ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Справа № 923/753/15

Вищий господарський суд України у складі колегії:

головуючого - судді Малетича М.М.,

суддів: Борденюк Є.М.,

Мамонтової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.02.2016р. у справі № 923/753/15 господарського суду Херсонської області за позовом Кооперативу "Маяк" до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", Закритого акціонерного товариства "Ремонтно-будівельне управління № 12", третя особа: приватний нотаріус Стадник Інна Володимирівна, за участю прокуратури Херсонської області, про зняття заборони відчуження нерухомого майна,

за участю представників:

Прокуратури: Хорс К.Б., посв. № 042931 від 15.04.2016р.,

Позивача: Командовський Д.П., дов. б/н від 14.05.2015р.,

Відповідача 1: Мельник М.В., дов. № 304 від 29.05.2014р.,

Відповідача 2: не з'явився,

Третьої особи: не з'явився.

В с т а н о в и в :

Кооператив "Маяк" (далі - Кооператив "Маяк", Позивач) звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - ПАТ АБ "Укргазбанк", Банк, Відповідач 1), Закритого акціонерного товариства "Ремонтно-будівельне управління № 12" (далі - ЗАТ "РБУ № 12", Управління, Відповідач 2) про зняття заборони, встановленої приватним нотаріусом Стаднік І.В. за реєстраційним номером обтяження 7993061 на підставі договору іпотеки б/н від 30.09.2008р. щодо відчуження нерухомого майна - будівлі та споруди цеху по виробництву цегли, яке включає: виробничий цех літ. "А" загальною площею 510,7 кв.м., навіс літ. "Б" площею забудови 12,4 кв.м., навіс літ. "В" площею забудови 13,1 кв.м., склад літ. "Г" площею забудови 68,4 кв.м. та огорожу 1, 2, за адресою: АДРЕСА_1, та про визнання права власності на вказане нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 18.05.2015р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено приватного нотаріуса Стадник Інну Володимирівну (далі - Нотаріус, Третя особа).

Рішенням господарського суду Херсонської області від 09.07.2015р. у задоволенні позовних вимог Кооперативу "Маяк" відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.08.2015р. вказане рішення місцевого господарського суду в частині зняття заборони відчуження нерухомого майна було скасовано і в цій частині прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. В іншій частині, рішення місцевого господарського суду від 09.07.2015р. залишено без змін.

Після перегляду вказаних судових рішень в касаційному порядку, постановою Вищого господарського суду України від 03.11.2015р. справу в частині позову про зняття заборони відчуження нерухомого майна було скасовано і в цій частині справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. У решті, постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

За результатами нового судового розгляду рішенням господарського суду Херсонської області від 17.12.2015р. у задоволенні позовних вимог Кооперативу "Маяк", відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.02.2016р. рішення господарського суду Херсонської області від 17.12.2015р. скасовано частково і позов Кооперативу "Маяк" задоволено частково: знято заборону на відчуження нерухомого майна - будівлі та споруди цеху по виробництву цегли, що знаходиться в АДРЕСА_1, яке включає: виробничий цех літ. "А" загальною площею 510,7 кв.м., навіс літ. "Б" площею забудови 12,4 кв.м., навіс літ. "В" площею забудови 13,1 кв.м., склад літ. "Г" площею забудови 68,4 кв.м. та огорожу 1, 2, встановлену приватним нотаріусом Стадник І.В. реєстраційний номер обтяження 7993061 на підставі договору іпотеки б/н від 30.09.2008р., дата виникнення заборони 30.09.2008р. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі, ПАТ АБ "Укргазбанк", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 387, 388, 593, 598 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 17 Закону України "Про іпотеку" (далі - ЗУ "Про іпотеку"), просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення позову про зняття заборони відчуження нерухомого майна та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача 1, а також представника Прокуратури, який підтримав доводи і вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк", заявлені у касаційній скарзі, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За результатами нового розгляду справи суд першої інстанції, відмовляючи у цій частині позовних вимог про зняття заборони відчуження нерухомого майна, з посиланням на приписи статей 11, 509, 572, 607, 609 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4 ЗУ "Про іпотеку", ст.ст. 1-3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень"), а також на те, що договір іпотеки, б/н від 30.09.2008р., на підставі якого Нотаріусом і було накладено заборону відчуження спірного нерухомого майна, не є розірваним та не визнаний судом недійсним, тоді як і сам договір кредитування № 3309-08 від 30.09.2008р., на забезпечення виконання якого був укладений вказаний договір іпотеки, на даний час також є чинним, дійшов висновку про необґрунтованість вимог Кооперативу "Маяк" та відмову у їх задоволенні.

