ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 травня 2016 р. Справа № 903/251/16

за позовом: Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг в особі Волинської філії, м.Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Золотий Екватор, м.Луцьк

про зобовязання повернути майно

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №14/20-08-16 від 01.04.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність від 13.04.2016р.

В судовому засіданні 24.05.2016р. на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 26.05.2016р. до 10:00 год. для подачі позивачем доказів по справі.

Суть спору: позивач Державне публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Украгролізинг в особі Волинської філії звернувся із позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Золотий Екватор та просить зобовязати повернути майно, а саме: бензин марки А-95 170л.

В підтвердження позовних вимог подав договір поставки нафтопродуктів №41 від 21.01.2014р. з додатками, платіжне доручення №9 від 30.09.2014р., видаткову накладну №10919 від 01.10.2014р., №526 від 01.10.2014р., акт звіряння взаємних розрахунків станом на 21.08.2015р., лист №11/1809 від 01.10.2015р., лист №14/2065 від 16.11.2015р., лист №16/1511 від 13.08.2015р., лист №09/1545 від 21.08.2015р., лист №14/1564 від 26.08.2015р., лист №826 від 11.11.2015р., постанову Рівненського апеляційного господарського суду №903/586/14 від 13.10.2015р., положення про Волинську філію Національної акціонерної компанії «Украгролізинг» 2012р., довідку АБ №548387 з ЄДРПОУ Волинської філії Національної акціонерної компанії «Украгролізинг».

Представник позивача через канцелярію суду та в судових засіданнях 24.05.2016р. та 26.05.2016р. подав наступні документи:

1.) клопотання про здійснення технічної фіксації судового засідання за вх. №01-54/3797/16 від 25.04.2016р.;

2.) клопотання про витребування доказів за вх. №01-54/3798/16 від 25.04.2016р.;

3.) клопотання за вх. №01-54/3796/16 від 25.04.2016р., в якому позивач повідомив наступне:

- що у провадженні судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи з спору між цими сторонами, про цей предмет і з цих підстав та відсутнє рішення вище перелічених органів з даного спору;

- в підтвердження повноважень директора на підписання позовної заяви подав копію довіреності №14/20-08-16 від 01.04.2016р.

4.) клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи за вх. №01-54/4758/16 від 26.05.2016р., яким долучив копії карток на пальне та копію видаткової накладної №526 від 01.10.2016р.;

5.) клопотання про витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України за вх. №01-54/4757/16 від 26.05.2016р., в якому просить витребувати від ТзОВ «Золотий Екватор» належним чином завірені документи аналізу всіх використаних та невикористаних карток на пальне згідно договору поставки нафтопродуктів №41 від 21.01.2014р.;

6.) пояснення стосовно відзиву відповідача за вх. №01-54/4756/16 від 26.05.2016р., в якому вказав наступне:

- 21.01.2014 року було укладено договір поставки нафтопродуктів № 41 між ДПАТ «Національна акціонерна компанія «Украгролізннг» та ТОВ «Золотий Екватор», відповідно до якого Постачальник (Відповідач) зобовязується поставити покупцю (Позивач) нафтопродукти в асортименті, а Покупець зобовязується прийняти Товар від Постачальника та оплатити його вартість на умовах даного Договору. Додатково до основного зобов'язання Постачальник обревізується зберігати проданий Товар до дати поставки на умовах даного Договору;

- відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків;

- відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості;

- згідно ч.2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору;

- на підставі вищезазначеного та дослідивши правовому природу спірного Договору чітко встановлюються ознаки змішаного договору: договір поставки та договір зберігання. Аналогічної думки притримується колегія суду Рівненського апеляційного господарського суду в постанові від 13.10.2015 року у справі №903/586/14, де також спірним є договір, який містить ознаки договору поставки та договору зберігання, та визнається останнім, як змішаний договір. Даний факт є преюдиціальним та не підлягає доказуванню;

- у своїх письмових поясненнях Відповідач перекручує зміст п. 6.5.Договору намагаючись ввести в оману учасників процесу вдається до маніпулювання/перекручування поняттям «термін дії карток на пальне», як підставою для припинення нашого права власності на Товар (нафтопродукти в асортименті). З таким безглуздими ствердженнями Відповідача неможливо погодитися з наступного:

відповідно до п. 1.1. Договору предметом Договору є «нафтопродукти в асортименті» а не картки на пальне: «Постачальник зобовязується поставити Покупцю нафтопродукти в асортименті», в подальшому Товар, а Покупець зобов'язується прийняти Товар від Постачальника та оплатити його вартість на умовах даного Договору.

