ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" травня 2016 р.Справа № 922/885/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Пустоваловій І.С.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Украгротрейд групп", м.Харків
до FENIX RRS INC.. Repablic of Liberia
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю від 11.04.2016

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгротрейд групп" 25 березня 2016 року звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до FENIX RRS INC.. Repablic of Liberia в якому просить суд стягнути з відповідача - 120 000 дол. США заборгованості за контрактом №Е 26/10 укладеним між сторонами 26.10.2015.

В обґрунтування свого позову, позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати отриманої продукції.

Ухвалою суду від 28 березня 2016 року було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 12 квітня 2016 року.

Представник позивача надав до суду додаткові пояснення (вх. №12127 від 12.04.2016), які досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

На електрону адресу суду за вх. №760 від 11.04.2016 надійшов лист підписаний ОСОБА_3 від імені відповідача, в якому він повідомляє суд, що відповідач не заперечує проти позовних вимог.

Вказані документи долучені судом до матеріалів справи.

Позивачем надано суду клопотання (вх. №14157 від 26.04.2016) про відкладення розгляду справи для проведення сторонами звірки взаємних розрахунків.

Розгляд справи було відкладено на 17 травня 2016 року.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Через канцелярію суду, відповідачем було подано клопотання (вх. №16175 від 17.05.2016) про розгляд справи без участі його представника, в якому, відповідач повідомляє суд, що він не заперечує проти позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Також представник позивача звернувся до суду з клопотанням (вх. №16174 від 17.05.2016) про долучення до матеріалів справи акту звірки, які досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до статтей 33-34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Більш того, суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю Украгротрейд групп (продавець) та FENIX RRS INC.. Repablic of Liberia (Покупець) було укладено контракт на поставку товару (кукурудзи) від 26.10.2015 №Е 26/10, згідно якого Продавець зобовязався поставити та передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити товар згідно умовам даного договору.

Як стверджує позивач у позовній заяві, позивач поставив відповідачеві кукурудзу без ГМО українського походження, врожаю 2015 року, у кількості 2692825 кг. Загальна вартість відвантаженого товару склала 363531,38 доларів США. Відповідач розрахувався за отриманий товар частково, на суму 243531,38 доларів США. В підтвердження поставки товару позивач надав до матеріалів справи копію ВМД № /2015/005111 від 28.12.2015р. Позивач вказує, що відповідачем залишився не оплачений товар поставлений позивачем в сумі 120 000 доларів США.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Дослідивши умови контракту на який посилається позивач, суд встановив наступне.

Відповідно до розділів 8 Контракту оплата за товару випадку поставки залізничним транспортом до порту призначення оплата за товар повинна бути здійснена протягом 5 днів з дати надання супровідних документів у місці поставки (яким є порт Маріуполь).

Остаточний розрахунок з урахуванням кількості Товару, фактично прийнятого в місці поставки, не пізніше 5 робочих днів після надання Завершальних документів. Завершальні документи включають: Рахунок-фактура; Акт передачі права власності на оплачувану кількість Товару; Лист, виданий експедитором в Місці поставки, що підтверджує отримання повного пакету документів, необхідних для митного оформлення експорту Товару.

Розділом 12 Контракту встановлено, що для поставок залізничними вагонами датою належного здійснення поставки вважається - дата, коли товар навантажено з внутрішнього зернового складу на залізничні вагони Навантаження підтверджується залізничними накладними (графа 5 «Календарний штемпель станції відправлення»).

Позивачем, у відповідності до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, не було надано суду доказів передачі відповідачу рахунку-фактури, акту передачі права власності на оплачувану кількість товару, листа, виданого експедитором в місці поставки, які вважаються завершальними документами та з передання яких у відповідача виникає обов'язок щодо остаточного розрахунку за фактично прийнятий товар.

Під час розгляду справи судом також було встановлено, що 01 березня 2016 року сторонами було підписано додаткову угоду до контракту №Е 26/10, згідно якої змінили розділ 14 Контракту №26/10 від 26.10.2015 на таку редакцію:

"14 Арбітраж

14.1 Будь які та всі спори, що виникають відповідно до цього Контракту, або будь-які претензії щодо тлумачення або виконання цього Контракту будуть вирішуватись Господарським судом Харківської області відповідно до Господарського процесуального кодексу України."

При цьому, сторонами не було внесено будь-яких змін до розділу 23 контракту "Арбітраж", яким передбачено наступне:

"23.1 Будь-які та всі спори, що виникають відповідно до цього Контракту, або будь-які претензії щодо тлумачення або виконання цього Контракту будуть вирішуватись Арбітражем GAFTA, Лондон, відповідно до Арбітражних Правил GAFTA # 125 в редакції, дійсній на момент укладення цього Контракту. Вказані Правила є невід'ємною частиною цього Контракту, цим Сторони підтверджують, що зміст зазначених Правил їм зрозумілий, та погоджуються на застосування цих Правил.

23.2 Жодна зі Сторін, або будь-які особи від їх імені, не подаватиме будь-які позови та не вчинятиме інших процесуальних дій щодо іншої Сторони у зв'язку з таким спором або претензією, доки такий спір або претензія буде заслуханий та вирішений арбітром (-ми) або апеляційною радою відповідно до Арбітражних Правил, Сторони дійшли згоди, що отримання рішення арбітрів або апеляційної ради є обов'язковою передумовою для Сторін та осіб, що діють від їх імені при поданні будь-якого позову або вчиненні інших процесуальних дій проти іншої Сторони у зв'язку з таким спором або претензією.

23.3 Рішення арбітражу, прийняте відповідно до статті «Арбітраж» цього Контракту є кінцевим та обов'язковим для Сторін та будь-яких осіб, що діють від їх імені.

23.4 Це не позбавляє Сторони права оскаржити рішення до апеляційної ради.

23.5 Сторони домовились, що рішення арбітра (-ів) або апеляційної ради набирає сили з дня, коли воно було прийняте."

Відповідно до розділу 11 п. 11.1 контракту, сторонами було встановлено, що у випадках, не врегульованих цим Контрактом, застосовуються правила Контракту GAFTA № 78.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Закону України "Про господарський суд", Господарського процесуального кодексу України, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Враховуючи, викладене вище, суд приходить до висновку, що вимоги п. 23 контракту мають приоритетне значення для встановлення порядку вирішення спорів, що виникли між сторонами, ніж п. 14 контракту в редакції додаткової угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України,

Господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням того, що сторонами визначено про розгляд всіх спорів, що виникають відповідно до цього Контракту, Арбітражем GAFTA, Лондон, відповідно до Арбітражних Правил GAFTA # 125 в редакції, дійсній на момент укладення цього Контракту, суд прийшов до висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України та вважає за необхідне припинити провадження по справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 193 ГК України, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 629 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 80, 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №922/885/16припинити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Суддя ОСОБА_1

(справа №922/885/16)