номер провадження справи 7/35/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2016 Справа № 908/570/16

За позовом Селянського (фермерське) господарство Отаман, с.Успенівка, Гуляйпільський район, Запорізька область

до відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя

Суддя Н.С. Кутіщева-Арнет

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_2, довіреність № 1 від 01.04.2016р.

ОСОБА_3, довіреність № 78 від 21.01.16.

відповідача: ОСОБА_4, довіреність № 8 від 04.01.16.

Заявлено позов про визнання недійсним рішення у формі листа - повідомлення № 27-8-0.4-7092/25-15 від 09.12.2015р. та поновлення договору оренди землі, укладений 19.04.2010р. на тих самих умовах на строк пять років шляхом укладення додаткової угоди.

Ухвалою суду від 02.03.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, присвоєно провадженню № 7/35/16, судове засідання призначено на 04.04.2016р.

З метою витребування від сторін додаткових документальних доказів в судовому засіданні оголошувалась перерва до 18.04.2016р.

В судовому засіданні, продовженому 18.04.2016р. представником позивача подана заява про продовження строку розгляду спору з метою надання позивачу додаткового часу для подачі всіх необхідних матеріалів.

Заява про продовження строку розгляду спору на 15 днів подана відповідно до ст.ст. 22, 69 ГПК України, судом була прийнята до розгляду та задоволена.

Ухвали суду були направлені на адреси сторін, в установленому законом порядку та в строк.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК (1798-12 ).

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

18 квітня 2016р. до канцелярії господарського суду Запорізької області подана заява про зміну предмету позову, згідно з якою позивач просить суд:

- визнати договір оренди землі від 19.04.2010 поновленим на пять років, на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі від 19.04.2010р.

- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 19.04.2010р.

Заява подана згідно зі ст. 22 ГПК України, прийнято судом до розгляду. Свої вимоги позивач обґрунтовує ч. 6 ст. 33 ЗУ Про оренду землі.

Відповідач позов не визнав, з підстав викладених в відзиві на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не в повному обємі надані відомості щодо належного виконання орендарем своїх обовязків за умовами договору що, згідно ч.1 ст. 33 ЗУ Про оренду землі, позбавляє позивача переважного права на поновлення договору оренди землі. Просить суд відмовити в задоволенні позову. (відзив долучено до матеріалів справи).

18 квітня 2016р. відповідачем надані додаткові письмові пояснення в обґрунтування своїх заперечень (долучені до матеріалів справи).

Судове засідання проводилось із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу.

Розгляд справи закінчено 04.05.2016р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення в присутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, що регулюють правовідносини сторін по даній справі, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

19.04.2010 року між С(Ф)Г Отаман та Гуляйпільською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди землі.

Згідно умов договору, орендодавець, на підставі розпорядження голови Гуляйпільської районної державної адміністрації № 42 від 02.03.2010 надає орендарю, а останній - приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 40.8000 га з кадастровим номером :16:005:0003. у тому числі 38.9000 га ріллі, 1.7000 га полезахисних смуг та 0.2000га під господарськими шляхами, які знаходяться на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського район, Запорізької області.

Згідно з п. 8 договору, договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір зареєстрований Гуляйпільеьким районним відділом Запорізької регіональної філії ДІЇ Центр ДЗК 27.12.2010року про що в Державному реєстрі земель зроблено запис №23.

Відповідно до акта приймання-передачі орендареві передано відповідну земельну ділянку.

На дату, передбаченого договором строку повідомлення орендодавця про намір продовжити дію договору, змінився Закон України Про оренду землі, зокрема, його ст.33, що передбачає продовження договору оренди землі, а також були внесені зміни до Земельного кодексу України, у тому числі щодо органів, які відповідно до закону передаюсь земельні ділянки у власність або користування.

З 01.01.2013р. повноваження щодо передачі у власність або у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України в редакції Закону України від 06.09.2012р. № 5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", перейшли від районних державних адміністрації до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. Наказом від 25.01.2013 №40 Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з п. 4. 32 якого. Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до Закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи нейтральних органів виконавчої влади", Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографи та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України. Постановою Кабінет Міністрів України від 14.01.2015 р. №5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографи та кадастру" утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби і питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Запорізької області реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Запорізькій області шляхом його приєднання до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Згідно розпорядження КМУ від 31 березня 2015 року №294-р Питання Державної служби з питані, геодезії, картографії та кадастру функції та повноваження Державного агентства земельних ресурсів у зв'язку з розформуванням покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

На виконання п. 8 договору, позивач засобами поштового зв'язку направив до відповідача лист-повідомлення про поновлення договору з доданим до неї проектом додаткової угоди. В додатковій угоді зазначено, що договір поновлюється на наступні 5 років, тобто на той самий строк і на тих самих умовах.

Листом № 27-8-0.4-7092/25-15 від 09.12.2015р. відповідачем було відмовлено С(Ф)Г Отаман в задоволені заяви про поновлення договорів оренди землі. Відмова була мотивована тим, що позивачем не надано доказів належного виконання договору.

Згідно ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Цивільний кодекс України визначає, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконані свої обов'язки відповідно до договору (ст. 63).

