ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р. Справа № 922/6595/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.

при секретарі - Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився.

відповідача - не з"явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атмос" (вх. № 922 Х/3-12) на рішення господарського суду Харківської області від 14 березня 2016 року по справі № 922/6595/15

за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Харківська міська рада, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атмос", м. Харків

про спонукання до укладення договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.03.2016 року по справі № 922/6595/15 (суддя Добреля Н.С.) позов задоволено повністю шляхом спонукання Товариство з обмеженою відповідальністю "Атмос" укласти з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, редакція якого викладена позивачем в позовній заяві.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Атмос" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 14 березня 2016 року по справі №922/6595/15 та прийняти нове рішення, яким припинити провадження по справі.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

Харківська міська рада свого представника в судове засідання 17.05.2016 року не направила, про причини неявки суд не сповістила, про час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Аналогічні вимоги статті 27 Господарського процесуального кодексу України покладено також і на третіх осіб.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із пунктом 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обовязком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За висновками суду апеляційної інстанції, незважаючи на те, що Харківська міська рада свого представника у судове засідання не направила, у відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними у ній документами, неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши в попередньому судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, на підставі договору купівлі - продажу від 01.07.2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Атмос" придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма-Еталон" нежитлові приміщення чотирнадцятого поверху №№ 14-2, 14-4-:-14-6, 14-10-:-14-13, 14-15, площею 428, 9 кв. м. у нежитловій будівлі літ. "Л-20" по вул. Отакара Яроша, 18 в м. Харкові.

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів від 01.07.2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Атмос" є власником нежитлових приміщень №№ 14-2, 14-4-:-14-6, 14-10-:-14-13, 14-15, площею 428, 9 кв. м. у нежитловій будівлі літ. "Л-20" по вул. Отакара Яроша, 18.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ХК 22 від 17.11.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Атмос" є замовником реконструкції нежитлових приміщень чотирнадцятого поверху в нежитловій будівлі літ. "Л-20" по вул. Отакара Яроша, 18 в м. Харкові під офісні приміщення (том справи, а. с. 19-21).

ОСОБА_1 соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради № 53/0/124-15 від 28.01.2015 року проінформовано Товариство з обмеженою відповідальністю "Атмос" про порушення вимог закону та необхідність звернення до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для підготовки проекту договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та надати відповідні документи для цього, але відповіді на зазначений лист відповідач не надав.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, враховуючи підстави та предмет позову, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо спонукання відповідача до укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, зважаючи на наступні підстави.

Відповідно до частини 4 статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина 1 статті 14 Цивільного кодексу України).

Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" унормовані правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні.

Обов'язок замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту передбачено частиною 2 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (частина 1 статті 40).

Відповідач ТОВ «Атмос» є саме тією особою, щодо якої законом встановлено обов'язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту.

На виконання вимог статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради № 804 від 9 листопада 2011 року (зі змінами, внесеними рішенням від 22.05.2013 року № 319), затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, який визначає умови та встановлює процедуру залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі (внеску) у розвитку інфраструктури замовниками будівництва на території м. Харкова.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які згідно до Конституції України є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території (стаття 144 Конституції України).

За змістом статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради за № 804 від 09.11.2011 року (зі змінами, внесеними рішенням від 22.05.2013 року № 319), яким затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок), і містить механізм залучення замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова, є чинним та у встановленому порядку не скасоване, а тому підлягає обов'язковою виконанню на території міста Харкова.

Відповідно до пункту 1.3. Порядку замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки в місті Харкові, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, крім випадків, передбачених чинним законодавством України та цим Порядком.

Залучення замовників здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради (пункт 1.4. Порядку).

Згідно частини 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Пунктом 1.5. Порядку передбачено, що пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова.

У відповідності до пункту 2.5. Порядку замовник будівництва зобов'язаний не пізніше, ніж за 30 календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, звернутися з заявою до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Перелік документів, що повинні додаватись до заяви визначено пунктом 2.6. Порядку.

