ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.05.2016 Справа № 905/521/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Осадчої А.М., судді Кротінової О.В., судді Кучерявої О.О.

за участю помічника судді Сотір Ю.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй-Маш-Торг" м.Бердянськ Запорізька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Инстрой" м. Донецьк

про стягнення суми неустойки у розмірі 15920,00 грн., 3% річних у розмірі 1308,20 грн., інфляційних втрат у розмірі 17320,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю від 01.12.2015 року

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

04.02.2016року шляхом направлення поштового відправлення Товариство з обмеженою відповідальністю "Строй-Маш-Торг" м.Бердянськ Запорізька область (далі- ТОВ "Строй-Маш-Торг") звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Инстрой" м. Донецьк (далі ТОВ «НВО "Инстрой") про стягнення суми неустойки у розмірі 15920,00 грн., 3% річних у розмірі 1308,20 грн., інфляційних втрат у розмірі 17320,00 грн. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором підряду 0711-13 від 07.11.2013року.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.02.2016року порушено провадження у справі №905/521/16, задоволено клопотання позивача про витребування доказів у Державної казначейської служби України надати інформацію про розрахунок УКБ Донецької міської ради з ТОВ "НВО "Инстрой" за договором на будівництво дошкільного учбового закладу у кварталі 288 Буденівського району м.Донецька (чи здійснений розрахунок замовником та дату розрахунку). Розгляд справи неодноразово відкладався, строк розгляду справи за клопотанням позивача продовжувався на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 25.04.2016року визначено наступний склад колегії суддів для колегіального розгляду справи №905/521/16: головуючий суддя Осадча А.М., судді Кротінова О.В., Кучерява О.О.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем грошових зобовязань в частині оплати заборгованості в сумі 40000,00грн. за умовами договору №0711-13 від 07.11.2013року,що стало підставою для нарахування неустойки згідно п.7.4 договору, 3% річних та інфляційних нарахувань згідно приписів ст.625 Цивільного кодексу України(далі ЦК України). Позивач акцентує, що за рішенням господарського суду Донецької області від 22.09.2015року у справі №905/1183/15 задоволені позовні вимоги про стягнення означеної заборгованості, на даний час заборгованість не сплачена, станом на 01.01.2015року за відомостями, які містяться у листі Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області №05-37/785 від 17.09.2015 року кредиторська заборгованість по установі УКБ Донецької міської ради в казначейському обліку відсутня.

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: договору №0711-13 від 07.11.2013року, договірної ціни, локального кошторису, акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2013року, звітної відомості ресурсів, листів №1/14 від 08.01.2014року, №32/14 від 18.03.2014року, №42 від 18.03.2014року, №34/14 від 24.03.2014року, №63 від 11.04.2014року, №73/15 від 22.04.2015року, 05-37/785 від 17.09.2015 року, №194/15 від 27.08.2015року, №3-3-411 від 22.10.2015року, №01-11/873 від 15.10.2015року, №313/358/15 від 16.11.2015року, №К32-0462 від 18.12.2015року, №360/15 від 16.11.2015року, №9-08/1028-29825 від 25.11.2015року, актів звіряння станом на 22.04.2015року, від 05.05.2014року, претензії №74/15 від 22.04.2015року, рішення господарського суду Донецької області від 22.09.2015року у справі №905/1183/15, наказу №8 від 02.09.2013року, Статуту позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 16, 549, 552, 612, 625, 629,837 ЦК України, ст.ст. 6, 193, 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 1, 2, 6,7, 8, 12, 38, 54, 56, 57 ГПК України.

28.04.2016року на виконання ухвал суду Головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецькій області надано інформацію щодо наявності кредиторської заборгованості по установі УКБ Донецької міської ради.

Позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача неустойку в сумі 15920,00грн., 3%річних в сумі 1630,85грн., інфляційні витрати в сумі 20243,32грн.

Оскільки при зверненні з заявою позивач дотримався приписів ст.22 ГПК України щодо порядку звернення, суд приймає вказану заяву та розглядає позовні вимоги з її урахуванням.

Представник позивача у судовому засіданні 16.05.2016року підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання 16.05.2016року, як і у попередні судові засідання, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, про час та місце судового розгляду справи повідомлений у відповідності з рекомендаціями, що надані у п. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" № 01-06/2052/14 від 01.12.2014 року, яким передбачено особливості повідомлення сторін судового процесу, у разі знаходження підприємства на території проведення АТО.

Адреса місцезнаходження ТОВ "НВО "Инстрой", що зазначена у Спеціальному витязі з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 19.04.2016року: 83001, м.Донецьк,вул. 25-річчя РККА, буд.6б. Відомості щодо перереєстрації юридичної особи відсутні.

Як встановлено у актах канцелярії господарського суду Донецької області внаслідок того, що згідно листа Харківської дирекції УДППЗ Укрпошта №7-14-197 від 06.05.2015р. відділення поштового звязку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, канцелярія суду не має можливості направити поштову кореспонденцію (ухвали суду) на юридичну адресу відповідача.