Також, відмовляючи в даному позові, місцевий господарський суд визнав безпідставними та помилковими доводи і про припинення в даному випадку договору іпотеки, а відтак - про неможливість виконання зобов'язання за цією угодою через ліквідацію юридичної особи - ЗАТ "РБУ № 12", обґрунтовуючи це тим, що останнє на момент вирішення даної справи не включено до Єдиного державного реєстру підприємств, як така, що припинена, як це передбачено в такому випадку статтею 33 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень".

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, посилаючись на рішення господарського суду Херсонської області від 01.02.2013р. у справі №923/1/13-г про задоволення позову Кооперативу "Маяк" до ЗАТ "РБУ №12" про витребування майна з чужого незаконного володіння, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.04.2013р., яке в наступному згідно Акту від 23.02.2016р. було виконано і яким фактично за Позивачем було визнано право власності на спірне нерухоме майно, а також на положення статей 328, 387 та 388 ЦК України про можливість витребування майна його власником, дійшов висновку про те, що з моменту набрання чинності вказаного судового рішення договір іпотеки б/н від 30.09.2008р. вважається припиненим, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення про відмову в даному позові, у зв'язку з чим, скасовував рішення суду першої інстанції про відмову в позові та прийняв нове рішення - про задоволення позову частково шляхом зняття заборони, встановленої нотаріусом за реєстраційним номером обтяження 7993061, на підставі договору іпотеки б/н від 30.09.2008р. щодо відчуження нерухомого майна - будівлі та споруди цеху по виробництву цегли, що знаходяться в АДРЕСА_1.

При цьому, з урахуванням встановлених обставин справи, колегія апеляційного господарського суду, як йдеться у прийнятій постанові, не знайшла підстав для скасування оскарженого рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності на майно на підставі ст. 392 ЦК України.

Проте, з висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна, оскільки такі були прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права, з огляду на таке.

Згідно частин 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно останньої, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Крім того, статтею 174 ГК України також передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, є господарський договір.

При цьому, відповідно до приписів ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також, статтею 3 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому, статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст.ст. 188, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Водночас, статтею 598 ЦК України передбачено підстави для припинення зобов'язання, а саме: зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Так, зокрема, статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

При цьому, статтею 575 ЦК України визначені окремі види застав. Так, згідно ч. 1 цієї статті Закону, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Також, Законом встановлені правові підстави припинення права застави.

Так, право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмета застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом (ч. 1 ст. 593 ЦК України).

Крім того, статтею ст. 17 ЗУ "Про іпотеку" також визначено перелік підстав для припинення іпотеки, як окремого виду застави, а саме: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених Законом.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.08.2005р. у справі № 2-3376/2005 за позовом ОСОБА_7 до Херсонської міської ради за ОСОБА_7 визнано право власності на цех по виробництву цегли, за адресою: АДРЕСА_1.

В наступному, ОСОБА_7 29.12.2006р. уклав договір купівлі-продажу майна за яким продав ЗАТ "РБУ № 12" будівлі та споруди цеху по виробництву цегли в АДРЕСА_1, який складається з: виробничого цеху літ. "А" загальною площею 510,7 кв.м., навісу літ. "Б" площею забудови 12,4 кв.м., навісу літ. "В" площею забудови 13,1 кв.м., складу літ. "Г" площею забудови 68,4 кв.м., огорожі 1, 2, а 30.09.2008р. останнє передало це майно за договором іпотеки ВАТ "АБ "Укргазбанк" (правонаступником якого є ПАТ АБ "Укргазбанк"), у зв'язку з чим, Нотаріусом було накладено заборону на його відчуження до припинення чи розірвання іпотечного договору.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27.08.2009р. у справі № 2-3376/2005 рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 29.08.2005р. було скасовано, справу направлено на новий розгляд до того ж районного суду, під час якого Кооператив "Маяк" було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