За правилами ст. 19 Закону України "Про оренду землі", строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Наслідками закінчення строку договору оренди землі, згідно сі. 31 Закону України "Про оренду землі", є припинення договору оренди землі.

Пунктом 8 договору встановлено строк дії п'ять років, закінчується 27.12.2015 року.

Положеннями ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі па новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша ст. 33 ЗУ Про оренду землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомній про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений ним договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина друга ст. 33 ЗУ Про оренду землі).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя ст. 33 ЗУ Про оренду землі).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта ст. 33 ЗУ Про оренду землі).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і. за відсутності заперечені), приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п'ята).

У разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця, після закінчення строку договору, листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності): уповноваженим керівником органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (частина шоста ст. 33 ЗУ Про оренду землі).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього орган (частина сьома).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (частина восьма ст. 33 ЗУ Про оренду землі).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина дев'ята ст. 33 ЗУ Про оренду землі).

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (частина десята).

Таким чином, ст. 33 Закону України "Про оренду землі" фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, у частинах першій пятій ст. 33 цього Закону передбачено переважне право орендаря на укладення договору оренди на новий строк, реалізація якого можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків.

Частиною шостою ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме, у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 25.02.15 у справах № 6-1()цс15, № 6-219цс.

Позивач, в межах встановлених строків (п. 8 договору та частиною другою ст. 33 Закону України "Про оренду землі") звернувся до відповідача із листом-повідомленням. до якого було додана проект додаткової угоди про поновлення договору.

В той же час, орендар продовжує користуватися земельною ділянкою, переданою йому в оренду за договором після закінчення строку дії договору.

Даний факт сторонами не заперечується, докази повернення земельної ділянки орендарем орендодавцю після закінчення строку договорів оренди земельної ділянки в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених наведеною нормою, необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою: орендар належно виконує свої обов'язки за договором: відсутнє письмове повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі: сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

При цьому, відповідно до частини шостої ст. 33 Закону України "Про оренду землі", прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) не вимагається.

Відповідач, у встановлений ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", не повідомив позивача про заперечення у поновленні договору.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до статті 13 Закону України Про оренду землі, під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Згідно рекомендацій п. 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин від 17.05.2011 року № 6, у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України Про оренду землі (в редакції Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, який набрав чинності з 12.03.2011).

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

У орендаря виникає право на продовження дії договору у разі: належного виконання умов договору; своєчасного звернення з листом-повідомленням до орендодавця; надсилання на адресу орендодавця проекту додаткової угоди; відсутність заперечень орендодавця щодо подальших правовідносин.

Відповідач доказів протиправної поведінки позивача під час дії договору оренди землі, в тому числі і щодо неналежного використання земельних ресурсів суду не надав; позицію позивача щодо добросовісного виконання зобовязань за договором не спростував.

З огляду на викладе слідує, що позивач належним чином, як то вимагає Закон та умови договору, виконував свої зобовязання землекористувача за договором оренди та, як наслідок, у нього виникло переважне право на продовження дії договору оренди землі.

Таким чином, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача в поновленні договору оренди, яка була надана відповідно до ч. 1 -5 ст. 33 Закону України Про оренду землі .

Крім того, вирішуючи даний спір суд виходить з тієї позиції, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права або інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Поскільки, положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу, а обмеження матеріального права суперечить цим положенням, порушення цивільного права чи інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема, ст.16 Цивільного кодексу України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. За таких обставин, суд вважає, що позивач має право вимагати визнання договору оренди землі поновленим на той самий строк, оскільки, по суті, це є способом захисту порушених прав та законних інтересів позивача шляхом встановлення (поновлення) правовідносин.

Статтею 17 Закону України "Про визнання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За ст. 13 Конвенції, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.03 у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

Господарський суд при винесенні рішення по даному спору враховує також правову позицію, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини по справі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Враховуючи той факт, що після закінчення строку дії договору оренди, позивач продовжує добросовісно користуватись орендованою земельною ділянкою, використовує її за цільовим призначенням для сільськогосподарських потреб та належним чином виконує договірні зобов'язання в частині внесення орендної плати та той факт, що орендодавець не надав суду будь-яких обґрунтованих заперечень, які б унеможливлювали подальшу пролонгацію орендних відносин, суд дійшов до висновку, що договір оренди земельної ділянки від 19.04.2010р. є поновленим.

Частинами 1 і 2 статті 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача, так як спір з його вини доведено до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 3, 22,33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Селянського (фермерське) господарство Отаман до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області задовольнити.

Визнати поновленим договір оренди землі від 19.04.2010р., укладеного між Селянським (фермерське) господарством Отаман та Гуляйпільською районною державною адміністрацією на той самий строк, що визначений даним договором.

Вважати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 19.04.2010р. (зареєстровану 27.12.2010 за № 23, на той самий строк і на тих самих умовах) в запропонованій позивачем редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області, 69059, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50 (ідентифікаційний код 39820689) на користь Селянського (фермерське) господарство Отаман, 70212, Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Успенівка, вул. Шевченка, 45 () 2756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання рішення 13 травня 2016р.

Присутнім в судовому засіданні представникам сторін судом розяснено ст. 87 ГПК України.

Суддя Н.С. Кутіщева-Арнет