ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.04.2016 Справа №905/990/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Соколовій С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НСК ПРОМЕТЕЙ"

до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь"

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 55099,20грн., пені у розмірі 3955,71грн., 3% річних у розмірі 3326,15грн., інфляційні втрати у розмірі 42922,14грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився,

від відповідача: не зявився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НСК ПРОМЕТЕЙ" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 55099,20грн., пені у розмірі 3955,71грн., 3% річних у розмірі 3326,15грн., інфляційні втрати у розмірі 42922,14грн.

Правовою підставою позову позивач під час розгляду справи вважає норми статей 525, 526, 546, Цивільного кодексу України, статей 193, 232 Господарського кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором поставки №69856 від16.07.2013. Зазначив, що відповідачем не сплачена вартість поставленого товару відповідно до договору. Факт отримання відповідачем товару підтверджується видатковими накладними. Сума боргу становить 55099,20грн.

Відповідно до п.10.6. договору та ст.625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано пеню у розмірі 3955,71грн., 3% річних у розмірі 3326,15грн., інфляційні втрати у розмірі 42922,14грн.

Загальна сума заборгованості становить 105303,20грн.

18.04.2016 представник відповідача через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог. Відзив та додані до нього документи судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

18.04.2016 представник відповідача через канцелярію суду надав клопотання, в якому просив суд до стягнення пені за період з 05.11.2013 по 06.05.2014 в розмірі 810,77грн., за період з 30.11.2013 по 31.05.2014 в розмірі 307,49грн. та за період з 31.12.2013 по 01.07.2014 в розмірі 2837,45грн. застосувати позовну давність та відмовити у задоволені позовних вимог в цій частині.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав, про причину неявки суд не повідомив. Заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. Заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.

Клопотання щодо фіксації судового процесу не заявлялось, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «НСК ПРОМЕТЕЙ» (постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (покупець, відповідач) підписано договір поставки №69856 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобовязався передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити товар, загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, виробник якого визначені сторонами в Специфікаціях, які є невідємною частиною даного Договору (п.п.1.1. договору).

Сторонами підписані Специфікації, в яких сторони обумовили умови поставки, оплати та кількість продукції, які підписані сторонами без заперечень та скріплені печатками підприємств.

Відповідно до п.5.1 договору строки та умови поставки товару вказуються в специфікаціях.

Постачальник зобов'язався передати покупцю одночасно з продукцією наступні документи: рахунок; сертифікат якості; накладну; товарно-транспортну накладну (п. 6.1. договору).

Згідно до п. 2.2 Договору орієнтовна сума договору на момент укладання складає 1000000грн. без ПДВ, ПДВ 200000грн., усього з ПДВ 1200000грн.

Згідно з п. 9.1 Договору оплата здійснюється покупцем шляхом перерахуваннягрошових коштів на поточний рахунок постачальника в національній валюті України.

Відповідно до п. 2 Специфікацій умови оплати: 100% оплати по факту поставки протягом 35 днів.

Датою переходу права власності є дата поставлена покупцем на видатковій накладній. Документом, який підтверджує такий перехід є видаткова накладна (п.8 специфікацій до договору).

Пунктом 13.1. договору передбачено, що договір вважається укладеним та набирає чинність з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін.

Строк дії договору до 01.02.2014 (п.13.2).

Договір підписано обома сторонами, доказів відмови від договору до матеріалів справи не надано, у звязку з чим, за висновками суду вказаний договір є чинним.

На виконання умов договору позивачем поставлений товар, що підтверджується видатковим накладними №357 від 01.10.2013 на суму 11875,20грн., №428 від 26.11.2013 на суму 38976,00грн., №398 від 25.10.2013 на суму 4248,00грн., які містяться в матеріалах справи.

Вищезазначені видаткові накладні підписані та скріплені печатками обох сторін.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується підписами особи, відповідальної за отримання товарно-матеріальних цінностей, а саме: ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреностей №2276 від 25.09.2013, №2488 від 21.10.2013, №2795 від 26.11.2013.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку, видаткові накладні є первинними обліковими документами в розумінні вищезазначеного Закону та підписання покупцем видаткових накладних підтверджує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а тому є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Посилання відповідача у відзиві на те, що позивачем не були передані усі документи, які передбачені п. 6.1 Договору, що, на думку останнього, свідчить про ненастання факту поставки продукції, а тому зобовязання відповідача по оплаті даного товару не настало, судом відхиляється з огляду на наступне. Пунктами 8.1, 8.2 договору сторонами обумовлено застосування норм Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966р. №П-7 та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965р. №П-6.

Згідно із пунктом 14 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966р. №П-7, приймання продукції по якості і комплектності виробляється у точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними й особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність продукції що поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, рахунок-фактура, специфікація тощо). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідно до пункту 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965 №П-6 приймання продукції по кількості здійснюється по транспортним і супровідним документам (рахункові-фактурі, специфікації, описові, пакувальним ярликам і ін.) відправника (виготовлювача). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідач отримав продукцію, але у визначений у договорі строк за неї не сплатив, своїх договірних зобовязань перед позивачем не виконав, чим порушив умови договору.

Зазначені вище акти в матеріалах справи відсутні, претензій до позивача стосовно того, що не вистачає документів, передбачених розділом 6 договору, відповідачем не надано, що на думку суду, свідчить про те, що всі передбачені договором документи відповідачем були отримані. Доказів відмови від товару відповідачем не надано, товар прийнятий без будь-яких заперечень.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п. 9.1 Договору оплата здійснюється покупцем шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника в національній валюті України.