Отже, враховуючи вищенаведене, саме на замовника такого будівництва покладається обов'язок звернутись до органу місцевого самоврядування із заявою про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту.

Втім, ухилення замовника від укладення договору пайової участі до прийняття об'єкту нерухомого майна до експлуатації, є порушенням зобов'язань та вимог, які прямо передбачені законом.

Як свідчать матеріали справи, відповідач - ТОВ «Атмос» відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ХК 43 від 17.12.2014 року є замовником по здійсненню реконструкції нежитлових приміщень чотирнадцятого поверху в нежитловій будівлі під офісні будівлі літ. «Л-20» по вул. Яроша Отакара,18 в м. Харкові, які прийняті в експлуатацію в грудні 2014 року (том 1 аркуші справи 19-21).

ОСОБА_1 соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради № 53/0/124-15 від 28.01.2015 року проінформовано ТОВ «Атмос» про порушення вимог закону та необхідність звернення до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для підготовки проекту договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та надати відповідні документи для цього (том 1 аркуші справи 25-26).

Спір у даній справі виник у зв'язку із тим, що відповідач без достатніх правових підстав ухиляється від укладення з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради обов'язкового в силу закону договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова.

За змістом частини 1 статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Господарським судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного відповідачем рішення обґрунтовано враховано, що вищезазначеним Порядком, окрім іншого, також передбачено і механізм залучення замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова в разі ухилення від укладення договору (пункт 5 Порядку).

Так, згідно з пунктом 5.1. Порядку у разі встановлення факту будівництва та введення об'єкта до експлуатації без укладення договору про пайову участь забудовника у розвитку інфраструктури м. Харкова Департамент економіки та комунального майна у десятиденний термін з дня встановлення такого факту, надсилає замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням лист-повідомлення про необхідність укладення відповідного договору.

Пунктом 5.2. Порядку передбачено, що у листі-повідомленні Департамент економіки та комунального майна повідомляє про порядок укладення договору про пайову участь, про строк, у який замовник має вжити передбачених Порядком заходів щодо добровільного укладення договору та про передбачену цим Порядком та чинним законодавством України відповідальність за ухилення від укладання такого договору.

В разі ухилення замовника від виконання вимог, вказаних у листі-повідомленні щодо укладання договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у добровільному порядку, Департамент економіки та комунального майна у відповідності до пункту 5.3. Порядку вчиняє наступні дії:

1) на підставі наявної інформації та у відповідності до цього Порядку проводить розрахунок величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури;

2) готує два примірники договору пайової участі у розвитку інфраструктури з додатками;

3) надсилає підписані два примірники договору з додатками замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням.

Із матеріалів справи вбачається, що 26.02.2015 року ОСОБА_1 соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна листом за № 153/0/124-15 направив ТОВ «Атмос» для розгляду та підписання оригінали договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова в двох примірниках, що свідчить про вчинення Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради передбачених чинним законодавством та Порядком дій, спрямованих на укладення договору (том 1 аркуші справи 27-29).

Пунктом 5.6. Порядку передбачено, що замовник будівництва, який одержав проект договору з додатками, у разі згоди з його умовами, оформляє договір відповідно до вимог чинного законодавства (підписує, якщо юридична особа - скріплює печаткою) та повертає один примірник договору з додатками Департаменту економіки та комунального майна, або повідомляє Департамент про прийняття умов договору (надсилає відповідний лист, факсограму тощо) у двадцятиденний строк після одержання договору.

Замовник будівництва, який після розгляду проекту договору не згоден з якимись його частинами, направляє до Департаменту економіки та комунального майна протокол розбіжностей (письмові вмотивовані зауваження) до договору, які Департамент розглядає протягом двадцяти днів. В цей же строк Департамент вживає заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та приймає рішення про зміну договору (пункт 5.7. Порядку).

За наявними в матеріалах справи документами, колегією суддів встановлено, що ТОВ «Атмос» договору не підписав. Своїм правом щодо направлення Департаменту економіки та комунального майна відповідного Протоколу розбіжностей або письмових, вмотивованих зауважень до договору відповідач не скористався.

