані матеріали виконавчого провадження № 45080204. У звязку з чим, в судовому засіданні 11.05.2016 року оголошувалась перерва до 16.05.2016 року.

В судовому засіданні 16.05.2016 року скаржник підтримав вимоги скарги, надав додаткові пояснення по суті скарги та подав клопотання про уточнення скарги, в якому просив припинити провадження у справі в частині вимог скарги про скасування постанови від 28.03.2016 року про арешт коштів на рахунку № 0025 в ПАТ «Укрінбанк», МФО 300142.

Від виконавчої служби надійшло клопотання про відкладення розгляду скарги або розгляд скарги за наявними матеріалами.

У звязку з необґрунтованістю клопотання виконавчої служби про відкладення розгляду скарги, судом таке клопотання було відхилено та розглянуто скаргу за відсутності представника виконавчої служби.

Розглянувши в судовому засіданні 16.05.2016 року скаргу ОСОБА_1 підприємства «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» б/н від 08.04.2016 року на дії відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про часткове скасування постанови та зняття арешту, заслухавши пояснення представників скаржника та стягувача, дослідивши надані учасниками провадження докази та пояснення судом встановлено.

Як вбачається з викладених у скарзі обставин, державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції ОСОБА_5 28.03.2016 року у виконавчому провадженні № 45080204 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою арештовано кошти на рахунках, зокрема, № 2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478; № 0025 в ПАТ «Укрінбанк», МФО 300142; № 2094 в Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО 322669; № 2094 в Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО 322669.

При цьому, судом встановлено, що в прохальній частині скарги допущено помилку в даті спірної постанови, зокрема, зазначено 28.03.2015 року, однак згідно фактичних обставин спірна постанова винесена 28.03.2016 року.

Скаржник стверджує, що вищенаведена постанова державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 28.03.2016 року у виконавчому провадженні № 45080204 про арешт коштів боржника, в частині накладення арешту коштів на рахунках: № 2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478; № 0025 в ПАТ «Укрінбанк», МФО 300142; № 2094 в Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО 322669 та № 2094 в Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО 322669, не відповідає вимогам чинного законодавства і підлягає скасуванню.

Стягувач запречував проти задоволення скарги в частині рахунку № 0025 та проти скасування арешту, стверджуючи що господарський суд не вправі самостійно вчиняти дії, які належать до компетенції виконавчої служби. Також, стягувач наголошував на безпідставності застосування ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» в межах розгляду даної скарги.

В ході розгляду скарги з врахуванням заперечень стягувача, скаржник у клопотанні б/н від 13.05.2016 року просив припинити провадження у справі в частині вимог скарги про скасування постанови від 28.03.2016 року про арешт коштів на рахунку № 0025 в ПАТ «Укрінбанк», МФО 300142.

Також, в додаткових поясненнях скаржник посилався на ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав зняття судом арешту зі спірних рахунків.

Таким чином, вимогами скарги, що розглядається, є скасування постанови державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 28.03.2016 року про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на коти на рахунках: № 2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478; № 2094 в Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО 322669 та № 2094 в Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО 322669 та зняття арешту з наведених рахунків.

За приписами пункту 6 частини 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частинами 1-4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах; готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються; на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт; арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно з п. 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р. №492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003р. за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки; поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України; до поточних рахунків також належать, зокрема, рахунки за спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

