донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.05.2016 р. справа №908/5096/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не зявився; ОСОБА_4 за довіреністю;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Умвельт-Запоріжжя", м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від17.11.2015 р.
у справі№ 908/5096/15 (суддя: Мірошниченко М.В.)
за позовомМіського комунального підприємства "Основаніє", м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Умвельт- Запоріжжя", м. Запоріжжя
простягнення суми

В С Т А Н О В И В:

Міське комунальне підприємство "Основаніє" (далі МКП "Основаніє", позивач) звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремондіс Запоріжжя" боргу в сумі 51 301 грн. 80 коп. за договором № 1857 від 30.04.2013 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.11.2015 р. у справі № 908/5096/15 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача борг в сумі 51 301 грн. 80 коп., а також 1 218 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Запорізької області від 17.11.2015 р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Умвельт-Запоріжжя" подало апеляційну скаргу, в якій просить дане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Скаржник стверджує, що позивачем не підтверджено факту отримання у 2013 році від замовника вихідних даних щодо існуючої заборгованості у споживачів із значенням П.І.Б., місця реєстрації, особистого рахунку боржника та суми його заборгованості, на підставі яких велась робота з боржниками.

ТОВ "Умвельт-Запоріжжя" зазначає, що в судовому засіданні господарського суду Запорізької області від 20.10.2015 р. позивача було зобовязано надати звіт до акту виконаних робіт з конкретним переліком по кожному боржнику окремо, тобто, яка саме робота була проведена з боржником по стягненню заборгованості та яким чином виконавець вів цю роботу. Проте, з наданих позивачем звітів, на думку апелянта, не вбачається переліку боргу боржників (поіменного), з якими позивач вів роботу зі стягнення заборгованості, а також періоду виникнення заборгованості.

Заявник апеляційної скарги вважає, що акти надання послуг № 84401 від 30.09.2013 р., № 84402 від 30.09.2013 р. не є належним доказом підтвердження заборгованості, яка заявлена позивачем до стягнення, оскільки зазначені акти підписані з боку ТОВ "Ремондіс Запоріжжя" лише директором (ОСОБА_5), а повинні бути підписані одночасно генеральним директором (ОСОБА_6) та вказаним директором.

При зверненні з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду заявником було додано до неї протокол зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремондіс Запоріжжя" № 56 від 28.10.2015 р., виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 19.11.2015 р., Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Умвельт-Запоріжжя", виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 925645 від 23.07.2013 р., Статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремондіс Запоріжжя" (друга редакція), з яких вбачається, що найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремондіс Запоріжжя" було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Умвельт-Запоріжжя".

Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Доповнень та уточнень до апеляційної скарги не надано.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, 30.04.2013 р. між МКП "Основаніє", як виконавцем, та ТОВ "Ремондіс-Запоріжжя", як замовником, було укладено договір № 1857 про надання послуг (далі договір), за умовами якого виконавець, з метою стабілізації фінансового становища замовника, зобовязався здійснювати дії, зазначені в розділі 3 договору та передбачені чинним законодавством України, які направлені на своєчасну оплату споживачами наданих замовником послуг та зменшення рівня заборгованості (в т.ч. безнадійної), а замовник зобовязався прийняти надані виконавцем послуги та сплатити їх.

Відповідно до п. 2.3. договору за надання послуг за цим договором замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором.

Обовязки сторін узгоджені розділом 3 договору.

Умовами п. 3.1. договору передбачено, що замовник, зокрема, зобовязується: в строки визначені цим договором надавати на паперовому та/або електронному носії виконавцю достовірні вихідні дані; отримувати від виконавця звіт та акт приймання-передачі наданих послуг, в строк, визначений договором, розглядати звіт та підписувати акт наданих послуг або надавати виконавцю мотивовані заперечення; своєчасно та в повному обсязі сплачувати виконавцю винагороду за умовами даного договору.

За приписами п. 3.2. договору виконавець, зокрема, зобовязується: отримувати від замовника вихідні дані та будь-яку інформацію і документи, необхідні для виконання своїх зобов'язань за цим договором. У разі ненадання та/або неповного та/або недостовірного надання замовником вихідних даних, виконавець має право призупинити виконання своїх зобов'язань за цим договором до отримання необхідних вихідних даних; у разі необхідності, проводити правовий аналіз інформаційних матеріалів, що стосуються відносин замовника і його боржника; шляхом вивчення наявних вихідних даних та самостійно додатково отриманої інформації, визначити оптимальний варіант повернення заборгованості.

У ході виконання цього договору прийняти всі можливі законні заходи для підвищення рівня оплати споживачами наданих замовником послуг та погашення заборгованості, в тому числі, але не виключно: на підставі отриманих від замовника вихідних даних встановити контакти з боржником за допомогою телефонного, поштового, факсимільного зв'язку; проводити очні зустрічі, як зі споживачами так і з боржниками; при можливості отримувати від боржників інформацію про їх фінансове становище та причини не виконання зобов'язань по оплаті заборгованості; аналізувати та перевіряти отриману від боржників інформацію; пропагувати серед споживачів сумлінне виконання їх зобов'язань по оплаті комунальних послуг; здійснювати збір, аналіз, узагальнення додаткової інформації про можливість повернення заборгованості; направляти боржникам листи-повідомлення про розмір заборгованості; у разі досягнення домовленості з боржником про погашення заборгованості, проконтролювати виконання останнім зобов'язань по оплаті заборгованості.