Таким чином, колегія суддів погоджуючись із висновками господарського суду також вважає, що договір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури між першим позивачем та відповідачем як до початку будівництва, так і після його закінчення в порушення вимог закону не укладено.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує, те, що участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту, в силу вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", є обов'язковою для замовника будівництва у відповідному населеному пункті, а тому це обумовлює право відповідного органу місцевого самоврядування вимагати від замовника будівництва виконання обов'язку щодо пайової участі, в тому числі в судовому порядку.

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, зокрема, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору (частина 3 статті 179 Господарського кодексу України).

Аналізуючи положення вимог чинного законодавства, якими в даному випадку врегульовано правовідносини сторін, колегія суддів в даному випадку повністю погоджуючись із правовою позицією господарського суду першої інстанції, що викладена в оскаржуваному рішенні, також визначає наявність правових підстав для спонукання відповідача укласти вказаний договір, оскільки укладення замовником будівництва договору пайової участі у розвитку інфраструктури певного населеного пункту є обов'язковим на підставі вимог закону.

З встановлених обставин справи вбачається, що процес реконструкції нежитлових приміщень чотирнадцятого поверху в нежитловій будівлі під офісні будівлі літ. «Л-20» по вул. Яроша Отакара,18 в м. Харкові є завершеним, об'єкт - готовим до експлуатації, однак в порушення вимог законодавства, ТОВ «Атмос» не взяло участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова шляхом укладення відповідного договору.

Частиною 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлений строк протягом якого може бути укладено договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, даний строк не є присічним, а отже його сплив не звільняє сторону від необхідності його укладення.

Згідно пункту 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 датою прийняття в експлуатацію обєкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Як вбачається з Декларації про готовність обєкта до експлуатації остання була зареєстрована в Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області 17.12.2014 року.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що органи місцевого самоврядування знаходяться поза межами процедури прийняття об'єктів будівництва в експлуатацію та позбавлені можливості контролювати момент його здійснення, відтак неукладання такого договору з підстав невиконання замовником обов'язку щодо звернення до органу місцевого самоврядування з відповідною пропозицією свідчить про його ухилення від укладення договору та може бути оскаржено в судовому порядку, у тому числі і після прийняття об'єкту будівництва в експлуатацію.

Згідно з частиною третьою статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, зокрема, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору.

Разом із тим, частиною першою статті 648 ЦК України встановлено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Частиною дев'ятою статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено істотні умови договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, якими є: розмір пайової участі, строк (графік) сплати пайової участі, відповідальність сторін. Крім того, невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Згідно з частиною 5 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Згідно з пунктом 3.2. Порядку розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, становить:

1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд;

2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Пунктом 3.3. Порядку передбачено, що величина пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Харкова визначається за такою формулою:

ПУ= К (В буд. заг. - В буд. інші - С буд. бюд.) - В буд. інж.мер.

де:

ПУ - розмір пайової участі у грошовому виразі (тис. грн.)

К - коефіцієнт (0,1 або 0,04) в залежності від призначення об'єкта, відповідно до пункту 3.2;

В буд. заг. - загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта;

В буд. інші - витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій;

С буд. бюд. - сума бюджетних коштів, використана на будівництво об'єкта містобудування;

В буд. інж. мер. - кошторисна вартість будівництва замовником необхідних інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами земельної ділянки, визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

За приписами пункту 5 статті 40 Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Звертаючись до господарського суду із даним позовом про спонукання укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова у запропонованій редакції позивач запропонував розрахунок пайового внеску в розмірі 478999,95 грн. (том 1 аркуш справи 29).

Господарський суд першої інстанції під час розгляду справи встановив відповідність запропонованої Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради редакції договору в частині розміру пайової участі положенням законодавства.

