ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 р. Справа № 917/466/16

За позовом Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, 36000, вул.Зигіна, 1, м.Полтава

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36000

про стягнення 34000,00 грн. штрафу та пені.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: Дикань О.М.

від відповідача: не з'явився

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного рішення (ст.85 ГПК України).

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення 34000,00 грн. на підставі рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України від 03.09.15 р. № 02/132-рш, з яких: 17000,00 грн. штрафу та 17000,00 грн. пені (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду ухвалою від 21.04.2016 р.).

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає, з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку представника у засідання не забезпечив. Ухвала суду від 24.03.2016 р. про порушення провадження у справі направлялася відповідачу за адресою, вказаною у позові та повернулася до суду з відміткою поштової установи: "За закінченням терміну зберігання".

Відомості про державну реєстрацію відповідача підтверджуються даними, що містяться на веб-сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб підприємців (діє відповідно до наказу Міністерства юстиції України №18 46/5 від 14.12.2012 р. "Про затвердження порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

Таким чином, відповідно до пп. 3.5.10 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" відповідач вважається належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання та про покладені на нього обов'язки.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України (далі - територіальне відділення або позивач) у справі № 02-01-50/87-2015 прийняте рішення від 03.09.15 № 02/132-рш (далі - Рішення) про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу на автомобільних перевізників, зокрема на фізичну особа - підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1 або відповідач) (копія Рішення а.с. - 7-12).

Зокрема, пунктом першим резолютивної частини Витягу з Рішення визнано дії автомобільних перевізників, зокрема і ФОП ОСОБА_1, щодо застосування після набуття законної сили розпорядження голови Полтавської ОДА від 20.04.15 № 187 однакового тарифу за 1 км проїзду пасажира на міжміських автобусних маршрутах загального користування в звичайному режимі руху у розмірі 0,45 грн. без його економічного обґрунтування, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та частиною 3 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій шляхом вчинення суб'єктами господарювання схожих дій на ринку надання послуг з перевезення пасажирів у звичайному режимі руху на міжміських автобусних маршрутах загального користування, які призвели до обмеження конкуренції без об'єктивних причин для вчинення таких дій.

Пунктом другим резолютивної частини витягу з Рішення накладено на відповідача штраф у розмірі 17 000 грн.

Позивач зазначає, що Витяг з Рішення було направлено Позивачем супровідним листом від 08.09.15 №02/4380 на адресу відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - 36000, АДРЕСА_2.

Повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 742 від 14.09.15 разом з конвертом було повернуто до територіального відділення з відміткою відділення поштового зв'язку - «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі, якщо вручити рішення, розпорядження немає можливості, зокрема внаслідок:

відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем прописки);

відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно - господарського управління і контролю за відповідною юридичною адресою рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через 10 днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (друкованому виданні відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем прописки, юридичної адреси Відповідача).

У зв'язку з неможливістю вручення рішення від 03.09.15 № 02/132-рш ФОП ОСОБА_1, у Всеукраїнській громадсько - політичній газеті «Зоря Полтавщини» від 17.11.15 №№ 175-176 (22705 - 22706) на сторінці 5 було опубліковано повідомлення про прийняття адміністративною колегією територіального відділення вищезазначеного рішення.

Як зазначає позивач, штраф, відповідно до рішення від 03.09.15 № 02/132-рш, відповідачем не сплачено, рішення територіального відділення не оскаржувалося та є таким, що набрало законної сили і обов'язковим до виконання. За даних обставин, позивач просить стягнути з відповідача 17000,00грн. штрафу.

Крім того, позивач за період з 28.01.16р. по 07.04.16р. нарахував пеню за кожен день прострочення сплати штрафу у розмірі півтора відсотки від суми штрафу, що відповідно до розрахунку позивача та з врахуванням ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" складає 17 000, 00 грн.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 ГК України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов'язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб'єкта господарювання; скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 56 зазначеного закону особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Враховуючи, що оголошення було опубліковане 17.11.2015 р. у Всеукраїнській громадсько - політичній газеті «Зоря Полтавщини» №№ 175-176 (22705 - 22706) на сторінці 5, то, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу згідно положень ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є саме 27.11.2015 р.

Згідно п. 8 ст. 56 цього ж закону, протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Станом на день розгляду спору штраф відповідачем не сплачено, доказів зворотного суду не надано.

Таким чином, відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ухилився від сплати, накладеного на нього позивачем штрафу у встановлений Законом термін.

Враховуюче викладене вище, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 17 000, 00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 17 000, 00 грн. за період з 28.01.2016 по 07.04.2016 р.

Так, господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання у ГК України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Суд перевірив розрахунок суми пені, наданий позивачем, та встановив, що останній відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до частини 7 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені, органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню у судовому порядку.

Згідно ч. 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, вимоги позивача про стягнення пені у сумі 17 000, 00 грн. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреного судом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 22, 32, 33,43,49, 75, ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, 36000, ідентифікаційний НОМЕР_1) до загального фонду Державного бюджету України на рахунок 0002 управління Державної казначейської служби України у м. Полтава, , банк одержувача ГУДКСУ у Полтавській області, м. Полтава, МФО 831019 за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100, символ звітності 106 - штраф у розмірі 17 000,00 грн та пеню у сумі 17 000,00 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, 36000, ідентифікаційний НОМЕР_1) на користь Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (м. Полтава, вул. Зигіна, 1), , МФО 820172 Державна казначейська служба України м. Київ, р/р 9819 на відновлення касових видатків за КЕКВ 2800. 1378,00 грн судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено: 23.05.2016.

Суддя Н.Г. Гетя