номер провадження справи 4/25/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 Справа № 908/775/16

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РеЕнерджИ, (04201, м. Київ, пр. Маршала Рокосовського, буд. 3)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мегапрофіт-груп (юридична адреса: 69001, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 27; поштова адреса: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 1-А)

про стягнення 986 800, 00грн. заборгованості за договором поставки № 08-06/15 від 09.07.2015 р.

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_2, довіреність б/н від 23.02.2016р.;

від відповідача ОСОБА_3, директор;

ОСОБА_4, довіреність б/н від 20.04.2016р.

24.03.2016р. до господарського суду Запорізької області звернулося ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РеЕнерджИ, м. Київ з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мегапрофіт-груп, м. Запоріжжя про стягнення 986 800, 00грн. заборгованості за договором поставки № 08-06/15 від 09.07.2015 р.

Ухвалою від 24.03.2016р. порушено провадження у справі № 908/775/16, справі присвоєно номер провадження 4/25/16, судове засідання призначено на 20.04.2016р., у сторін витребувані документи і докази, необхідні для вирішення спору. В судовому засіданні 20.04.2016р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 18.05.2016р.

18.05.2016р. на адресу господарського суду Запорізької області в порядку ст. 60 ГПК України від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мегапрофіт-груп, м. Запоріжжя надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РеЕнерджИ, м. Київ про визнання додаткової угоди від 18.01.2016р. та специфікацій до договору поставки № 08-06/15 від 09.07.2015 р. недійсними.

Ухвалою суду від 18.05.2016р., на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мегапрофіт-груп, м. Запоріжжя до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РеЕнерджИ, м. Київ про визнання додаткової угоди від 18.01.2016р. та специфікацій до договору поставки № 08-06/15 від 09.07.2015 р. недійсними судом відмовлено.

Ухвалою суду від 18.05.2016р., на підставі ст., ст. 69, 77 ГПК України, продовжено процесуальний строк вирішення спору у справі № 908/775/16 на пятнадцять днів, до 08.06.2016 р. , в судовому засіданні оголошено перерву до 24.05.2016 р.

В судовому засіданні 24.05.2016 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 24.05.2016р. відповідач подав клопотання про передачу матеріалів справи №908/775/16 на розгляд до правоохоронних органів, у зв'язку із здійсненням заходів фізичного та психологічного впливу на директора відповідача, оскільки в діях ТОВ «РеЕнерджи» вбачається склад злочину, передбаченого ст. 127 КК України.

Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши думку представника позивача з цього приводу, судом клопотання про передачу матеріалів справи №908/775/16 на розгляд до правоохоронних органів відхилено.

При вирішенні клопотання суд виходив з того, що відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідачем не подано та не наведено жодного належного та допустимого доказу, які є належними і допустимими в розумінні ст. 34 ГПК України, про здійснення такого впливу, не подано доказів звернення до правоохоронних органів за ознаками злочину, передбаченого ст. 127 КК України, а також будь/яких доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин. Крім того, зазначене клопотання не містить нормативно - правових підстав та норм права щодо підстав передачі справи.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, на підставі договору поставки № 08-06/15 від 09.07.2015 р., додаткової угоди б/н від 18.01.2016р. до договору № 08-06/15 від 09.07.2015 р., ст., ст. 509, 526, 530, 546, 612, 625 ЦК України та ст. 193 ГК України просить позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мегапрофіт-груп, м. Запоріжжя суму 986 800, 00грн. заборгованості.

Відповідач проти позову заперечив, заявлені позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими, в відзиві на позовну заяву зазначає, що додаткова угода б/н від 18.01.2016р. до договору № 08-06/15 від 09.07.2015 р. була підписана тільки однією стороною, а саме Постачальником, яким за договором поставки виступає ТОВ «Мегапрофіт-груп». Таким чином, вважає, що додаткову угоду укладено незаконно, з порушенням норм матеріального права, оскільки договір підписано лише однією із сторін. Крім того, вказує, що додаткова угода до договору поставки № 08-06/15 від 09.07.2015 року була укладена неправомірним шляхом з застосуванням заходів фізичного та психологічного впливу. У звязку із викладеним, відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

09.07.2015 р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РеЕнерджИ (позивачем у справі) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мегапрофіт-груп (відповідачем у справі) був укладений договір поставки № 08-06/15 (надалі за текстом - Договір).

Відповідно до п.1.1. договору відповідач (постачальник) зобов'язався передати товар у власність позивачу (покупець), а позивач зобов'язався прийняти товар і сплатити за нього суму грошових коштів, що передбачена в Специфікаціях до Договору.

Відповідно до п.3.2 Договору покупець здійснює оплату товару банківським переказом грошових коштів на вказаний в договорі розрахунковий рахунок постачальника в строк передбачений Специфікацією до Договору.

Розділом 1 Специфікації № 1 до Договору встановлено, що Постачальник зобов'язується поставити Покупцеві Мобільну лінію для сортування твердих побутових відходів СЛ-12 з барабанним сепаратором (далі - Товар). Загальна вартість Товару складає 1 652 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 20 %.