згідно п. 3.1. Договору Постачальник не пізніше 3-х робочих днів з моменту надходження коштів на рахунок останнього передає Покупцю картки на пальне. Факт надходження коштів на рахунок Постачальника останнім не спростовується та не заперечується.

згідно абзацу 3 п. 3.1. Договору з моменту підписання Сторонами видаткових накладних у Покупця вникало право власності на Товар;

- відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України «Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.»;

- ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна;

- відповідно до ст. 319 ЦК України Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; ч.7. ст. 319 ЦК України встановлено: Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом;

- згідно п.3.2. Договору - «Картка на пальне є товарно-розпорядчим документом на Товар, на підставі якого здійснюють відпуск Товару на АЗС. Картка на пальне не є розрахунком чи платіжним засобом.»;

- для отримання Товару (заправки пальним транспортного засобу на АЗС) оператору пред'являється картка на пальне і післядії ідентифікації оператором АЗС здійснюється відпуск Товару (нафтопродуктів), а картка на пальне залишається в оператора АЗС;

- згідно з п. 3.4. «Датою поставки Товару е дата отримання Товару на АЗС.»;

- станом на дату судового засідання, 24.05.2016 року, видані, відповідно до умов розділу 3 Договору. Постачальником картки на пальне, в кількості 11 штук, на загальну кількість 170 літрів бензину марки А95 - залишаються в розпорядженні Позивача, тобто обставини обумовлені п. 3.4. Договору не наступили, поставки Товару в кількості 170 літрів бензину А95 не було здійснено;

- стосовно заяви Відповідача про строк дії карток на пальне, вважаю за необхідне повідомити суду, що згідно Договору поставки нафтопродуктів №41 від 24.01.2014 року предметом договору є нафтопродукти в асортименті, а картки на пальне є лише товарно- розпорядчим документом, і сплив терміну їх дії ніяким чином не може впливати на право власності Покупця на Товар, момент виникнення якого чітко прописано в абзаці 3 п. 3.1. Договору та на законодавчому рівні врегульовано положеннями Цивільного кодексу України, зокрема розділом першим «Право власності» Книги Третьої «Право власності та інші речові права» Цивільного Кодексу України;

- щодо терміну дії карток на пальне, вважаю за необхідне звернути увагу суду на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 року у справі №903/586/14 за позовом ПП «Ярина» санаторій «Конвалія» до ТОВ «Золотий Екватор», де в матеріалах справи також спростовано твердження Відповідача щодо сплину строку дії карток на пальне, і зазначено, самим же Відповідачем, що термін дії карток може бути продовжено з паралельним їх виключенням зі «стоп-листа». Даний факт є преюдиціальним та не підлягає доказуванню;

- в ЦК України та ГК України не передбачається такої підстави припинення зобов'язання, як закінчення строку дії документу, який підтверджує право на отримання Товару, відтак Відповідач не звільняється від обовязку передати Товар (нафтопродукти) за Договором;

- з огляду на те, що договір по своїй правовій природі є змішаним договором, і як такий, що містить в собі ознаки характерні для договору зберігання та у відповідності до абзацу 2 п. 1.1 Договору - Відповідач додатково до основного зобов'язання зобов'язався зберігати проданий Товар до дати його поставки на умовах даного Договору;

- відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною, і повернути її у схоронності;

- частиною 2 ст. 938 ЦК України передбачено, що якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігай зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення;

- відповідно до ч. 1 ст. 942 ЦК України зберігай зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. При цьому слід зазначити, що цей обов'язок не припиняється із закінченням строку зберігання;

- ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості;

- відповідно до ст. 953 ЦК України зберігач зобовязаний на першу вимогу повернути поклажодавцеві річ;

-відповідно до п. 10.9. Договору даний договір набуває сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання Сторонами.