Інформація про час і місце судових засідань щодо розгляду справи №905/521/16 розміщувалась на сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). Матеріали справи містять роздруковані та оформлені належним чином сторінки з відповідними повідомленнями.

Суд не мав можливості направити на наявні у матеріалах справи телефони відповідача телефонограму, оскільки номери телефону не обслуговуються, адреса електронної пошти відповідача, що зазначена у позові не є діючою.

З огляду на викладене, суд здійснив всі можливі дії направлені на повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду справи.

Згідно із пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011року у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого представника відповідача та ненадання відповідачем певних документів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливають на таку кваліфікацію і не можуть вважатися належною підставою для подальшого відкладання розгляду справи.

Відповідно до положень статті 811 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотаннями щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Вислухавши пояснення представника позивача, який зявився у судове засідання, дослідивши представлені ним в порядку статті 43 ГПК України докази, вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.09.2015року у справі №905/1183/15, яке набрало законної сили, позовні вимоги ТОВ "Строй-Маш-Торг" до ТОВ "НВО "Инстрой" задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 40000,00грн. заборгованості та судовий збір, позовні вимоги щодо стягнення 8 582,33 грн. неустойки відповідно до п.7.4. договору, 1 994,16 грн. 3% річних, 28 491,12 грн. інфляційних втрат залишені без розгляду на підставі приписів п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України.

Відповідно до ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з приписів ст.124 Конституції України, ч.3 ст.35 ГПК України, якщо договір та обставини його укладення, виконання були предметом дослідження по одній справі між тими ж сторонами, за результатом розгляду якої винесено рішення, що набрало законної сили, то суд не має знов розглядати обставини його укладення та виконання.

Це положення узгоджується із міжнародною Конвенцією про захист прав і основних свобод людини, до якої Україна приєдналась у 1997 році, а відтак, у відповідності із ст.10 ЦК України норми цієї Конвенції є частиною національного цивільного законодавства України з пріоритетом саме норм Конвенції, згідно з якою одним із основних елементів права є принцип правової впевненості, який серед іншого передбачає, що в будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.09.2015року у справі №905/1183/15 встановлено наступні обставини:

07.11.2013 року між сторонами був укладений договір № 0711-13, згідно з п.1.1. якого Субпідрядник (позивач) зобовязався виконати Генпідрядникові роботи, а Генпідрядник (відповідач) - прийняти і оплатити такі роботи.

Строк дії договору встановлений з моменту підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором. (ч.2 п. 10.1. договору).

Ціна договору є динамічною і становить 83526,00грн., у тому числі ПДВ 13921,00 грн.. (п.3.1. договору)

Розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в) та протягом 10 календарних днів після підписання Генпідрядником наданих форм за умови надходження бюджетних коштів за цим обєктом на рахунок Генпідрядника. (п.4.1. договору)

Позивач виконав передбачені договором роботи, що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 20.12.2013 на суму 70 583,22грн.

Акти підписані Генпідрядником без зауважень, а тому суд вважає, що роботи були виконані належним чином.

Відповідачем була частково сплачена вартість робіт в розмірі 30 583,22 грн. Таким чином, несплачена сума становить 40 000,00 гривень, що є боргом відповідача.

Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову в частині стягнення неустойки, річних та інфляційних втрат без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивач не подав до господарського суду матеріали, які необхідні для встановлення фактичних обставин у справі а саме: дати отримання відповідачем грошових коштів від Замовника, що перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на приписи ст.35 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає доведеними вищезазначені факти встановленні рішенням господарського суду Донецької області від 22.09.2015року у справі №905/1183/15, зокрема, щодо прострочення ТОВ "НВО "Инстрой" оплати заборгованості за договором №0711-13 від 07.11.2013року в сумі 40000,00грн.

За частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Доказів оплати заборгованості в сумі 40000,00грн. відповідач суду не надав.

Як вбачається з рішення господарського суду Донецької області від 22.09.2015року у справі №905/1183/15, у межах вказаної справи були заявлені позовні вимоги про стягнення 8 582,33 грн. неустойки відповідно до п.7.4. договору, 1 994,16 грн. 3% річних, 28491,12грн. інфляційних втрат, які залишені судом без розгляду згідно приписів п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Як передбачено у ч.4 ст.81 ГПК України після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Предмет позовних вимог у межах справи №905/521/16 стягнення неустойки в сумі 15920,00грн.,що розрахована на підставі п.7.4 договору, 3%річних в сумі 1630,85грн., інфляційних витрат в сумі 20243,32грн., що розраховані на підставі ст. 625 ЦК України.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобовязанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само 3% річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності та незалежно від вини відповідача, оскільки неможливість виконання грошового зобов'язання не звільняє від його виконання.

Тобто, визначальним при вирішенні питання щодо правомірності нарахування 3%рінчих та інфляційних є факт наявності невиконаних грошових зобовязань у період, за який здійснені нарахування.

Сторони дійшли згоди, що розрахунок за виконані роботи буде здійснюватись на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в) довідок КБ-3 протягом 10 календарних днів після підписання Генпідрядником даних форм, за умови надходження бюджетних коштів за цим обєктом на рахунок Генпідрядника(п. 4.1 договору).