Так, Департаментом економіки та комунального майна надано до матеріалів справи правове обґрунтування позовних вимог, в якому останній зазначив, що розрахунок величини пайової участі замовника було здійснено виходячи із затверджених Міністерством показників опосередкованої вартості будівництва на останню дату введення обєкта в експлуатацію та складає 478 999,95 грн. Ця сума була розрахована із врахуванням того, що станом на день введення обєкту в експлуатацію опосередкована вартість будівництва 1 кв. м. загальної площі згідно листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства від 28.10.2014 року № 7/15-12809 складала 10686 грн. (копія листа додається, арк. справи 42-45), загальна площа будівлі літ. "Л-20" по вул. Отакара Яроша, 18 в м. Харкові згідно декларації про готовність обєкта до експлуатації - 407,50 кв. м., та розмір пайового внеску згідно пункту 3.2 Порядку для нежитлових приміщень становить 10% загальної кошторисної вартості будівництва обєкту (10686 грн. Х 407,50 кв. м. = 4354545 грн.; 0,1 Х 4354545 грн. = 435454,50 грн.), а також з урахуванням збільшення на 10% у відповідності до п. 5.5. Порядку, що складає (435454,50 грн. + 43545,45 грн.) 478999,95 грн.

Відповідно до пункту 9.9. постанови пленуму Вищого господарського кодексу України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" у рішенні про спонукання укласти договір господарські суди повинні зазначати умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, наприклад: "Вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору", а в разі необхідності - з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині. Якщо ж умови (пункти) поданого позивачем проекту договору судом прийнято лише в певній частині, то решта умов (пунктів), до яких вносяться зміни порівняно з проектом, викладається в резолютивній частині судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 84 Господарського процесуального кодексу України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Таким чином, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про спонукання до укладання договору, правомірно виклав у резолютивній частині рішення всі умови (пункти) типового договору, запропонованого позивачем у позовній заяві.

Визначення редакції позовної вимоги з урахуванням вказаного повністю узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо ефективного засобу правового захисту, не забороненого законом.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції заявник надав копію договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова від 18.03.2016 року №45-16/3 з додатком, копію платіжного доручення від 18.03.2016 року №4, лист ОСОБА_1 соціально-економічного розвитку та планування та обліку від 11.04.2016 №297/0/124-16. На думку скаржника, дані документи свідчить про відсутність предмету спору у даній справі та наявність підстав для припинення провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Зі змісту наведеної статті вбачається, що за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що зібрані місцевим господарським судом і покладені в основу рішення цього суду.

Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд

апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини.

До згаданих підстав належить, зокрема, необґрунтоване відхилення судом першої інстанції клопотань сторін про витребування господарським судом доказів у порядку статті 38 Господарського процесуального кодексу України. У такому разі суд апеляційної інстанції за відповідним клопотанням сторони самостійно витребує необхідні додаткові докази.

Водночас, якщо прийняте рішення судом першої інстанції є по суті законним та обґрунтованим, то саме лише подання до суду апеляційної інстанції додаткових доказів, не може вважатися підставою для скасування процесуального документа.

В розрізі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 вбачається, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно роз'яснень пленуму Вищого господарського суду України викладених в пункті 1 постанови від 23.03.2012 Про судове рішення, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Тобто, за вимогами процесуального законодавства рішення є законним лише тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Отже, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова від 18.03.2016 року №45-16/3, копія платіжного доручення від 18.03.2016 року №4, лист ОСОБА_1 соціально-економічного розвитку та планування та обліку від 11.04.2016 №297/0/124-16 не можуть свідчити про не обґрунтованість судового рішення, оскільки дані документи були подані до суду апеляційної інстанції під час повторного перегляду даної справи та не були досліджені під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на час прийняття оскаржуваного рішення був наявний предмет спору, тому судом були вивчені відносини, що склалися між сторонами, а також подані ними докази, та на підставі статті 82 Господарського процесуального кодексу України прийнято рішення по суті спору.

Договір пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова від 18.03.2016 року №45-16/3 був укладений після винесення рішення судом першої інстанції, у звязку з чим відсутні підстави для припинення провадження у справі в апеляційній інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів відзначає відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності з пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського Процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 14 березня 2016 року по справі № 922/6595/15 прийняте при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і відсутні підстави для його скасування, в звязку з чим, апеляційна скарга відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Атмос", не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атмос" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 14 березня 2016 року по справі № 922/6595/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.