- вважає, що всупереч вимогам статей 33, 34 ГПК України Відповідач не довів належним чином своїх заперечень з приводу позивних вимог. Заперечення наведені Відповідачем спростовуються наявними у справі доказами та спростовуються всім вищевикладеним.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.05.2016р. подав письмові пояснення за вх. №01-54/4637/16 в яких не погоджується із вимогами Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», з огляду на наступне:

- за змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку;

- за приписами ст.ст. 11,509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору;

- згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків;

- відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості;

- 21.01.2014 року між ТОВ «ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР» та Державним публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» укладено Договір поставки нафтопродуктів № 41 відповідно до умов якого Постачальник (Відповідач по справі) зобовязується поставити Покупцю (Позивачу по справі) нафтопродукти, а Покупець зобовязується прийняти товар від Постачальника та оплатити його вартість на умовах даного Договору;

- за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами спору Договір № 41 є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України);

- згідно з ч.1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу;

- статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу;

- обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, в тому числі, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ст. 664 Цивільного кодексу України);

- на виконання умов Договору ТОВ «Золотий Екватор» передано, а ДПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "УКРАГРОЛІЗИНГ" прийнято талони на пальне, про що свідчать підписані видаткові накладні на товар наявні в матеріалах справи;

- згідно п. 6.3. Договору, товар (партія Товару) передається уповноваженим особам Покупця на АЗС лише на підставі предявленої оператору АЗС картки на пальне. Відповідно до п. 3.3. Договору № 41 сторони погодили, що товар постачається Покупцю (Позивачу по справі) по-частково (товарними партіями) на умовах РСА завантажено в автомобільний транспорт Покупця з резервуарів автозаправних станцій (АЗС) Постачальника (Відповідача по справі). Пунктом 6.5. Договору, передбачено, що картки на пальне не предявлені оператору АЗС, протягом 1 року з моменту їх отримання Позивачем, втрачають чинність і є недійсними;

- згідно умов укладено Договору сторонами погоджені місця поставки (АЗС ТОВ "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР") та визначено період часу, в межах якого Позивач може отримати поставлений товар (протягом 1 року - п. 6.5. Договору). Позивач належним чином був повідомлений про час і місце, коли і де товар може бути наданий у розпорядження останнього, шляхом зазначення про це у договорі та виданих карток на пальне;

- як передбачено ст. 689 ЦК України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства;

- за приписами ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив (у даному випадку Позивач є кредитором в силу того, що на нього покладено обовязок здійснити дії щодо забезпечення прийняття товару), якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку;

- Позивач у погодженні сторонами строки дій щодо прийняття товару, що вимагалися від нього не вчинив;

- відповідно до ч.3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі;

- відповідно до ст. 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором;

- як передбачено ч. 4 ст. 690 Цивільного кодексу України, якщо покупець без достатніх відстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу;

- відповідачу як постачальнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору;

- згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим;

- 16.05.2016 року, ТОВ «ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР» було направлено на адресу ДПАТ "Національна Акціонерна Компанія "УКРАГРОЛІЗИНГ" м. Київ) та на адресу Волинської філії ДПАТ "Національна Акціонерна Компанія УКРАГРОЛІЗИНГ" (м. Луцьк) повідомлення про розірвання договору поставки нафтопродуктів № 41 від 21.01.2014 року. Факт отримання повідомлень підтверджується копіями повідомлень-розписок про вручення відправлення спецзвязку;

- Відповідач скористався правом на відмову від Договору, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

В підтвердження долучив до матеріалів справи копію листа за вих. № 348 від 16.05.2016р., копію повідомлення-розписки про вручення відправлення спецзвязку (м. Київ); копію повідомлення-розписки про вручення відправлення спецзвязку (м. Луцьк); копію постанови Вищого господарського суду України від 02.03.2016 року по справі № 908/2042/14; копія довіреності на представника.

В судовому засіданні просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ДПАТ "Національна Акціонерна Компанія "УКРАГРОЛІЗИНГ" до ТОВ «ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР».

Суд, розглянувши клопотання про витребування доказів у відповідача не вбачає підстав для його задоволення з посиланням на ст.38 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

21 січня 2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Золотий Екватор та Державним публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Украгролізинг було укладено договір поставки нафтопродуктів №41 (а.с.15-18).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобовязася поставити покупцю нафтопродукти в асортименті, в подальшому іменовані Товар, а покупець зобовязався прийняти Товар від Постачальника та оплатити його вартість на умовах даного Договору.

Додатково до основного зобов'язання Постачальник зобов'язався зберігати проданий Товар до дати поставки на умовах даного Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору, асортимент та кількість Товару (обємної товарної партії) погоджуються Сторонами в Додатках, що є невідємними частинами даного Договору. Одиницею виміру кількості Товару Сторони визначили літри.