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження наявності та дати отримання бюджетних коштів на оплату робіт за обєктом, зокрема, доказів оплати з боку Замовника будівництва.

Замовником вказаних робіт, є Управління капітального будівництва Донецької міської ради, що уклало договір з відповідачем як Генпідрядником на будівництво на будівництво дошкільного учбового закладу у кварталі 288 Буденівського району м.Донецька.

Згідно даних ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на час розгляду справи адреса місцезнаходження Управління капітального будівництва Донецької міської ради(ідентифікаційний код 04011880): 83000, м.Донецьк, пр. Маяковського, буд.23. Відомості щодо перереєстрації юридичної особи або зміну його фактичного місцезнаходження на даний час відсутні.

Як виходить з акту звірки від 05.05.2014року заборгованість Управління капітального будівництва Донецької міської ради перед ТОВ «НВО "Инстрой" за зазначеним вище обєктом складала 2862353,75грн.

Згідно листа 01-10/306 від 07.04.2016року Управління Державної казначейської служби України у м.Донецьку Донецької області Головного управлінням Державної казначейської служби України у Донецькій області визначено, що не має можливості надати первинні документи на підтвердження наявності оплати Замовника по договору з ТОВ «НВО "Инстрой" до 01.01.2014року, оскільки всі первинні документи залишитись у м.Донейцьк, одночасно надає копії платіжних доручень, що свідчать про здійснення оплати у 2014році. Крім того, повідомляє, що станом на 01.01.2015року кредиторська заборгованість по Управлінню капітального будівництва Донецької міської ради відсутня.

Відповідно, суд приходить до висновку, що внаслідок здійснення оплати, станом на 01.01.2015року відповідна кредиторська заборгованість відсутня. Таким чином, з боку відповідача має місце прострочення виконання грошового зобовязання станом на 01.01.2015року, як наслідок позивач має правові підстави для нарахування 3% річних, які він просить стягнути за період з 01.01.2015року по 10.05.2015року, та інфляційних нарахувань за період січень 2015року квітень 2016року.

Суд, здійснивши перерахунок вказаних сум за визначені позивачем періоди за допомогою відповідної програми інформаційно-пошукової системи „Ліга ", приходить до висновку, що сума 3% річних складає 1630,68грн., інфляційних нарахувань 20222,36грн., у задоволенні решти позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення неустойки в сумі 15920,00грн. суд зазначає наступне.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями, згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.(ст.549 ЦК України).

Згідно п. 7.4 договору Генпідрядник відповідає за порушення зі своєї вини таких зобовязань і у таких сумах: за порушення грошових зобовязань (несвоєчасну оплату виконаних робіт, перерахування попередньої оплати, інших платежів) протягом 20 календарних днів з моменту надходження бюджетних коштів від Замовника на розрахунковий рахунок Генпідрядника, платить неустойку в розмірі 0,1 відсотка від неоплаченої суми за кожний день прострочення.

Таким чином, неустойка, право на яку передбачено п.7.4 договору, обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, як наслідок є пенею.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Період, за який позивач просить стягнути пеню з 01.01.2015року по 02.02.2016року.

Однак, згідно п.7.4 договору сторони визначили початкову дату виникнення права на нарахування пені порушення грошового зобовязання з боку Генпідрядника - протягом 20 календарних днів з моменту надходження бюджетних коштів від Замовника на розрахунковий рахунок Генпідрядника. Право на нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано (п.6 ст.232 ГК України).

Матеріалами справи не доведено, коли ж саме Замовник сплатив Генпідряднику суму 40000,00грн., за несвоєчасну оплату яких з боку Генпідрядника Субпідряднику нарахована пеня, оскільки оплата виконаних робіт здійснювалась Замовником поетапно. Відповідно, не можливо визначити як первісну дату виникнення права Генпідрядника на нарахування пені, так і кінцеву дату її нарахування, що обумовлюється приписами п.6 ст.232 ГК України.

Таким чином, оскільки позивач не довів права на нарахування пені за визначений ним період, обґрунтованості розрахунку пені, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки (пені) у повному обсязі.

У відповідності до ст.49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, судовий збір у розмірі 803,10грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в решті залишається на позивачі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 546, 549, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України; ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 35, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй-Маш-Торг" м.Бердянськ Запорізька область до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Инстрой" м. Донецьк про стягнення суми неустойки у розмірі 15920,00грн., 3% річних в сумі 1630,85грн., інфляційних витрат в сумі 20243,32грн.

задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Инстрой" (83001, м.Донецьк, вул. 25-річчя РККА, буд.6б, ідентифікаційний код 38262947) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Строй-Маш-Торг (71101, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників, будинок № 138а, ідентифікаційний код 38143613) 3%річних в сумі 1630,68грн., інфляційні нарахування в сумі 20222,36грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 803,10грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 16.05.2016року оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 20.05.2016року.

Головуючий суддя А.М. Осадча

Суддя О.В. Кротінова

Суддя О.О. Кучерява