Відповідно до пунктів 3.2.7. та 3.2.8. договору виконавець зобовязується: виконувати інші дії, не зазначені в даному договорі, але які необхідні для належного виконання взятих на себе зобов'язань та досягнення мети цього договору; надавати замовнику звіт та акт приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з п. 3.3.1. замовник має право контролювати хід виконання даного договору виконавцем.

За змістом п. 4.4. договору до 15 числа поточного місяця виконавець складає та передає замовнику звіт та акт приймання-передачі наданих послуг за попередній (звітний) місяць. За відсутності зауважень замовник зобов'язаний підписати звіт та акт приймання-передачі наданих послуг у строк не пізніше 5-ти робочих днів, з моменту їх отримання від виконавця. У разі ненадходження на адресу виконавця письмових зауважень чи обґрунтованої відмови замовника від підписання звіту та акту приймання-передачі наданих послуг протягом 5-ти робочих днів з дня їх отримання замовником, всі зобов'язання виконавця по цьому договору вважаються виконаними, послуги прийнятими та такими, що підлягають оплаті.

Відповідно до п. 5.1. договору розмір винагороди, що належить виконавцю за цим договором, становить: 25% від суми грошових коштів, які надійшли замовнику протягом звітного періоду в якості оплати безнадійної заборгованості (від базового розміру погашеної безнадійної заборгованості); 30% від суми грошових коштів, які надійшли замовнику протягом звітного періоду в якості оплати безнадійної заборгованості (від базового розміру погашеної безнадійної заборгованості).

Згідно з п. 5.2. договору витрати виконавця пов'язані з наданням послуг, включаються до розміру винагороди виконавця, зазначеного в п. 5.1. даного договору та відшкодуванню замовником не підлягають.

Пунктом 5.3. договору сторони погодили, що винагорода виконавцю виплачується не пізніше 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем за період серпень 2013 р. вересень 2013 р. надавались відповідачу послуги на загальну суму 51 301 грн. 80 коп., що підтверджується актами надання послуг: - № 84401 від 30.09.2013 р. на суму 25 664 грн. 66 коп.; - № 84402 від 30.09.2013 р. на суму 25 637 грн. 14 коп., які містять підписи уповноважених представників сторін та засвідчені печатками обох підприємств.

У вищезазначених актах наявне посилання на договір, що, як вірно зазначив суд першої інстанції, свідчить про надання послуг, вказаних в актах, на підставі даного договору.

Відповідачем не доведено, що послуги за вищевказаними актами були надані позивачем не за договором, який є підставою заявленого позову, а за іншими правовідносинами.

Вбачається, що згідно з домовленістю керівників підприємств позивача та відповідача було досягнуто згоди на опрацювання заборгованості, яка не є безнадійною.

В серпні 2013 року МКП "Основаніє" провело роботу з населенням, в результаті чого на розрахункові рахунки ТОВ "Ремондіс Запоріжжя" надійшло 102 548 грн. 56 коп. саме заборгованості, а в вересні 2013 року ТОВ "Ремондіс Запоріжжя" отримало 102 658 грн. 62 коп., отже, відповідно до п 5.1 договору, враховуючи розмір винагороди в 25% - винагорода МКП "Основаніє" складає 25 637 грн. 14 коп. та 25 664 грн. 66 коп., всього в загальній сумі 51 301 грн. 80 коп.

Позивачем в додаткових поясненнях по суті спору б/н від 13.11.2015 р. зазначено, що звіт разом з актом про надання послуг надавався відповідачу. При цьому, звіт надавався в електронному вигляді, за домовленістю сторін, що відповідає вимогам п. п. 3.1.1. договору. Будь-яких заперечень щодо форми та змісту звіту від відповідача не надходило.

Особливого порядку передачі/вручення звітів виконавцем замовнику (під підпис тощо) договором не передбачено.

Відповідачем вищевказані твердження позивача належним чином не спростовані.

Позивач направляв на адресу відповідача претензії: - № 5591/05 від 25.04.2014 р.; - № 13193/05 від 11.09.2014 р. з вимогою сплатити існуючу заборгованість.

Відповідач у відповідь на претензію № 5591/05 від 25.04.2014 р. суму боргу визнав, проте, посилаючись на вкрай критичну ситуацію, яка склалася на підприємстві, просив порозуміння та повідомив, що заборгованість буде сплачена найближчим часом.

Зобовязання за договором щодо оплати наданих позивачем послуг відповідач не виконав, заборгованість з боку відповідача перед позивачем склала 51 301 грн. 80 коп., доказів погашення якої відповідачем суду не надано, а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Умвельт-Запоріжжя" на рішення господарського суду Запорізької області від 17.11.2015 р. у справі № 908/5096/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 17.11.2015 року у справі № 908/5096/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1. позивачу;

2. відповідачу;

3. у справу;

4. ГСЗО;

5. ДАГС.