донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.05.2016 справа № 908/3064/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:Скакун О.А.
суддівБойченко К.І. , Татенко В.М.

за участю представників сторін:
від позивача:не з'явився,
від відповідача: від третіх осіб:ОСОБА_4 за дов. № 159 від 11.01.2016, 1) не з'явився, 2) не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Охорона "Респект", м. Запоріжжя,
на рішення Господарського суду Запорізької області
від02.02.2016
по справі№908/3064/15 (Мойсеєнко Т.В.)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Український науково-дослідний інститут по промисловому та санітарному очищенню газів", м. Запоріжжя,
до за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача: на стороні відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю "Охорона "Респект", м. Запоріжжя, 1) ОСОБА_6, м. Запоріжжя, 2) ОСОБА_7, м. Запоріжжя,
простягнення 194 304, 93 грн.

Приватне акціонерне товариство «Український науково-дослідний інститут по промисловому та санітарному очищенню газів» (далі - ПрАТ «УкрНДІОГаз»), м. Запоріжжя, звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона «Респект» (далі - ТОВ «Охорона «Респект»), м. Запоріжжя, про стягнення матеріальних збитків у розмірі 194 304, 93 грн. за пошкодження автомобіля марки Ford, моделі Transit Connect, д.н. НОМЕР_1.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.02.2016 у справі № 908/3064/15 позовні вимоги задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальні збитки в сумі 194 304, 93 грн.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.02.2016 у справі № 908/3064/15, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а також не надав належної правової оцінки доказам, наявним у матеріалах справи. Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначає, що: позивач не мав права на звернення з позовом до господарського суду, оскільки ПрАТ «УкрНДІОГаз» було порушено порядок досудового врегулювання спору; враховуючи, що транспортний засіб, який зазнав пошкоджень внаслідок дій ОСОБА_7, належить на праві власності іншій особі, яка має право вимагати відшкодування шкоди як власник майна, тому права ПрАТ «УкрНДІОГаз» порушені не були; ТОВ «Охорона «Респект» не відповідає за шкоду, завдану ОСОБА_7, оскільки останній не перебував з відповідачем у трудових відносинах; позивач не зазнав реальних збитків, оскільки ПрАТ «УкрНДІОГаз» всупереч приписам статті 224 ГК України не доведено факт здійснення витрат на майно, яке було пошкоджено; автомобіль марки Ford, моделі Transit Connect, д.н. НОМЕР_1 не був переданий під охорону відповідачу, оскільки сторони не склали відповідний акт приймання-передачі майна.

В апеляційній скарзі наведені й інші доводи, які на думку відповідача є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу не вбачає підстав для її задоволення та вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі, та просить її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, відповідно на стороні позивача та відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а також представник позивача у судове засідання не з'явились, своїх представників не направили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за їх відсутності, з чим погодився представник відповідача.

Також представник відповідача у судовому засіданні заявив усне клопотання про відкладення судового засідання та продовження строку розгляду апеляційної скарги з метою быльш ретельного вивчення матеріалів справи колегією суддів та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Колегія суддів вважає, що заявлені клопотання не підлягають задоволенню, оскільки підстави відкладення розгляду справи, передбачені статтею 77 ГПК України відсутні, а також колегія суддів у повному обсязі дослідила матеріали справи.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між ПрАТ «УкрНДІОГаз» (Замовник) та ТОВ «Охорона «Респект» (Виконавець) 01.07.2014 було укладено Договір № Ф3-008/14 про надання послуг з фізичної охорони об'єкта, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується виконати комплекс охоронних заходів власними штатними силами (охоронцями) та засобами, передбаченими чинним законодавством, з метою збереження майна та матеріальних цінностей замовника, що знаходяться всередині об'єкта, в період часу та на умовах, визначених даним договором (т. 1, а. с. 13-16).

У п. 1 Договору визначено, що під об'єктом розуміється окремий об'єкт та прилеглі до нього території (у тому числі майно та товарно-матеріальні цінності, що знаходяться на об'єкті/території об'єкта).

Згідно з п. 2.4 Договору виконавець заявляє та гарантує, що має повноваження для виконання всіх передбачених даним договором дій та зобов'язань на підставі ліцензії МВС України на право надання послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності, надання послуг з охорони громадян - серія АЕ № 284918.

