ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016 року Справа № Б29/280-09

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Крицька Я.Б.

представники скаржника та інших учасників провадження у справі в судове засідання не зявились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Парковка та реклама"

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2016р. у справі № Б29/280-09

за заявою Комунального підприємства "Парковка та реклама", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до боржника ОСОБА_1 підприємства № 36, м-н 5-Зарічний, 8-а, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання грошових вимог, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2016р. у справі № Б29/280-09 (суддя Полєв Д.М.) відхилені грошові вимоги Комунального підприємства "Парковка та реклама" до ОСОБА_1 підприємства № 36 в розмірі 6 133,11 грн.

Вищенаведена ухвала обґрунтована посиланням на ст.ст. 1, 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та відсутність у Комунального підприємства "Парковка та реклама" статусу кредитора банкрута.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Комунальне підприємство "Парковка та реклама" звернулось з апеляційною скаргою до апеляційного господарського суду, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2016р. у справі № Б29/280-09 повністю та прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги скаржника до банкрута в повному обсягу та внести їх до реєстру вимог кредиторів.

Так, в апеляційній скарзі скаржник вказує, що судом не враховані умови укладеного банкрутом з Управлінням комунальної власності виконкому Криворізької міської ради договору оренди № 36/30 від 06.09.2013р., яким передбачено сплату банкрутом орендної плати на користь Комунального підприємства "Парковка та реклама", що відповідає вимогам ст. 636 ЦК України. Отже, у банкрута існує грошове зобовязання перед Комунальним підприємством "Парковка та реклама", яке є кредитором згідно ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.04.2016 року відновлено строк подання апеляційної скарги Комунального підприємства "Парковка та реклама", апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 11.05.2016 року.

Скаржник та ліквідатор наданим їм правом участі у судовому засіданні не скористалися та не забезпечили явку в судове засідання своїх повноважних представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що неявка представників скаржника та ліквідатора не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, матеріали справи є достатніми для її розгляду, а апеляційний суд обмежений пятнадцятиденним процесуальним строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників скаржника та ліквідатора, за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним ухвали, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення кредитора, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2009р. було порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 підприємства № 36.

Постановою господарського суду від 25.05.10р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 20.05.2014р. припинено повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_2 як ліквідатора банкрута, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3, свідоцтво № 288 від 25.02.2013р. (50086, м. Кривий Ріг, а/с 4790; ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

02.09.2015р. до господарського суду надійшла заява Комунального підприємства "Парковка та реклама" з грошовими вимогами до боржника в розмірі 6133,11грн., які ґрунтуються на не виконанні банкрутом договору оренди нерухомого майна № 36/30 від 06.09.2013р.

Ухвалою господарського суду від 04.09.15р. прийнято заяву Комунального підприємства "Парковка та реклама" до розгляду. Зобов'язано ліквідатора банкрутство ОСОБА_1 підприємства № 36 в строк до 04.10.15р. розглянути вимоги кредитора і про результати повідомити у письмовій формі господарський суд.

Ліквідатором відхилено грошові вимоги КП "Парковка та реклама" у заявленій сумі відповідно до повідомлення ліквідатора №01-21/206 від 05.10.2015р. про розгляд грошових вимог, оскільки до договору оренди кредитором не подано доказів підписання останнього зі сторони банкрута уповноваженою особою.

Під час судового розгляду спірних грошових вимог ліквідатор заперечував проти їх визнання, оскільки договір оренди нерухомого майна №36/30 від 06.09.2013р. підписаний під час процедури ліквідації під час якої банкрут не виконує будь-якої господарської діяльності, тобто укладений договір оренди є нікчемним.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2016р. у справі № Б29/280-09 грошові вимоги Комунального підприємства "Парковка та реклама" до ОСОБА_1 підприємства № 36 в розмірі 6 133,11 грн. відхилені.

Зазначена ухвала і є предметом апеляційного оскарження.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду від 07.04.2016 року, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно п. 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону від 22.12.11р. № 4212-VI, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Провадження у даній справі порушено 19.08.2009р., а постанова про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури прийнята 25.05.10р., тобто до набрання чинності зазначеним Законом.

Таким чином, під час розгляду даної справи про банкрутство та апеляційної скарги мають застосовуватися положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 01.07.1992р. № 2344-ХІІ (в редакції від 30.06.1999р. № 784-XIV із змінами та доповненнями).

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі Закон) визначено поняття кредитора - це юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Із дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури згідно з частиною 1 статті 23 Закону закінчується технологічний цикл із виготовлення продукції, і підприємницька діяльність банкрута завершується. Строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. Припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

У межах повноважень, визначених частиною 1 статті 25 Закону, ліквідатор заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, є неоплаченими і заявлені кредитором у межах строку ліквідаційної процедури, передбаченого частиною 2 статті 22 Закону.

Отже, з огляду на приписи ст.ст. 1, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", право предявляти вимоги за зобовязаннями боржника, визнаного банкрутом, в межах ліквідаційної процедури стосується лише вимог, що виникли до визнання боржника банкрутом, тобто зобовязань, що виникли під час проведення інших процедур банкрутства, до введення процедури ліквідації.

Проте, вимоги на суму 6 133,11 грн., які заявлені кредитором, становлять заборгованість банкрута по сплаті орендної плати та нараховану на цю заборгованість пеню за договором оренди, який було укладено після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Так, як вбачається з матеріалів справи, між Управлінням комунальної власності Виконавчого комітету Криворізької ради та ОСОБА_1 підприємством № 36 укладено договір оренди нерухомого майна № 36/30 від 06.09.2013р., відповідно до якого орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно та зобов'язувався своєчасно та у повному обсягу сплачувати орендну плату, визначену договором.

При цьому, згідно умов укладеного договору, орендна плата перераховується на розрахунковий рахунок КП "Парковка та реклама" щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного після сплачуваного, з подальшим перерахуванням 70% коштів до міського бюджету.

Таким чином, заявлені скаржником спірні грошові вимоги не є поточними в розумінні Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", заявлені після введення ліквідаційної процедури, під час якої не виникає будь-яких нових зобов'язань та не повязані з заходами ліквідаційної процедури, тому не можуть бути включені до реєстру вимог кредиторів банкрута.

За наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання заявлених скаржником грошових вимог.

Колегія суддів, також враховує, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є спеціальним Законом, що регулює провадження у справах про банкрутство, в т.ч. і щодо визначення грошових зобовязань боржника, підстав їх виникнення, строків виконання і погашення, а також порядку предявлення грошових вимог до боржника.

З врахуванням усього вищевикладеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а оскаржувану ухвалу господарського суду такою, що відповідає чинному законодавству. Отже підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від

07.04.2016р. у справі № Б29/280-09 відсутні.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Парковка та реклама" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2016р. у справі № Б29/280-09 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2016р. у справі № Б29/280-09 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16.05.2016 року.