Згідно з абз. 3 п. 3.1 Договору, право власності на Товар переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами видаткової накладної на Товар.

Згідно п. 3.4 Договору, датою поставки Товару є дата отримання Товару на АЗС. Датою відпуску Товару є дата отримання оператором АЗС картки на пальне, при цьому дана картка залишається у оператора (абз. 2 п. 3.1 Договору).

У відповідності до пункту 4.2 Договору, розрахунки за Товар Компанія здійснює на умовах 100% попередньої оплати вартості товару; при цьому, моментом зобов'язання Компанії по оплаті Товару вважається момент поступлення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

21.01.2014р. сторони підписали додаток до договору №41 від 21.01.2014р. відповідно до якого погодили вартість товару (а.с.19).

07.07.2014 р. між тими ж сторонами підписано додаткову угоду № 1/349 до договору №41 від 21.01.2014 р. (а.с.20). Відповідно до даної угоди сторони домовились, внести зміни в договір поставки нафтопродуктів №41 та дійшли згоди збільшити ціну на паливно-мастильні матеріали, що не перевищує 10% вартості за 1 літр.

09.07.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю Золотий Екватор та Державне публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Украгролізинг підписали додаткову угоду №2/359 до договору №41 та дійшли згоди збільшити ціну на паливно-мастильні матеріали, що не перевищує 10% вартості за 1 літр (а.с.21-22).

11.07.2014р. сторони підписали додаткову угоду №3/363 до договору №41 від 21.01.2014р. та дійшли згоди збільшити ціну на паливно-мастильні матеріали, що не перевищує 10% вартості за 1 літр (а.с.23).

14.07.2014р. сторони підписали додаткову угоду №4/366 до договору №41 від 21.01.2014р. та дійшли згоди збільшити ціну на паливно-мастильні матеріали, що не перевищує 10% вартості за 1 літр (а.с.24).

16.07.2014р. сторони підписали додаткову угоду №5/369 до договору №41 від 21.01.2014р. та дійшли згоди збільшити ціну на паливно-мастильні матеріали, що не перевищує 10% вартості за 1 літр (а.с.25).

18.08.2014р. сторони підписали додаткову угоду №6/401 до договору №41 від 21.01.2014р. та дійшли згоди збільшити ціну на паливно-мастильні матеріали, що не перевищує 10% вартості за 1 літр (а.с.26).

30.09.2014р. сторони підписали додаткову угоду №4/7/449 до договору №41 від 21.01.2014р. та дійшли згоди збільшити ціну на паливно-мастильні матеріали, що не перевищує 10% вартості за 1 літр (а.с.27).

Позивач здійснив попередню оплату товару, що підтверджується платіжними дорученням №9 від 30.09.2014р. на загальну суму 372885,00грн., в т.ч.: за бензин А-95 356495,00грн. та за дизельне пальне 16390,00грн.(а.с.29).

Факт отримання покупцем від продавця карток на паливно-мастильні матеріали підтверджується видатковою накладною № 526 від 01.10.2014 р. на загальну суму 372885,00грн., в т.ч.: за бензин А-95 356495,00грн. та за дизельне пальне 16390,00грн. та видатковою накладною №10919 від 01.10.2014р.(а.с.29-34).

На день розгляду справи, 11карток «WOG» зі штрих-кодами 40028, 05027, 31160, 747559, 24649, 23663, 00888, 02105, 73820, 91947 у номінальній кількості на 170літрів нафтопродуктів знаходиться у позивача, а отже відповідач не надав товар за вказаними картками.

Позивачем на адресу відповідача надсилались листи № 16/1511 від 13 серпня 2015 року, 711/1809 від 01.10.2015 року, №14/2065 від 16.11.2015 року про обмін прострочених карточок на діючі (а.с.36-41), однак вимоги позивача залишені відповідачем без належного реагування та задоволення.

21.08.2015р. відповідач надіслав лист на адресу позивача за № 09/1545 , вякому повідомив, що Компанією було заблоковано усі придбані картки (а.с.42).

Крім того, листом від 26.08.2015 № 14/1564 Компанія, з метою підписання актів звірки взаємних розрахунків за Договорами поставки нафтопродуктів, в тому числі за Договором поставки нафтопродуктів № 41 від 21.01.2014 року, звернулась до Відповідача з проханням щодо надання інформації, із зазначенням штрих-кодів карток, за якими не було здійснено відпуск Товару (а.с.43).