Відповідно до п. 3.1 Договору об'єктом охорони є АТ «УкрНІДОГаз», яке знаходиться за адресою: 69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 1.

Час, протягом якого об'єкт Замовника перебуває під охороною Виконавця: з 00:00 до 24 години - цілодобово без вихідних.

У п. 4.2 Договору передбачені обов'язки Виконавця, зокрема: для охорони об'єкта задіювати штатних співробітників, які пройшли відповідну підготовку і мають дозвіл на носіння спеціальних засобів захисту (пп. 4.2.2 Договору); діяти в рамках чинного законодавства, взаємодіяти із Замовником та правоохоронними органами, дотримуватися вимог цього Договору (пп. 4.2.3 Договору); негайно повідомити Замовника про факт заподіяння йому шкоди (пп. 4.2.4 Договору).

Відповідно до п. 8.2.2 відповідальність Виконавця за заподіяну Замовнику шкоду регулюється відповідними статтями глави 82 ЦК України та настає за умови наявності вини Виконавця.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання та/або моменту зарахування грошових коштів, перерахованих замовником, на поточний рахунок виконавця, та діє до 31 грудня 2014 року (п. 11.1 Договору).

Відповідно до п. 11.2 Договору якщо протягом 15 календарних днів до дня закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить в письмовій формі про його розірвання, він автоматично пролонгується на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах без оформлення додаткової письмової угоди сторін до цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2014, в період дії Договору про надання послуг охорони, співробітник ТОВ «Охорона «Респект» ОСОБА_7, який перебував на чергуванні, незаконно заволодів транспортним засобом марки Ford, моделі Transit Connect, д.н. НОМЕР_1, який перебував у позивача у користуванні на підставі Договору оренди транспортного засобу від 25.10.2013, укладеного з фізичною особою ОСОБА_6 (т. 2, а. с. 101), та потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого автомобіль зазнав пошкодження.

Вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 19.02.2015 у справі № 335/15445/14-к ОСОБА_7, який перебував на посаді охоронця у ТОВ «Охорона «Респект», визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 289 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 (власника транспортного засобу) до обвинуваченого ОСОБА_7, заявлений у кримінальному провадженні у справі № 335/15445/14-к, зазначеним вироком залишено без розгляду, оскільки ОСОБА_6 відмовився від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_6 (Наймодавець) та ПрАТ «УкрНДІОГаз» (Наймач) 25.10.2013 було укладено Договір оренди транспортного засобу, за умовами якого Наймодавець передає, а Наймач приймає у тимчасове платне користування транспортний засіб марки Ford, моделі Transit Connect, реєстраційний номер - НОМЕР_1, що належить Наймодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого Луцьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Волинській області 07.09.2013 (т. 2, а. с. 101).

Цей Договір укладений строком до 25.10.2016 (п. 2.1 Договору оренди).

Згідно з п. 4.3 Договору оренди Наймач, ПрАТ «УкрНДІОГаз», зобов'язується відшкодувати збитки, завдані у зв'язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини; у випадку пошкодження автомобіля у результаті дорожньо-транспортної пригоди негайно повідомити про це Наймодавця, ОСОБА_6, а також здійснювати за свій рахунок необхідний ремонт.

У зв'язку із заподіянням шкоди ОСОБА_7 позивач звернувся до ТОВ «Охорона «Респект» з претензією, в якій просить відповідача відшкодувати ПрАТ «УкрНДІОГаз» майнову шкоду на підставі статті 1172 ЦК України (т. 1, а. с. 18).

Факт направлення претензії відповідачу підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1, а. с. 19).

Оскільки зазначена претензія була залишена відповідачем без відповіді, ПрАТ «УкрНДІОГаз» звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ «Охорона «Респект» про відшкодування шкоди, завданої працівником відповідача.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду є законним і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого.

Оцінивши зміст Договору № ФЗ-008/14 від 01.07.2014, укладеного між позивачем та відповідачем, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що цей договір за своєю правовою природою є договором охорони (спеціальним видом договору зберігання), який підпадає під правове регулювання норм § 1 глави 66, статті 978 ЦК України та спеціальних законодавчих актів, зокрема Закону України «Про охоронну діяльність».