Відповідно до п. 2 Специфікації умови оплати: 100% оплати по факту поставки протягом 35 банківських днів.

Таким чином, товар отриманий:

- за видатковою накладною №357 від 01.10.2013 відповідач зобовязаний був оплатити до 05.11.2013 включно,

- за видатковою накладною №428 від 26.11.2013 відповідач зобовязаний був оплатити до 31.12.2013 включно,

- за видатковою накладною №398 від 25.10.2013 відповідач зобовязаний був оплатити до 29.11.2013.2013 включно.

Матеріалами справи доведений факт отримання відповідачем товару та не сплати відповідно до видаткових накладних у встановлені договором терміни. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми боргу у розмірі 55099,20грн. підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 3955,71грн., 3% річних у розмірі 3326,15грн., інфляційні втрати у розмірі 42922,14грн., необхідно зазначити наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Також, відповідно до приписів Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 10.6 Договору встановлено, що при несвоєчасній оплаті поставленої продукції покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,04% суми простроченого платежу за кожен прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, відповідальність у вигляді пені за прострочення виконання зобовязання передбачена Договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є правомірними.

Відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором поставки №69856 від 16.07.2013, укладеного між ТОВ "НСК ПРОМЕТЕЙ" та ПАТ "Енергомашспецсталь" ані за видатковими накладними №357 від 01.10.2013, №428 від 26.11.2013, №398 від 25.10.2013.

Так, перебіг позовної давності щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення оплати за видатковою накладною №357 від 01.10.2013, розпочався з 06.11.2013; видатковою накладною №398 від 25.10.2013, розпочався з 30.11.2013; видатковою накладною №428 від 26.11.2013, розпочався з 31.12.2013.

У п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів №10 від 29.05.2013 зазначено, якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Проте позивач звернувся з даним позовом до господарського суду Донецької області 24.02.2016 (згідно штампу поштової установи на конверті). Таким чином, позивачем пропущено спеціальний строк позовної давності, який застосовується до вимог про стягнення пені за видатковими накладними №357 від 01.10.2013 на суму 11875,20грн.; №398 від 25.10.2013 на суму 4248,00грн.; №428 від 26.11.2013 на суму 38976,00грн.

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 5 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі, коли суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту.

Позивачем клопотання про поновлення пропущеного строку давності не заявлено.

Жодних поважних причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обґрунтованих причин звернення до суду з вимогами про стягнення пені за видатковими накладними №357 від 01.10.2013; №398 від 25.10.2013; №428 від 26.11.2013, поза межами строку давності не наведено, а відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, суд прийшов висновку, що у задоволенні вимог про стягнення пені за прострочення грошового зобов'язання по оплаті отриманого товару за видатковою накладною №357 від 01.10.2013 (на суму 11875,20грн.) за період з 05.11.2013 по 06.05.2014 у сумі 810,77грн.; за видатковою накладною №398 від 25.10.2013 (на суму 4248,00грн.) за період з 30.11.2013 по 15.04.2014 у сумі 307,49грн.; №428 від 26.11.2013 (на суму 38976,00грн.) за період з 31.12.2013 по 01.07.2014 у сумі 2837,45грн. слід відмовити.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За здійсненим господарським судом перерахунком 3 % річних у сумі 3326,15грн. суд визнає його не вірним. При цьому, розмір 3 % річних є більшим, ніж заявлено до стягнення позивачем.

Відповідно до вимог пункту 2 статі 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійним вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Заяв та клопотань від позивача про збільшення розміру позовних вимог суду не подавалось.

За таких обставин, господарський суд при винесенні рішення обмежений розміром позовних вимог, визначеним позивачем.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає сума 3 % річних, нарахована на:

- заборгованість (11875,20грн.) у розмірі 24,40грн. за період з 06.11.2013 по 30.11.2013,

- заборгованість (16123,20грн.) у розмірі 41,08грн. за період з 30.11.2013 по 31.12.2013,

- заборгованість (55099,20грн.) у розмірі 3260,66грн. за період з 31.12.2013 по 21.12.2015.

Відповідно до абз.3 п.3.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р. розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які мала місце дефляція.

За здійсненим господарським судом перерахунком інфляційних витрат суд визнає його не вірним. Оскільки індекс інфляції є помісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць.

З огляду на що, інфляційні втрати підлягають задоволенню частково у сумі 42713,97грн., нарахованих на:

- борг у розмірі 4248,00грн. за період грудень 2013 року у сумі 59,38грн.,

- борг у розмірі 16123,20грн. за період січень 2014 року у сумі 32,25грн.,

- борг у розмірі 55099,20грн. за період з лютого 2014 року по листопад 2015 року у сумі 42622,34грн.

У відповідності до статті 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НСК ПРОМЕТЕЙ" до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 55099,20грн., пені у розмірі 3955,71грн., 3% річних у розмірі 3326,15грн., інфляційні втрати у розмірі 42922,14грн.,- задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НСК Прометей" (01021, м. Київ, вул. Інститутська, 28, ) суму основної заборгованості у розмірі 55099,20грн., 3% річних у розмірі 3326,15грн., інфляційні втрати у розмірі 42713,97грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НСК Прометей" (01021, м. Київ, вул. Інститутська, 28, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1517,09грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 20 квітня 2016 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 25 квітня 2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява