РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016Справа №910/6909/16

За позовомДержавного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром»
простягнення 28606 грн. 91 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились.

від відповідача: Зайнудінов А.М. - представник за довіреністю № 2-09-2014 від 22.09.2014.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.04.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром» про стягнення 28606 грн. 91 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач оплатив вартість товару, визначеного у рахунку-фактурі № СФ-0000343 від 07.08.2013 на суму 28606 грн. 91 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 400167 від 11.09.2013 на суму 28606 грн. 91 коп., однак відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами договору, не здійснив поставку узгодженого між сторонами товару, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати від відповідача повернути суму попередньої оплати у розмірі 28606 грн. 91 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 порушено провадження у справі № 910/6909/16; розгляд справи призначено на 17.05.2016.

11.05.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на необґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки грошові кошти у розмірі 28606 грн. 91 коп., сплачені позивачем 11.09.2013, були оплатою за вже поставлений відповідачем товар за видатковою накладною № РН-0139 від 05.09.2013, з огляду на що відповідач належним чином виконав свої зобов'язання за укладеним між сторонами договором та підстави для стягнення з нього грошових коштів у розмірі 28606 грн. 91 коп. відсутні.

Крім того, відповідач долучив до матеріалів справи копію Договору підряду № 518/1075 від 12.10.2012, на підставі якого було виставлено рахунок-фактуру № СФ-0000343 від 07.08.2013 на суму 28606 грн. 91 коп. та здійснено поставку товару за видатковою накладною № РН-0139 від 05.09.2013.

Представник позивача у судове засідання 17.05.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 506.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.05.2016 подав додаткові документи, які суд долучив до матеріалів справи, надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 17.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

12.10.2012 між Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізодром» (підрядник) укладено Договір підряду № 518/1075, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати роботи, перелік яких наведено у п. 1.1 договору, та в тому числі поставити обладнання для Автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії.

Відповідно до п. 5.5.3 договору оплату вартості матеріалів, обладнання, виробів і конструкцій, необхідних для виконання робіт, замовник виплачує підряднику у розмірі 50% протягом 5-ти робочих днів з дати отримання замовником відповідного рахунку, решта 50% після поставки товару та підписання акту приймання-передачі обладнання.

Згідно з п. 10.1 договору він набирає сили в день його підписання обома сторонами і діє протягом 36 місяців, але не менше строку повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе за договором зобов'язань.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку про його змішану правову природу, оскільки Договір підряду № 518/1075 від 12.10.2012 містить елементи договору підряду (в частині виконання робіт) та договору поставки (в частині поставки обладнання).

При цьому, спір між сторонами виник у зв'язку з виконанням зобов'язання щодо поставки товару, а тому суд обмежується дослідженням обставин поставки товару та відповідно умов договору, які стосуються такої поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Умовами Договору підряду № 518/1075 від 12.10.2012 (копія долучена відповідачем до матеріалів справи через канцелярію суду 11.05.2016) не передбачено обов'язку позивача здійснювати попередню оплату за товар.

Разом з тим, звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає, що відповідачем було виставлено рахунок на оплату, а саме рахунок-фактура № СФ-0000343 від 07.08.2013 на суму 28606 грн. 91 коп., та позивач здійснив оплату за вказаним рахунком, сплативши відповідачу грошові кошти у розмірі 28606 грн. 91 коп. за платіжним дорученням № 400167 від 11.09.2013.

Однак, як стверджує позивач, відповідач не здійснив позивачу поставки обладнання, вартість якого була сплачена позивачем за платіжним дорученням № 400167 від 11.09.2013 на суму 28606 грн. 91 коп.

При цьому, у позовній заяві відсутнє посилання на реквізити договору, укладеного між сторонами щодо поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 суд зобов'язував позивача надати копію договору, укладеного між сторонами, та відповідно до умов якого, як стверджує позивач, відповідач повинен був поставити позивачу товар на суму 28606 грн. 91 коп., оплату за який позивач здійснив на підставі платіжного доручення № 400167 від 11.09.2013.

Однак, позивач у судову засідання 17.05.2016 не з'явився, вимог ухвали суду не виконав.

При цьому, 11.05.2016 через канцелярію суду відповідачем було долучено до матеріалів справи копію відповідного договору, а саме копію Договору підряду № 518/1075 від 12.10.2012.

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем, як стверджує позивач, зобов'язання з поставки товару, вартість якого на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури № СФ-0000343 від 07.08.2013 на суму 28606 грн. 91 коп., була сплачена позивачем за платіжним дорученням № 400167 від 11.09.2013.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що 07.08.2013 Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізодром» було виставлено Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» рахунок-фактуру № СФ-0000343 від 07.08.2013 на суму 28606 грн. 91 коп. (разом з ПДВ); у вказаному рахунку міститься посилання на Договір підряду № 518/1015 від 12.10.2012 та детальний перелік обладнання (товару) (копія рахунку долучена відповідачем до матеріалів справи через канцелярію суду 11.05.2016).

Зокрема, у рахунку-фактурі № СФ-0000343 від 07.08.2013 на суму 28606 грн. 91 коп. (разом з ПДВ) вказано: лічильник електр. енергії трифазн. багат. LXQJ-XC-S5F6-BB-6PB-D4-06001H-F50/Q, кількістю 2 шт, загальною вартістю 11040 грн. 00 коп.; модем ТС65 lite термінал, кількістю 1 шт, вартістю 1640 грн. 00 коп.; перетворювач T2RS232-RS485GSV2, кількістю 1 шт, вартістю 1200 грн. 00 коп.; шафа монтажна 400*400*300, кількістю 1 шт, вартістю 600 грн. 00 коп.; розетка на DIN рею, кількістю 1 шт, вартістю 24 грн. 00 коп.; автоматичний вимикач 2-пол 6а, кількістю 1 шт, вартістю 24 грн. 49 коп.; колодка підключення АРР5282.104-01, кількістю 2 шт, загальною вартістю 360 грн. 00 коп.; блок живлення MDR-20-24, кількістю 1 шт, вартістю 240 грн. 00 коп.; провод ПВС2*2,5, довжиною 20 метрів, вартістю 108 грн. 20 коп.; провод ПВЗ 4.0, довжиною 20 метрів, вартістю 63 грн. 20 коп.; кабель FTP 4*2*0,51, довжиною 100 м, вартістю 240 грн. 00 коп.; колодка ТВ 1505, кількістю 1 шт, вартістю 9 грн. 60 коп.; DIN рейка на 8 авт, кількістю 1 шт, вартістю 9 грн. 60 коп.; програмне забезпечення «Енерго-Центр» до 5 лічнильників, кількістю 1 шт, вартістю 8280 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що 05.09.2013 відповідач поставив позивачу вищевказаний товар на загальну суму 28606 грн. 91 коп., що підтверджується видатковою накладною № РН-0139 від 05.09.2013, яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками позивача та відповідача (належним чином засвідчена копія вказаної видаткової накладної долучена відповідачем до матеріалів справи через канцелярію суду 11.05.2016).

Суд зазначає, що найменування, кількість, ціна та загальна вартість товару, який було поставлено відповідачем позивачу за видатковою накладною № РН-0139 від 05.09.2013 ідентичні найменуванню, кількості, ціні та вартості товару, які зазначені у рахунку-фактурі № СФ-0000343 від 07.08.2013 на суму 28606 грн. 91 коп.

При цьому, з огляду на наявність у видатковій накладній № РН-0139 від 05.09.2013 посилання на Договір підряду № 518/1015 від 12.10.2012, суд дійшов висновку, що поставка була здійснена відповідно до вказаного договору, за яким було виставлено рахунок-фактуру № СФ-0000343 від 07.08.2013 на суму 28606 грн. 91 коп.

Згідно зі статтею 664 Цивільного кодексу України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином виконав свій обов'язок з поставки товару, зазначеного у рахунку-фактурі № СФ-0000343 від 07.08.2013 на суму 28606 грн. 91 коп. (разом з ПДВ), поставивши відповідний товар позивачу.

Судом встановлено, що 11.09.2013 Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Ізодром» грошові кошти у розмірі 28606 грн. 91 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 400167 від 11.09.2013, копія кого долучена позивачем до позовної заяви та відповідачем у судовому засіданні 17.05.2016.

У вказаному платіжному дорученні зазначено призначення платежу: оплата за електрообладнання згідно з рахунком-фактурою № СФ-0000343 від 07.08.2013.

Таким чином, суд дійшов висновку, що грошові кошти у розмірі 28606 грн. 91 коп., які позивач сплатив позивачу 11.09.2013 за платіжним дорученням № 400167 від 11.09.2013, є оплатою за товар, який відповідач поставив позивачу за видатковою накладною № РН-0139 від 05.09.2013 на суму 28606 грн. 91 коп., з огляду на встановлення судом ідентичності найменування, кількості, ціни та вартості товару, зазначеного у вказаній видатковій накладній та рахунку-фактурі № СФ-0000343 від 07.08.2013 на суму 28606 грн. 91 коп., на який посилався позивач при здійсненні оплати, та зазначення у рахунку-фактурі № СФ-0000343 від 07.08.2013 на суму 28606 грн. 91 коп. та видатковій накладній № РН-0139 від 05.09.2013 на суму 28606 грн. 91 коп. підстави - Договору підряду № 518/1075 від 12.10.2012.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами факту невиконання відповідачем свого обов'язку з поставки товару, за який позивач сплатив грошові кошти у розмірі 28606 грн. 91 коп. за платіжним дорученням № 400167 від 11.09.2013 на підставі рахунку-фактури № СФ-0000343 від 07.08.2013 на суму 28606 грн. 91 коп., у зв'язку з чим суд відмовляє Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізодром» про стягнення 28606 грн. 91 коп. як попередньої оплати за непоставлений товар.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 23.05.2016

Суддя І.М. Отрош