Відповідно до статті 978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Пунктом 8.2.2 Договору про надання послуг з фізичної охорони об'єкта передбачено, що відповідальність Виконавця за заподіяну Замовнику шкоду регулюється статтями глави 82 ЦК, що узгоджується з приписами статті 950 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідач вважає, що застосування приписів статті 1172 ЦК України є неможливим і ТОВ «Охорона «Респект» не відповідає за шкоду, заподіяну ОСОБА_7, оскільки останній не перебував з відповідачем у трудових відносинах. При цьому в обґрунтування цієї заяви відповідачем жодних доказів суду ані першої, ані апеляційної інстанції надано не було.

Колегія суддів вважає таке твердження відповідача безпідставним і таким, що суперечить наявним у матеріалах справи доказам, виходячи з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 24 КЗпП України (у редакції станом на жовтень 2014 року) трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

З наведеного вбачається, що фактичне виконання трудових функцій працівником свідчить про укладення усного трудового договору та, відповідно, виникнення трудових відносин.

Представник відповідача у судовому засіданні також не заперечує, що на момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 перебував на території ПрАТ «УкрНДІОГаз» та виконував функції охоронця.

У матеріалах справи також наявна копія характеристики ОСОБА_7, наданої ТОВ «Охорона «Респект» у межах кримінального провадження, в якій відповідач визнає наявність трудових відносин між відповідачем та ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 100).

При цьому посилання відповідача на відсутність ОСОБА_7 у штатному розкладі станом на 09.10.2014 колегія суддів до уваги не бере, оскільки зазначений документ складено начальником відділу кадрів ТОВ «Охорона «Респект» Пушкелею Т. А., яким у цьому ж штатному розкладі не передбачено ані такого відділу, ані такої посади (т. 1, а. с. 70).

Згідно з частиною п'ятою статті 11 Закону України «Про охоронну діяльність» суб'єкт охоронної діяльності зобов'язаний забезпечувати дотримання законодавства в організації та функціонуванні охорони, прийомі на роботу персоналу охорони, тобто відповідач у будь-якому випадку несе відповідальність за правильність оформлення трудових відносин та допуску працівників до роботи.

Крім того, у вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2015 у справі № 335/15445/14-к, який в силу положень статті 124 Конституції України є обов'язковим на всій території України, встановлено, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_7 під час перебування на посаді охоронця у ТОВ «Охорона «Респект».

Таким чином, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_7 дійсно перебував у трудових відносинах з ТОВ «Охорона «Респект», а тому відповідач на підставі статті 1172 ЦК України є особою, що відповідає за заподіяну ним шкоду.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що у ТОВ «Охорона «Респект» за Договором № ФЗ-008/14 про надання послуг з фізичної охорони об'єкта відсутній обов'язок здійснювати охорону автомобіля марки Ford, моделі Transit Connect, д. н. НОМЕР_1, посилаючись, зокрема, на відсутність відповідного акту приймання-передачі майна на зберігання або іншого документа, що засвідчує цей факт.

Колегія суддів вважає таке твердження безпідставним, оскільки у п. 1 зазначеного Договору передбачено, що до складу об'єкта охорони (ПрАТ «УкрНІДОГаз») входить і майно, що знаходиться на його території, зокрема й автомобіль, який зазнав пошкоджень внаслідок неправомірних дій їх співробітника ОСОБА_7, а складання додаткових документів для засвідчення передання під охорону окремих речей, що входять до складу об'єкта охорони, не вимагається ані договором, ані законом.

Також відповідач у відзиві на позовну заяву, посилаючись на п. 2.1 Договору про надання послуг з фізичної охорони об'єкту, укладеному між сторонами, вважає, що за цим договором ТОВ «Охорона «Респект» зобов'язано вживати охоронних заходів лише щодо майна і матеріальних цінностей, які перебувають у власності Замовника.

Оскільки власником автомобіля марки Ford, моделі Transit Connect, д. н. НОМЕР_1 є ОСОБА_6, то ПрАТ «УкрНДІОГаз» не була завдана шкода, у зв'язку з чим позивач не мав права звертатись до господарського суду з позовом про відшкодування збитків.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та суперечать приписам чинного законодавства з огляду на таке.

Аналіз положень пунктів 1, 2.1, 3.1 і 4.2.1 укладеного між сторонами Договору № ФЗ-008/14 від 01.07.2014 дає підстави вважати, що визначення об'єкта охорони ставиться у залежність не від наявності у Замовника права власності на майно та матеріальні цінності, а від місця їх розташування.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_6 (Наймодавець) та ПрАТ «УкрНДІОГаз» (Наймач) 25.10.2013 було укладено Договір оренди транспортного засобу, за умовами якого Наймодавець передає, а Наймач приймає у тимчасове платне користування транспортний засіб марки Ford, моделі Transit Connect, реєстраційний номер - НОМЕР_1, що належить Наймодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого Луцьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Волинській області 07.09.2013.

Оцінивши зміст цього договору, колегія суддів доходить висновку, що за своєю правовою природою він є договором найму (оренди), за яким позивач, ПрАТ «УкрНДІОГаз», набуває права володіння і користування майном, що є предметом цього договору.

Право володіння і право користування є видами речових прав на чуже майно у розумінні статті 395 ЦК України.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Отже, факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Аналогічний правовий висновок викладений і у постанові Верховного Суду України від 03.12.2014 № 6-183цс14, який в силу приписів статті 11128 ГПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ПрАТ «УкрНДІОГаз» як особа, яка правомірно володіє речовим правом на майно, має право звернутися за захистом цього права на підставі статті 396 ЦК України.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що доводи відповідача про відсутність у ПрАТ «УкрНДІОГаз» реальних збитків на ремонт автомобіля засновані на невірному тлумаченні положень ГК України.

Так, згідно з частиною другою статті 224 ГК України під збитками розуміються не тільки витрати, зроблені управненою стороною, а й втрата або пошкодження її майна.

Відповідно до частини першої статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

При цьому колегія суддів зауважує, що на позивача покладено лише обов'язок доведення факту заподіяння шкоди та її розміру.

Факт заподіяння шкоди ОСОБА_7, співробітником ТОВ «Охорона «Респект», встановлений вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 19.02.2015 у справі № 335/15445/14-к та не потребує доведення у цій справі на підставі частини третьої статті 35 ГПК України, відповідно до якої вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок.

У межах кримінального провадження у зазначеній вище справі Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області була проведена автотоварознавча експертиза, згідно з висновком якої вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Ford Transit Connect 2012 року випуску станом на 08.10.2014 з урахуванням фізичного зносу складає 194 304, 93 грн. (т. 1, а. с. 23-45).

Також у цій справі за клопотанням відповідача ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.07.2015 призначено автотоварознавчу експертизу, за висновком якої розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу марки Ford, моделі Transit Connect, д. н. НОМЕР_1, станом на момент проведення експертизи (19.11.2015) складає 357 242, 11 грн. (т. 2, а. с. 48-73).

Оскільки розмір збитків, заявлений ПрАТ «УкрНДІОГаз» до стягнення з відповідача становить 194 304, 93 грн. колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем належними та допустимими доказами факту заподіяння шкоди та її розміру.

Щодо доводів апелянта про те, що порушення права позивача відсутнє у зв'язку з тим, що останній не звертався до ТОВ «Охорона «Респект» з претензією в порядку досудового врегулювання спору, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Порядок досудового врегулювання господарських спорів визначено розділом ІІ ГПК України, статтею 222 ГК України та спеціальними законодавчими актами.

Так, згідно частиною другою статті 222 ГК України, у разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб'єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Отже, наведеним положенням передбачено саме право, а не обов'язок учасника господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, звернутися до порушника цих прав або інтересів з письмовою претензією.

Водночас пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997, передбачено право кожного на розгляд його справи судом.

Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до другої сторони з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Така правова позиція висловлена й у постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 № 3-127гс11.

Відповідно до частини першої статті 11128 ГПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів також зауважує, що у матеріалах справи наявні докази звернення ПрАТ «УкрНДІОГаз» до ТОВ «Охорона «Респект» з претензією (т. 1, а. с. 18-19), а недотримання передбаченого розділом ІІ ГПК України порядку досудового врегулювання господарських спорів не позбавляє позивача права на звернення до суду за захистом порушеного права.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимог ПрАТ «УкрНДІОГаз» є законними та обґрунтованими, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню матеріальні збитки в розмірі 194 304, 93 грн., які доведені сукупністю зібраних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Охорона «Респект» не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Запорізької області від 02.02.2016 у справі № 908/3064/15 підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване з підстав, викладених вище.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Охорона «Респект», м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.02.2016 у справі № 908/3064/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 02.02.2016 у справі № 908/3064/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: К.І. Бойченко

В.М. Татенко