В ході розгляду скарги заявником надано суду довідки Філії головного управління по м. Києву та Київській області ТВБВ № 10026/0124 ПАТ «Державний Ощадний банк України» від 29.04.2016 року № 1365 про те, що рахунок № 2094 відкрито на виконання вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» і такий рахунок має спеціальне призначення для зарахування та виплат застрахованим особам матеріального забезпечення та страхових виплат Фонду соціального страхування та від 29.04.2016 року № 1366, про те, що рахунок № 2094 відкритий на виконання вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та є рахунком зі спеціальним призначенням для зарахування та виплат компенсацій особам, постраждалим від Чорнобильської катастрофи. Також, надано довідку Дарницького відділення АБ «Укргазбанк» від 10.05.2016 року № 23-51/230 про те, що рахунок № 2 відкрито для зарахування та виплат застрахованим особам матеріального забезпечення, страхових виплат від Фонду соціального страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» кошти, що надходять від сплати єдиного внеску та застосування фінансових санкцій відповідно до цього Закону, не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про формування, порядок надходження і використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чрнобильської катастрофи та соціального захисту населення» кошти Фонду витрачаються виключно на фінансування заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, що передбачені законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно вимог вищезазначених законів та листа Національного Банку України від 14.12.2010 року № 25-111/2972-22535 страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам та страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунках відповідної категорії за балансовим рахунком 2604 «Цільові кошти на вимогу суб'єктів господарювання», тому є спеціальними рахунками для зарахування та виплати страхових коштів. При цьому, спірною постановою накладено арешт на кошти на цілому переліку рахунків відповідача, які не відносяться до спірної категорії соціальних рахунків, тому постанова підлягає частковому скасуванню в частині арешту коштів, що перебувають соціальних рахунках зі спеціальним режимом використання: № 2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478; № 2094 в Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО 322669 та № 2094 в Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО 322669.

Приписами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частинами першою та другою ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Враховуючи, що згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно та кошти боржника накладається з метою забезпечення реального виконання рішення, відсутні підстави для накладення арешту на кошти (рахунки), на які не може бути звернуто стягнення за виконавчим документом. Крім того, внаслідок накладення арешту на спеціальні рахунки боржника, на кошти за якими не може бути звернуто стягнення, заблоковано виплатити страхових платежів призначених для відповідних соціально захищених категорій громадян.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відтак, виконавчою службою неправомірно накладено арешт на кошти, що знаходяться на спеціальних рахунках боржника, на які не може бути звернуто стягнення, що також призводить до порушення прав людини, закріплених Конституцією України.

Як передбачено абз.2 ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Таким чином, враховуючи, що на спірних рахунках обліковуються кошти, на які не може бути накладено арешт, скарга в частині визнання незаконною та скасування постанови про накладення арешту на рахунки № 2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478; № 2094 в Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО 322669 та № 2094 в Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО 322669 підлягає задоволенню.

Щодо вимоги скаржника про зняття судом арешту зі спірних рахунків з підстав, визначених ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає, що наведені в ст. 60 норми не передбачають вирішення судом питання про зняття арешту з рахунків боржника, передбачено розгляд судом та вирішення питання щодо зняття арешту з майна третьої особи, яке не належить боржникові.

У п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 № 9 зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Таким чином, скасування постанови про накладення арешту на спірні рахунки є підставою для зняття арешту з таких рахунків виконавчою службою, а в разі недотримання передбачених зобовязань, скаржник не позбавлений можливості оскаржити відповідну бездіяльність виконавчої служби до суду шляхом вирішення питання про зобовязання органу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Таким чином, скарга в частині зняття арешту зі спірних рахунків не підлягає задоволенню по суті.

Щодо клопотання заявника б/н від 13.05.2016 року про припинення провадження у справі в частині вимог скарги про скасування постанови від 28.03.2016 року про арешт коштів на рахунку № 0025 в ПАТ «Укрінбанк», МФО 300142, суд зазначає, що згідно з абз. 2 п. 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розяснено, що у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XIII ГПК тощо.

В разі відмови позивача від позову і, якщо таку відмову прийнято господарським судом провадження у справі припиняється на підставі п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, провадження за скаргою в частині вимог скарги про скасування постанови від 28.03.2016 року про арешт коштів на рахунку № 0025 в ПАТ «Укрінбанк», МФО 300142 підлягає припиненню на підставі п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись п. 4 ст. 80, ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 підприємства «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на дії Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції задовольнити частково.

2. Скасувати постанову відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 28.03.2016 року у виконавчому провадженні № 45080204 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 підприємства «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках: № 2 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478; № 2094 в Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО 322669 та № 2094 в Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО 322669.

3. Припинити провадження з розгляду скарги ОСОБА_1 підприємства «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на дії Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції в частині вимог скарги про скасування постанови від 28.03.2016 року про арешт коштів на рахунку № 0025 в ПАТ «Укрінбанк», МФО 300142.

4. Відмовити в задоволенні решти скарги ОСОБА_1 підприємства «ШРБУ № 100» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на дії Відділу Державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції в частині зняття арешту з рахунків.

Суддя Т.П. Карпечкін