У відповідності до пункту 3.1 Розділу 3 Специфікації № 1 термін поставки Товару складає - 80 (вісімдесят) календарних днів з дати отримання Постачальником першого авансового платежу, за умови здійснення Покупцем усіх авансових платежів у визначений Договором термін.

Згідно Розділу 2 Специфікації № 1 до Договору перший авансовий платіж у розмірі 50% від загальної вартості Товару, що становить 826 000,00 грн., Покупець здійснює на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту підписання договору. Другий авансовий платіж у розмірі 20% від загальної вартості Товару, що становить 330 400,00 грн., Покупець здійснює на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 20 (двадцяти) календарних днів з моменту здійснення першого платежу. Третій авансовий платіж у розмірі 20% від загальної вартості Товару, що становить 330 400,00 грн., Покупець здійснює на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 7 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення, що до готовності Товару к відвантаженню. Остаточний розрахунок у розмірі 10% від вартості Товару, що становить 165 200,00 грн., Покупець здійснює протягом 14 календарних днів після проведення монтажу та пусконалагоджувальних робіт та дати підписання Сторонами видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.3 Специфікації № 1 до Договору постачальник зобов'язується провести монтаж та пусконалагоджувальні роботи Товару протягом 21 календарних днів після поставки Товару та після письмового підтвердження від Покупця про готовність площадки к монтажним роботам.

13.07.2015р. відповідачем був виставлений рахунок №35 на оплату товару обумовлену договором № 08-06/15 від 09.07.2015 р. на загальну суму 1 652 000, 00 грн.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач виконав зобов'язання щодо оплати вартості товару, як то передбачено розділом 2 Специфікації, перерхувавши на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти за товар в розмірі 1 486 800,00 грн. у т.ч. ПДВ - 20 %, що складає 90 % загальної вартості Товару, що підтверджується платіжними дорученнями №14 від 13.07.2015р., №22 від 20.07.2015р., №3 від 17.08.2015р. та №38 від 12.10.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, поставка Товару здійснювалася Постачальником частинами: 21.10.15р. (товарно-транспортна накладна № Р69 від 21.10.15) та 03.11.15р. (товарно-транспортна накладна №Р76 від 03.11.15), що свідчить про порушення термінів поставки передбачених розділом 2 Специфікации до Договору.

Остаточна поставка Товару була здійснена Постачальником 18.01.16р., що підтверджується видатковою накладною №1 від 18.01.2016р.,

Зазначена накладна узгоджена між позивачем і відповідачем, має підписи уповноважених осіб сторін та скріплена печатками підприємств. (Оригінал зазначеної накладної досліджувався судом в судовому засіданні, належним чином посвідчена копія залучена до матеріалів справи).

Остаточний розрахунок за Товар в розмірі 10 % його загальної вартості, що становить 165 200,00 грн., у т.ч. ПДВ -20 %. відповідно до п. 2.4, Розділу 2 Специфікації покупець повинен був здійснити протягом 14 календарних днів після проведення Постачальником монтажу, пусконалагоджувальних робіт з дати підписання Сторонами видаткової накладної.

Проте, в порушення вимог п. 5.3. Розділу 5 Специфікації Постачальник не провів монтаж та пусконалагоджувальні роботи Товару протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня після поставки Товару. Монтаж Товару та вказані роботи не могли бути проведені Постачальником у зв'язку з виробничими дефектами Товару, значними недоліками та невідповідностями, які, фактично, виявили непридатність Товару для нормальної експлуатації та використання.

18.01.2016р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РеЕнерджИ (покупець -позивачем у справі) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мегапрофіт-груп (постачальник - відповідачем у справі) була укладена додаткова угода до Договору поставки № 08-06/15 від 09.07.2015 р.

В преамбулі Додаткової угоди сторони визначили, що у зв'язку з тим, що Постачальник суттєво порушив передбачені Договором терміни поставки Товару та не взмозі виконати прийняті на себе за Договором зобов'язання з поставки, монтажу та пусконалагоджувальних робіт щодо Товару (Мобільної лінії для сортування твердих побутових відходів СЛ-12 з барабанним сепаратором, потужністю 65000 т/рік), Товар станом на 18.01.16р. знаходився в неробочому стані, не відповідає технічним вимогам та параметрам, має суттєві конструктивні недоліки, не придатний до використання за призначенням, підлягав кардинальній переробці з використанням його частин та вузлів, Сторони дійшли згоди, щодо наступного:

Відповідно до Пункту 1 Додаткової угоди постачальник залишає у власності Покупця переданий за Договором Товар у вигляді частин та вузлів. Товар Постачальник передає/реалізовує (залишає) Покупцю як набір частин та вузлів (комплектуючих) за ціною 500 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 20 %.

