ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р.Справа № 916/1041/13
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Ліпчанської Н.В.

Секретар судового засідання: Кіртока Л.В.

За участю представників сторін:

від прокуратури Одеської області - ОСОБА_1., посвідчення № 031666, дата видачі : 26.01.2015р.

Інші представники в судове засідання не з'явились. Про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Донецько-Ясинуватського прокурору з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі Донецької обласної ради в особі Комунального підприємства „Міжнародний аеропорт Донецьк імені ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2013р.

по справі № 916/1041/13

за позовом Донецько-Ясинуватського прокурору з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі Донецької обласної ради в особі Комунального підприємства „Міжнародний аеропорт Донецьк імені ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Авіакомпанія Південні авіалінії

про стягнення 57 214, 14 грн. збитків

Встановила:

У квітні 2013 року Донецько-Ясинуватський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі Донецької обласної ради в особі Комунального підприємства Міжнародний аеропорт Донецьк імені С.С. Прокоф`єва звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія Південні авіалінії про стягнення збитків у розмірі 57 214, 14 грн.

Позов обґрунтований тим, що під час здійснення посадки 13.02.2013р. у міжнародному аеропорту м. Донецька літака ТОВ Авіакомпанія Південні авіалінії АН-24RV, який прямував рейсом Одеса-Донецьк, виникла надзвичайна ситуація, внаслідок якої літак впав в районі штучної злітно-посадкової смуги та пошкодив обладнання, яке належить КП Міжнародний аеропорт Донецьк імені С.С. Прокоф`єва.

Обґрунтовуючи позов позивач зазначає, що КП Міжнародний аеропорт Донецьк імені С.С. Прокоф`єва здійснило всіх необхідних дій, а саме: служби аварійно-рятувального та протипожежного забезпечення підприємства, інженерно-авіаційна служба та інші відповідальні особи, оперативно зреагували на надзвичайну ситуацію, вчинили заходи з рятування людей та майна, надали допомогу членам екіпажу та пасажирам, сприяли роботі комісії з розслідування надзвичайної події, рятувальних служб та правоохоронних органів.

Крім того, в обґрунтування позову позивач посилається на те, що про ліквідацію наслідків надзвичайної ситуації по підприємству був виданий відповідний наказ №52 від 14.02.2013р.

Таким чином, позивач нарахував збитки у розмірі 57 214, 14 грн. відповідачу, які складаються з піноутворювач 50 000 грн.; дизельне пальне 3 848, 52 грн.; пальне А 92- 537, 01 грн.; пальне А-80 та дизельне пальне 2828, 61 грн.

На думку Донецько-Ясинуватського прокурору з нагляду за додерженням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі Донецької обласної ради в особі Комунального підприємства Міжнародний аеропорт Донецьк імені С.С. Прокоф`єва ці обставини і стали підставою для звернення до господарського суду з відповідним позовом щодо стягнення з відповідача ТОВ Авіакомпанія Південні авіалінії збитків у розмірі 57 214, 14 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 08.04.2013р. позовну заяву Донецько-Ясинуватського прокурору з нагляду за додерженням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі Донецької обласної ради в особі Комунального підприємства Міжнародний аеропорт Донецьк імені С.С. Прокоф`єва до Товариства з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія Південні авіалінії про стягнення збитків у розмірі 57 214, 14 грн. передано з доданими до неї документами за підсудністю до господарського суду Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.04.2013р. було порушено провадження у справі за вказаним позовом.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.06.2013р. (суддя Невінгловська Ю.М.) у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд послався на те, що відповідно до приписів ст. 33 ГПК України позивач не довів в порядку, визначеному чинним законодавством фактичну вартість понесених збитків внаслідок здійснення заходів ліквідації надзвичайної ситуації, яка сталася 13.02.2013р. після падіння літака АН-24RV, який прямував рейсом Одеса-Донецьк.

Представники Комунального підприємства „Міжнародний аеропорт Донецьк імені ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю „Авіакомпанія Південні авіалінії у судове засідання призначене на 17 травня 2016 року не зявились, не скористались наданим їм ст. 22 ГПК України правом та повноважних представників не направили.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки повноважних представників суду не відомі.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

Відповідно до приписів п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності зазначених представників сторін.

Заслухавши пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 13.02.2013р. під час здійснення посадки у міжнародному аеропорту м. Донецька літака ТОВ Авіакомпанія Південні авіалінії АН-24RV, який прямував рейсом Одеса-Донецьк, виникла надзвичайна ситуація, внаслідок якої літак впав в районі штучної злітно-посадкової смуги та пошкодив обладнення, яке належить КП Міжнародний аеропорт Донецьк імені С.С. Прокоф`єва.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Крім того, відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р., №6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди (із змінами) роз'яснено, що шкода заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Приписами ч.5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що закон містить вказівку на перерозподіл обов'язку доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Крім того, відповідно до частин 1 і 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з приписами частинами 1 і 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Пунктом 1 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 N 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (в редакції рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 N 04-5/239) розяснено, що, вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому слід відрізняти обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору (статті 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди втілено у статті 1166 ЦК України, у відповідності до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, з огляду на положення статей 22, 1166 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Колегія суддів зазначає, що збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 26 листопада 2013 року відповідно до ч.1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, призначено по справі № 916/1041/13 судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз (83087, м. Донецьк, вул. Дубравна, 1-б); провадження по даній справі зупинено; матеріали справи направлено до експертної установи.

Листом від 06.07.2015р. в.о. директора Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз повідомив про неможливість проведення експертизи та повернення матеріалів у зв'язку із захопленням бойовиками приміщення м. Донецьк, вул. Дубравна, 1-б., в тому числі і архіву Інституту.

Отже, визначити чи підтверджується документально встановлена позивачем сума витрат на рятувальні роботи, що відбулись в аеропорту внаслідок падіння літака являється неможливим.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що позивачем не доведений розмір збитків, оскільки в матеріалах справи не встановлена та не доведена вартість майна, яке було використане позивачем під час вказаних подій, а саме в матеріалах справи відсутні угоди, податкові накладні, рахунки, платіжні доручення, акти приймання-передачі тощо, та інші документи, які підтверджують факт, обставини та розмір матеріальних коштовностей, які складають розмір позовних вимог.

Отже, твердження апелянта щодо того, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарським судом першої інстанції не в повному обсязі були досліджені всі фактичні обставини справи, які суттєве значення мали для вирішення спору, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом були досліджені всі фактичні обставини справи та цілком обґрунтовано зроблений висновок щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2013р. зі справи № 916/1041/13 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак підлягає залишенню без змін. У зв'язку з таким апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 85,99,101, 103 п.1, 105 ГПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Донецько-Ясинуватського прокурору з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави в особі Донецької обласної ради в особі Комунального підприємства „Міжнародний аеропорт Донецьк імені ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2013р. по справі № 916/1041/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до вимог ст.105 ГПК України і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 18.05.2016р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя Н.В. Ліпчанська