донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.05.2016 справа № 24/342

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:не з'явився,
від відповідача:ОСОБА_4 за дов. № юр/2957 від 30.12.2015,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ,
на ухвалу Господарського суду Донецької області
від14.04.2016
по справі№ 24/342 (ОСОБА_5 М.)
за позовомДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ,
доОбласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", м. Краматорськ Донецької області,
простягнення 122 911 619, 57 грн.

Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України»), м. Київ, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (далі ОКП «Донецьктеплокомуненерго»), м. Краматорськ Донецької області, про стягнення основного боргу в розмірі 108 598 787, 40 грн., пені в сумі 8 475 775, 48 грн., 3 % річних у розмірі 1 793 303, 36 грн. та інфляційних втрат у сумі 4 043 753, 33 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 22.12.2011 у справі № 24/342 позовні вимоги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 108 598 787, 40 грн., пеню в сумі 6 780 620, 38 грн., 3 % річних у розмірі 1 793 303, 36 грн. та інфляційні втрати в сумі 4 043 753, 33 грн. В іншій частині позову відмовлено.

31.03.2016 до канцелярії Господарського суду Донецької області надійшла заява ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Донецької області від 22.12.2011 у справі № 24/342 на три роки.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.04.2016 у справі № 24/342 заяву ОКП «Донецьктеплокомуненерго» задоволено частково та відстрочено виконання рішення Господарського суду Донецької області від 22.12.2011 у справі № 24/342 на 6 місяців з 2 квітня по 2 жовтня 2016 року.

Позивач, не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.04.2016 у справі № 24/342 та прийняти нову, якою у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду відмовити повністю. Заявник апеляційної скарги посилається на неправильне застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, а також неповне зясування фактичних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт вважає, що: судом першої інстанції необґрунтовано залишено поза увагою той факт, що питання відстрочення виконання рішення суду вже неодноразово розглядалось у цій справі; чинним законодавством не передбачено можливості звільнення від відповідальності за порушення грошового зобовязання через неможливість його виконання; судом при винесенні ухвали не враховано тяжкий майновий стан позивача.

В апеляційній скарзі наведені також інші доводи, які на думку заявника є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні не вбачає підстав для її задоволення та просить залишити ухвалу місцевого господарського суду без змін як законну та обґрунтовану.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за його відсутності, з чим погодився представник відповідача.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що ухвала Господарського суду Донецької області від 14.04.2016 є законною і обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Винятком із загального порядку виконання рішень господарського суду є, зокрема, стаття 121 ГПК України, яка передбачає, що у разі наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до статті 121 ГПК України суд за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони у виняткових випадках, залежно від обставин справи може, серед іншого, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

За змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обовязком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до приписів статей 43, 33, 43 ГПК України саме на відповідача покладено обовязок доведення існування відповідних підстав, а господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 № 9, підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

До обставин, що ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Такі висновки Конституційного Суду України містяться в мотивувальній частині рішення від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення Господарського суду Донецької області від 22.12.2011 у справі № 24/342 ОКП «Донецьктеплокомуненерго» посилається, зокрема, на тяжкий фінансовий стан підприємства, на підтвердження чого відповідач надав баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015 (т. 2, а. с. 13), звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 року (т. 2, а. с. 14), інформацію про дебіторську заборгованість за теплову енергію перед підприємством відповідача на 01.03.2016 (т. 2, а. с. 17), сертифікат Торгово-промислової палати України № 2644/05-4 від 28.08.2014 про настання обставин непереборної сили (т. 2, а. с. 34).

Зокрема, з наданого відповідачем балансу (звіту про фінансовий стан) вбачається, що станом на 31.12.2015 непокритий збиток ОКП «Донецьктеплокомуненерго» складає 994 001 тис. грн.

Таким чином, дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав їм належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про тяжкий фінансовий стан ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що заборгованість відповідача у цій справі виникла набагато раніше початку антитерористичної операції та повязаних з цим обставин, що ускладнюють провадження господарської діяльності на території Донецької області.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач сплатив основний борг, що підлягав стягненню за рішенням Господарського суду Донецької області від 22.12.2011 у цій справі, у 2012 році.