Пунктом 2 Додаткової угоди передбачено, що Постачальник зобов'язується здійснити повернення Покупцю суми надмірно та безпідставно перерахованих Покупцем грошових коштів за Товар у розмірі 986 800,00 грн. Грошові кошти повертаються Постачальником на розрахунковий банківський рахунок Покупця (Р/р 9 в ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» м. Київ, МФО 380805) протягом 5 (п'яти) банківських днів з дня укладення Сторонами Додаткової угоди. Залишкова (на банківському рахунку Постачальника) сума грошових коштів у розмірі 500 000,00 грн., раніше перерахована Покупцем за Товар, залишається відповідно до цієї Угоди у Постачальника, як остаточний та повний розрахунок за Товар (частини та вузли (комплектуючі) мобільної лінії для сортування твердих побутових відходів СЛ-12 з барабанним сепаратором), що здійснений Покупцем на умовах передплати.

Відповідно до п. 3, 4 Додаткової угоди До Договору Постачальник підтверджує, що Покупець до дня укладення Сторонами цієї Угоди виконав в повному обсязі та належним чином прийняті на себе за Договором зобов'язання. Сторони підтверджують, що з дня повернення Постачальником Покупцю суми надмірно та безпідставно перерахованих Покупцем грошових коштів за Товар у розмірі 986 800,00 грн. вони претензій одна до одної не мають.

Зазначена додаткова угода підписана директором позивача та відповідача, скріплена печатками сторін. Оригінал додаткової угоди від 18.01.2016р. досліджувався в судовому засіданні. Відповідач також в судовому засіданні підтвердив справжність підпису та печатки з боку його підприємства на зазначеній Додатковій угоді.

Проте, як вбачається з матеріалів справи відповідач, свої зобов'язання на виконання Додаткової угоди від 18.01.2016р. до договору поставки не виконав, грошові кошти в розмірі 986 800,00 грн. не перерахував.

Таким чином, відповідач взяті на себе зобовязання в частині повернення коштів згідно умов Договору не виконав.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина перша статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

26.02.2016р. позивач на адресу відповідача направив вимогу №19 щодо повернення грошових коштів за договором поставки № 08-06/15 від 09.07.2015 р., що підтверджується фіскальними чеками №4441 та №4441 від 29.02.2016р. та описами вкладення в цінний лист від 29.02.2016р.

Відповідачем вимога залишена без відповіді та задоволення.

Доводи відповідача стосовно того, що додаткова угода від 18.01.2016р. до договору поставки № 08-06/15 від 09.07.2015 року була підписана тільки однією стороною, а саме Постачальником, яким за договором поставки виступає ТОВ «Мегапрофіт-груп», спростовується наступним.

Позивач в судовому засіданні 24.05.2016р. надав оригінал додаткової угоди від 18.01.2016р., який свідчить, що зазначена додаткова угода до договору поставки № 08-06/15 від 09.07.2015 року підписана з боку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РеЕнерджИ директором ОСОБА_6, а з боку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мегапрофіт-груп директором О.В. ОСОБА_3, скріплена підписами та мокрими печатками сторін.

При цьому, відповідно до вимог діючого законодавства відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб'єктів господарської діяльності. Тобто, зазначене обумовлює презумпцію, в силу якої печатка на любому документі вважається поставленою з відома її керівника або субєкта господарської діяльності без створення юридичної особи.

Крім того, в судовому засіданні 24.05.2016р., відповідач не заперечив, що він дійсно пісував договір поставки № 08-06/15 від 09.07.2015р., специфікацію до нього та додаткову угоду від 18.01.2016р.

Доводи відповідача стосовно того, що додаткова угода від 18.01.2016р. до договору поставки № 08-06/15 від 09.07.2015 року була укладена неправомірним шляхом з застосуванням заходів фізичного та психологічного впливу, не підтверджені жодними письмовими доказами, які є належними і допустимими в розумінні ст. 34 ГПК України.

Відповідно до ст. 231 Цивільного кодексу України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Відповідно до п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» Під насильством розуміється фізичний або психологічний вплив на особу, представника сторони правочину або його близьких з метою спонукання його до вчинення правочину.

Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Доказів звернення до правоохоронних органів за ознаками злочину або доказів визнання додаткової угоди від 18.01.2016р. з цих підстав суду не надано.

Крім того, в матеріалах справи наявний Акт звіряння взаємних розрахунків від 19.01.2016р., підписаний з боку відповідача директором ОСОБА_3, з якого вбачається, що відповідач визнав факт існування заборгованості перед позивачем в сумі 986 800,00 грн.

Згідно з чинним законодавством України акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили як доказу наявності обов'язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов'язку. Проте, в розумінні ст., ст. 9, 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вказаний акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами.

Згідно з ст., ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Заперечення відповідача суд визнав хибними та необґрунтованими.

Отже, матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав зобов'язання за додатковою угодою від 18.01.2016р., тому вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мегапрофіт-груп 986 800, 00грн. заборгованості є документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 44, 47, 49, 75, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РеЕнерджИ, м. Київ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мегапрофіт-груп, м. Запоріжжя задовольнити повністю.

2.Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мегапрофіт-груп (юридична адреса: 69001, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 27; поштова адреса: 69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 1-А, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю РеЕнерджИ, (04201, м. Київ, пр. Маршала Рокосовського, буд. 3, ) 986 800 (дев'ятсот вісімдесят шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. заборгованості, 14 802 (чотирнадцять тисяч вісімсот дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Суддя Н.Г.Зінченко

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 27 травня 2016 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.