ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р. Справа № 918/243/16

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Конончук С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європак"

про стягнення заборгованості в сумі 29 900 грн. 74 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність №23 від 18.01.2016р.;

від відповідача - не з'явився.

У судовому засіданні 12 травня 2016 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернулася до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європак" (далі - ТзОВ "Європак", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 29 900 грн. 74 коп., з яких 26 800 грн. - заборгованість за Договором купівлі-продажу продукції №0017-12/15 від 17.12.2015 року, 2 778 грн. 39 коп. - пеня, 189 грн. 43 коп. - 3% річних, 132 грн. 92 коп. - інфляційні.

Ухвалою суду від 04 квітня 2016 року позовну заяву б/н від 23.03.2016р. прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №918/243/16, розгляд якої призначено на 218 квітня 2016 року.

18 квітня 2016 року від позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло письмове підтвердження того, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору. Також від позивача надійшов лист з додатками. (а.с. 28, 29-32)

Ухвалою суду від 18 квітня 2016 року розгляд справи відкладався на 12 травня 2016 року, у зв'язку із неявкою відповідача.

10 травня 2016 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли заяви про виправлення описок в ухвалі суду від 18.04.2016р.. (а.с. 39, 42) Ухвалами суду від 10.05.2016р. виправлено описки, допущені в ухвалі суду від 18.04.2016р..

У судовому засіданні 10.05.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

У судові засідання, призначені на 18 квітня та 10 травня 2016 року, відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника, витребуваних судом документів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням підстав, щодо своєї неявки не направив, однак належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах даної справи. (а.с. 26, 38)

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2015 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європак" (далі - Покупець) було укладено договір №0017-12/15 купівлі-продажу (далі - Договір) (а.с. 10-11)

Відповідно до п.1.1. Договору, Продавець продає, а Покупець купує - паливні гранули (пелети, продукцію) в кількості та за ціною, яка визначається за домовленістю сторін. Та вказується у видаткових накладних.

Згідно п. 2.1. Договору кількість продукції встановлюється в тонах.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що поставка продукції здійснюється Покупцем або за домовленістю сторін.

Форма оплати: Оплата реалізованої Продавцем та отриманої Покупцем партії продукції проводиться на умовах післяоплати на протязі 5-ти (п'яти) банківських днів з моменту отримання Покупцем відповідної партії продукції та підписання сторонами договору товарно-розпорядчих документів. (пункт 3.2. Договору)

Відповідно до п. 3.3. Договору розрахунки проводяться шляхом перерахування грошових коштів Покупцем на особовий рахунок Продавця згідно виставлених рахунків.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що у випадку порушення строків виконання зобов'язань даного Договору, винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченої (непоставленої) в строк продукції за період прострочення.

Даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2016 року, а в частині взаєморозрахунків до їх повного виконання. (пункт 7.4. Договору)

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені відбитками печаток. (належним чином завірена копія долучена до матеріалів справи, оригінал оглянуто у судовому засіданні)

Судом встановлено, що 18 грудня 2015 року позивач поставив відповідачу гранулу паливну в кількості 24 т. на загальну суму 46 800 грн., що підтверджується видатковою накладною №15 від 18.12.2015р.. (а.с. 12)

Видаткова накладна підписана уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками.

Як вбачається із виписки по особовому рахунку за 18.12.2015р. відповідачем оплачено поставлений позивачем товар в сумі 20 000 грн.. (а.с. 14)

Судом встановлено, що 04 березня 2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію б/н від 29.02.2016р., в якій просив негайно перерахувати заборгованість в сумі 26 800 грн.. Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення зазначена вище претензія була одержана представником відповідача 09 березня 2016 року. (а.с. 15, докази одержання а.с. 16)

Однак, претензія б/н від 29.02.2016р. залишена без відповіді та без задоволення. Таким чином, на момент звернення позивача до суду за відповідачем рахувалася заборгованість в сумі 26 800 грн..

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як встановлено судом між сторонами виникли правовідносини з договору купівлі-продажу.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Таким чином, станом на 12.05.2016 року за відповідачем перед позивачем рахується заборгованість за Договором в сумі 26 800 грн..

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європак" заборгованості в сумі 26 800 грн. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європак" 2 778 грн. 39 коп. - пені, 189 грн. 43 коп. - 3% річних, 132 грн. 92 коп. - інфляційних.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що у випадку порушення строків виконання зобов'язань даного Договору, винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченої (непоставленої) в строк продукції за період прострочення.

Частина 1 статті 546 ЦК України передбачає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд здійснивши власний розрахунок пені за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір пені становить 2 773 грн. 62 коп., при заявленому - 2 778 грн. 39 коп.. Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає сума пені, яка за розрахунком суду складає 2 773 грн. 62 коп..

За таких обставин вимога позивача до відповідача про стягнення пені в сумі 2 778 грн. 39 коп. підлягає частковому задоволенню в розмірі 2 773 грн. 62 коп.. У решті позовних вимог у частині стягнення пені в сумі 4 грн. 77 коп. відмовити.

Також позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати в сумі 132 грн. 92 коп., 3% річних в сумі 189 грн. 43 коп..

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір останніх становить 134 грн., при заявленому - 132 грн. 92 коп.. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, у зв'язку з чим інфляційні підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі в сумі 132 грн. 92 коп..

Крім того, суд здійснивши власний розрахунок 3% річних за допомогою за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір останніх становить 189 грн. 44 коп., при заявленому - 189 грн. 43 коп.. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, у зв'язку з чим 3% річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі в сумі189 грн. 43 коп..

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європак" заборгованості за Договором купівлі-продажу продукції №0017-12/15 від 17.12.2015 року в сумі 26 800 грн., пені в сумі 2 773 грн. 62 коп., 3% річних в сумі 189 грн. 43 коп., інфляційні в сумі 132 грн. 92 коп., що стверджуються матеріалами справи, є законними та обґрунтованими. У решті позовних вимог необхідно відмовити, а саме в частині стягненні 4 грн. 77 коп. пені.

Відповідно до ст.49 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1 377 грн. 78 коп..

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 75, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європак" (33024, м. Рівне, вул. Старицького, 32, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (34540, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість в сумі 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) грн., пеню в сумі 2 773 (дві тисячі сімсот сімдесят три) грн. 62 коп., 3% річних в сумі 189 (сто вісімдесят дев'ять) грн. 43 коп., інфляційні втрати в сумі 132 (сто тридцять два) грн. 92 коп..

В решті позовних вимог, а саме в частині стягнення пені в сумі 4 грн. 77 коп. - відмовити.

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено та підписано 17.05.2016 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (34540, АДРЕСА_1);

3 - відповідачу рекомендованим (33024, м. Рівне, вул. Старицького, 32).