РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016Справа №910/6228/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглересурс»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі

Регіональної філії «Південно-Західна залізниця»

про стягнення 8 641,75 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Колода О.О. - по дов. № 781 від 25.12.2015

від відповідача Яхнівська Г.С. - по дов. № 3677 від 18.12.2015

СУТЬ СПОРУ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглересурс» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» про стягнення 8 641,75 грн. збитків, що виникли внаслідок нестачі вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 порушено провадження у справі № 910/6228/16 та призначено справу до розгляду на 21.04.2016.

Відповідач у поданому 21.04.2016 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивач в даному випадку є відправником вантажу тому право пред'явлення позову в нього відсутнє в силу ст. 130 Статуту залізниць України. Також зазначає, що в наданих накладених відсутній переуступний напис, який передбачено ст. 133 Статуту залізниць України.

В судовому засіданні 21.04.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 12.05.2016.

Позивачем 05.05.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про витребування доказів.

Розглянувши подане клопотання суд вважає, що воно не відповідає вимогам ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, а отже не підлягає задоволенню з огляду на те, що документи які просить витребувати позивач не підтвердить необхідні для вирішення даного спору обставини.

Відповідач у поданих 12.05.2016 до відділу діловодства суду запереченнях на позовну заяву зазначає, що позивачем не надано жодного доказу стосовно звернення до начальника станції Київ-Московський та не надано доказів звернення зі скаргою до начальника Дирекції залізничних перевезень, як це передбачено п. 16 та п. 17 Правил складання актів, затверджених наказом Мінтрансу України № 334 від 28.05.2002. Також вказує на те, що позивачем здійснений невірний розрахунок понаднормової недостачі вантажу без урахування вимог ст. 114 Статуту залізниць України.

В судовому засіданні 12.05.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.11.2015 за накладною № 49853021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Донвуглересурс» зі станції відправлення - Воскресенська на станцію призначення - Київ-Московський Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відправлено антрацит (вугілля) марки АКО (25-100) у кількості 69 тонн у вагоні № 60767779. Вантаж маркований, поверхня вантажу нижче бортів.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що під час прибуття вагонів на станцію призначення була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній та є меншою на 4 350 кг., а тому відповідач має відшкодувати збитки у вигляді вартості втраченого вантажу в сумі 8 641,75 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею ст. 306 Господарського кодексу України встановлено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як передбачено ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, п. 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (надалі - Статут), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна це - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до п. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції.

Згідно з ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з п. 1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001 кам'яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.

Як передбачено п.п. 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із «шапкою»). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу.

Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Як вбачається з накладної № 49853021 від 10.11.2015 було завантажено вантаж (антрацит) навалом, нижче рівня бортів та здійснено маркування вантажу шляхом нанесення ізвесткового розчину на поверхню вантажу.

На станції Основа Південної залізниці було проведено перевірку маси вантажу у вагоні № 60767779. Фактична маса брутто вагону склала 87 200 кг, тара вагону з ПД 22 550 кг. Маса вантажу за ПДП 69 000 кг. Фактична маса вантажу нетто 64 650 кг, що менше документу на 4 350 кг., про що зазначено в акті загальної форми № 42915 від 14.11.2015.

Відповідно до п. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин як невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Як встановлено судом позивач звернувся до начальника станції Основа Південної залізниці з листом № 752 від 18.11.2015 про надання комерційного акта, який було складено Залізницею при виявленні невідповідності фактичної маси вантажу з даними, вказаними у накладній № 49853021.

З листа станції Основа Південної залізниці № ДС-07/933 від 24.11.2015 вбачається, що комерційний акт на вагон № 60767779 на станції Основа Південної залізниці не складався зазначивши, що у разі виявлення недостачі при контрольному зважуванні до 5 тонн оформлюється акт загальної форми.

Наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 затверджено Правила складання актів (стаття 129 Статуту), згідно з п. 16 та п. 17 яких у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі - Дирекція) безпосередньо або через начальника станції.

При поданні скарги через начальника станції або безпосередньо начальнику Дирекції одержувачу видається розписка про прийняття скарги.

Начальник Дирекції на скаргу про відмову від складання комерційного акта (акта загальної форми) або про неправильне його оформлення повинен дати мотивовану відповідь по суті скарги: стосовно швидкопсувних вантажів - протягом доби, а стосовно інших вантажів - не пізніше триденного терміну після отримання скарги. У разі обґрунтованості скарги начальник Дирекції дає розпорядження про складання комерційного акта (акта загальної форми) або про переоформлення акта. У цьому разі плата за зберігання вантажу, а також за користування вагоном (контейнером) протягом часу затримки складання акта з одержувача не стягується.

Доказів того, що позивач звертався до начальника Дирекції залізничних перевезень зі скаргою не подано.

Відповідно до пп. б) п. 130 Статуту право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають: у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Враховуючи відсутність доказів оскарження відмови начальника станції скласти комерційний акт, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для покладення відповідальності на залізницю.

Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Позивачем належними засобами доказування не доведено вини відповідача у виникненні виявленої нестачі вантажу на суму 8 641,75 грн.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглересурс» не обґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 18.05.2016.

Суддя В.В.Сівакова