Станом на 31.03.2016 кредиторська заборгованість ОКП «Донецьктеплокомуненерго» перед ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» становить 16 967 767, 61 грн. і складається з сум штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем, що підтверджується довідкою про кредиторську заборгованість (т. 2, а. с. 31) та актом звірки взаємних розрахунків від 31.01.2016 (т. 2, а. с. 12), наданими відповідачем, а також розрахунком заборгованості за спірним Договором у справі № 24/342, наданим позивачем (т. 2, а. с. 139-142).

Отже, колегія суддів вважає, що наведене свідчить про намір відповідача виконувати зобовязання належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Крім того, оскільки відповідач звернувся із заявою про відстрочення виконання рішення 31.01.2016, суд розглядає таку заяву з урахуванням обставин, на які посилається заявник на час такого звернення.

Колегія суддів також враховує, що прийняття судового рішення про стягнення з боржника заборгованості не є підставою для припинення відповідного зобовязання і негативні наслідки у формі відповідальності за невиконання зобовязання, передбачені законом або договором, боржник несе до повного виконання рішення суду.

Також на підтвердження кризової ситуації, що склалася на підприємстві, відповідач надав суду першої інстанції копію наказу генерального директора ОКП «Донецьктеплокомуненерго» № 27 від 02.02.2016 про встановлення з 18 квітня по 14 жовтня 2016 року неповного робочого тижня для працівників апарату управління підприємства (т. 2, а. с. 15).

Наведене свідчить не тільки про тяжкий фінансовий стан підприємства, але й про кризову ситуацію адміністративно-організаційного характеру.

Заявник апеляційної скарги також вважає, що суд першої інстанції помилково врахував наявний у матеріалах справи сертифікат Торгово-промислової палати в якості доказу настання обставин, що ускладнюють виконання зобовязання відповідачем, оскільки настання обставин непереборної сили стосується податкових зобовязань відповідача (т. 2, а. с. 34).

Проте, колегія суддів відхиляє доводи апелянта і зазначає, що в силу положень статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Дослідивши зазначений сертифікат на рівні з іншими доказами, суд першої інстанції в першу чергу звернув увагу на триваючий характер встановлених обставин непереборної сили та неможливість визначення дати їх закінчення.

Колегія суддів також зауважує, що посилання апелянта на тяжке фінансове положення ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» не є безумовною підставою для відмови у відстроченні виконання рішення, а вимагають встановлення відповідного балансу інтересів сторін при вирішенні питання щодо відстрочення виконання рішення. Водночас, за змістом статті 121 ГПК України, встановлення такого балансу не виключає відстрочення як таке.

Отже, колегія суддів вважає, що, задовольняючи заяву про відстрочення виконання рішення частково, суд першої інстанції виходив із принципів компромісу інтересів сторін та врахував майновий стан як відповідача, так і позивача.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що судом вже розглядались заяви відповідача про відстрочення виконання рішення, зокрема, ухвалами Господарського суду Донецької області від 27.02.2014 та 01.10.2015 у цій справі ОКП «Донецьктеплокомуненерго» була надана відстрочка виконання рішення відповідно на 1 рік та на 6 місяців.

Проте, колегія суддів відхиляє доводи апелянта і не вважає, що наведене є підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача чи для скасування винесеної за результатами її розгляду ухвали, адже чинне законодавство, зокрема стаття 121 ГПК України, не обмежує право сторони на повторне звернення з відповідною заявою.

Щодо інших доводів, викладених в апеляційній скарзі позивача, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно досліджено всі обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, враховано фінансовий стан сторін, їх майнові інтереси, обєктивні обставини, що значно ускладнюють провадження господарської діяльності та виконання рішення місцевого господарського суду, та правильно застосовані норми процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Донецької області від 14.04.2016 у справі № 24/342 підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована з підстав, викладених вище.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг покладається на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ, на ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.04.2016 у справі № 24/342 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.04.2016 у справі № 24/342 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3