За результатами нового судового розгляду, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.12.2010р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 було відмовлено, а позовні вимоги Кооперативу "Маяк" задоволено - визнано недійсним договір купівлі-продажу № 3138 від 29.12.2006р., визнано недійсним іпотечний договір, укладений між ЗАТ "РБУ № 12" і ВАТ АБ "Укргазбанк" 30.09.2008р. та визнано за Кооперативом "Маяк" право власності на спірне майно.

В наступному, рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18.04.2011р. у справі № 2-3376/2005, залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 30.09.2011р., рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.12.2010р. в частині задоволення позовних вимог Кооперативу "Маяк" скасовано і провадження у справі в частині позовних вимог Кооперативу "Маяк" про визнання за ним права власності на спірне майно та про визнання недійсним іпотечного договору було закрито, з посиланням на те, що права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого статтями 215, 216 ЦК України, оскільки такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, за наявності підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, тоді як наведений висновок суду не є перешкодою для Кооперативу "Маяк" для звернення у встановленому законом порядку до суду належної юрисдикції з відповідними позовними вимогами, які можуть включати і вимогу про витребування майна з чужого незаконного володіння. Також, за рішенням апеляційного суду, відмовлено у задоволенні позовних вимог Кооперативу "Маяк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна № 3138 від 29.12.2006р., а в решті - рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Разом з цим, ухвалою господарського суду Херсонської області від 03.06.2010р. було порушено провадження у справі № 6/86-Б-10 про банкрутство ЗАТ "РБУ № 12", а ухвалою цього ж господарського суду від 15.11.2010р. у цій справі до ліквідаційної маси банкрута - ЗАТ "РБУ № 12" було включено нерухоме майно, передане в іпотеку ПАТ АБ "Укргазбанк", який був зарахований в список кредиторів першої черги.

Крім того, 01.02.2013р. рішенням господарського суду Херсонської області у справі № 923/1/13-г, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.04.2013р., було задоволено позов Кооперативу "Маяк" до ЗАТ "РБУ № 12" про витребування з чужого незаконного володіння майна - будівель та споруд цеху по виробництву цегли, яке включає: виробничий цех літ. "А" загальною площею 510,7 кв.м., навіс літ "Б" площею забудови 12,4 кв.м., навіс літ "В" площею забудови 13,1 кв.м., склад літ "Г" площею забудови 68,4 кв.м. та огорожу 1, 2, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Як вказувалось вище, після часткового скасування судових рішень постановою Вищого господарського суду України від 03.11.2015р. дану справу в частині позовних вимог про зняття заборони відчуження нерухомого майна було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У решті позовних вимог - про визнання права власності на спірне нерухоме майно, постанову суду апеляційної інстанції було залишено без змін. При чому, направляючи у цій частині справу на новий розгляд суд касаційної інстанції звертав увагу судів попередніх інстанцій на необхідність повторного з'ясування питання про припинення чи розірвання у встановленому законом порядку договору іпотеки, укладеного між ЗАТ "РБУ № 12" та ПАТ АБ "Укргазбанк", відповідно до якого Нотаріусом і було накладено заборону на відчуження майна, або визнання такої угоди недійсною у встановленому законом порядку, яке, у свою чергу, при правильному застосуванні до даного спору норм матеріального права, з дотриманням процесуальних норм, впливало на правильність його вирішення.

Тобто, при новому розгляді справи спір повинен був розглядатись та вирішуватись тільки в частині позову Кооперативу "Маяк" про зняття заборони відчуження спірного нерухомого майна - будівлі та споруди цеху по виробництву цегли, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка була встановлена Нотаріусом 30.09.2008р. за реєстраційним номером обтяження 7993061, на підставі договору іпотеки б/н від 30.09.2008р., які Позивач обґрунтовував положеннями статей 319, 387, 391, 392 ЦК України і тим, що накладений арешт позбавляє його права вільно користуватися та розпоряджатися вказаним нерухомим майном.