В свою чергу, листом від 11.11.2015р. № 326 Відповідач, на вище згаданий лист надав відповідь, в якій зазначив: «Інформації щодо із зазначенням штрих-кодів карток, за якими не було здійснено відпуск Товару, на жаль надати не можемо, по причині відсутності такої. Що стосується обміну протермінованих талонів на нові, просимо Вас надати нам офіційний письмовий запит, копії видаткових накладних про отримання даних талонів, а також самі талони (пластикові картки), після чого нами буде розглянуте питання щодо обміну талонів» (а.с. 44).

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.11 ЦК України та ст.174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дослідивши укладений між сторонами договір на підставі якого позивач просить повернути спірне майно, суд дійшов висновку, що укладений договір за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить ознаки договору поставки та договору зберігання.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як зазначено ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі укладеного ними договору поставки нафтопродуктів №41 від 21.01.2014 р., згідно якого відповідач зобов'язується поставити у власність позивача, а позивач зобов'язується прийняти і оплатити товар зазначений у п.1.1 договору.

У відповідності до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлене договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно п. 3.4. датою поставки товару є дата отримання товару на АЗС.

Крім того, п.1.1 договору сторони передбачили, що додатково до основного зобов`язання постачальник зобов`язується зберігати проданий товар до дати поставки (слід розуміти - відпуску) на умовах даного договору. Згідно п.2.1 Договорів, до ціни товару входить також вартість зберігання товару постачальником в резервуарах АЗС протягом 1 календарного року.

Отже, з моменту передачі відповідачем позивачу карток на пальне за видатковими накладними між сторонами у справі виникли правовідносини зберігання придбаних позивачем у відповідача обсягів нафтопродуктів.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та умов Договорів, з моменту передання відповідачем за видатковими накладними карток на пальне "WOG" позивачу, останній набув право власності на нафтопродукти в об'ємах, які зазначені у видаткових накладних.

Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно ч. 1 ст. 938 ЦК України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

У відповідності до ст. 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту передачі відповідачем позивачу придбаних останнім на підставі вищевказаного договору нафтопродуктів, які зберігаються відповідачем у резервуарах АЗС.

Відповідно до ст.667 ЦК України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов'язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення.

Згідно з ч.5 ст.226 ГК України у разі невиконання зобов'язання про передачу їй індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками) управнена сторона має право вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов'язаної сторони або вимагати відшкодування останньою збитків.

Згідно з п.6.5 договору картки є недійсними, однак це не тягне за собою втрату позивачем права власності на придбаний товар та припинення зобовязання з боку відповідача по передачі вказаного товару, оскільки передача відповідачем карток на право отримання позивачем товару не свідчить про виконання відповідачем своїх зобовязань у повному обсязі, з огляду на те, що відповідач продав товар, а позивач придбав його і передав на зберігання, а тому згідно зі ст.ст.662, 936 ЦК України, продавець (зберігач) зобовязаний передати його покупцю.

Таким чином, позивач оплатив, однак не отримав на його вимогу із зберігання відповідача 170 л. бензину марки А-95 у звязку із закінченням терміну дії карточок.

Відповідно до ч. 2 ст. 938 ЦК України, якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Оскільки, як зазначалося вище, згідно з п.6.5. договору, отримані картки є недійсними, позивач володіє правом власності на спірне майно, згідно умов договору перебуває на зберіганні відповідача без встановленого строку і на вимогу позивача не повернуто останньому.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що предявляються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, господарський суд, оцінюючи докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо повернення майна (нафтопродуктів) підлягає задоволенню.

Оскільки, спір до суду доведений з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. слід покласти на нього.

Керуючись ст. ст.6, 11, 317, 321, 334, 525, 526, 627, 628, 662, 664, 667,712, 936, 938, 949 Цивільного кодексу України, ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю "Золотий Екватор" (43010, м.Луцьк, вул. Кременецька,38, ) повернути майно, а саме: бензин марки А-95 170 л. шляхом вилучення та передачі Державному публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Украгролізинг(43010, м.Луцьк, вул. Дубнівська,18А, ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотий Екватор" (43010, м.Луцьк, вул. Кременецька,38, ) на користь Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг (43010, м.Луцьк, вул. Дубнівська,18А, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

26.05.2016р.

Суддя В. М. Дем`як