Разом з тим, вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції, після з'ясування обставин справи щодо можливого припинення чи розірвання договору іпотеки, укладеного між Відповідачами 30.09.2008р., на підставі якого Нотаріусом і було накладено заборону на відчуження спірного нерухомого майна, або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, в порушення приписів ст.ст. 43, 82 ГПК України, не надав належну правову оцінку усім цим обставинам справи та не врахував вимог вищезазначених норм матеріального права, які встановлюють правові підстави для припинення зобов'язань і забезпечення їх виконання, невірно застосувавши при цьому до спірних правовідносин норми матеріального права.

Так, визнавши підставою для зняття заборони на спірне нерухоме майно визнання за Позивачем рішенням господарського суду Херсонської області від 01.02.2013р. у справі № 923/1/13 права власності на спірне нерухоме майно яке, у свою чергу, за висновками суду, відповідно до положень статей 328, 387 та 388 ЦК України надавало йому право на витребування (віндикацію) такого майна, переданого в іпотеку, невірно застосував до даного спору вказані норми матеріального права та не врахував належним чином тієї обставини, що договір іпотеки б/н від 30.09.2008р., на підставі якого Нотаріусом і була встановлена заборона відчуження майна, на момент вирішення даного спору є чинним, а обраний Позивачем спосіб захисту порушених прав - про зняття заборони відчуження нерухомого майна не відповідає способам, визначеним у статті 16 ЦК України.

Щодо висновків суду апеляційної інстанції про припинення договору іпотеки з моменту набрання чинності вказаного судового рішення у справі №923/1/13, то такі взагалі не обґрунтовані належним, у тому числі - з посиланням на норми матеріального права.

Також, в порушення вимог ст. 11112 ГПК України, згідної якої, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи та ч. 3 ст. 101 цього ж Кодексу, за якою в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, апеляційний господарський суд фактично розглядав та вирішував справу, у тому числі - і в частині визнання права власності на спірне майно, тоді як постановою суду касаційної інстанції від 03.11.2015р. рішення судів попередніх інстанцій у цій частині вирішення спору було залишено без змін.

Між тим, згідно ч. 1 ст. 11110 ГПК України, підставами для скасування чи зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на таке, постанову суду апеляційної інстанції, якою було скасовано рішення суду першої інстанції про відмову у позові, не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому, така підлягає скасуванню.

Водночас, рішення суду першої інстанції про відмову в позові, яке було прийнято у повній відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, є законним і обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню його без змін.

Таким чином, касаційна скарга ПАТ АБ "Укргазбанк" про скасування постанови суду апеляційної інстанції про задоволення позову у даній справі та про залишення без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, підлягає її задоволенню повністю.

У зв'язку із задоволенням касаційної скарги, з урахуванням положень ст. 49 ГПК України про розподіл судових витрат, господарський суд відшкодовує витрати стороні, на користь якої відбулося рішення і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1653,60 грн., пов'язані з розглядом касаційної скарги у даній справі, відповідно до положень ст. 49 ГПК України, відшкодовуються ПАТ АБ "Укргазбанк" за рахунок Кооперативу "Маяк".

Керуючись ст.ст. 1115, 1117 - 1119, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" задовольнити.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.02.2016р. у справі № 923/753/15 господарського суду Херсонської області скасувати повністю, а рішення господарського суду Херсонської області від 17.12.2015 року - залишити без змін.

3. Стягнути з Кооперативу "Маяк" (73000, м. Херсон, Бериславське шосе, 42, ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (01004, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) 1653,60 грн. (тисячу шістсот п'ятдесят три грн.) грн. 60 коп. судового збору за розгляд касаційної скарги.

Зобов'язати господарський суд Херсонської області видати відповідний наказ.

Головуючий - суддя Малетич М.М.

Судді Борденюк Є.М.

Мамонтова О.М.