ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2016 р. Справа № 911/144/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 3/65 від 02.12.2015 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 18.02.2016 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства „Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, м. Боярка, Києво-Святошинський район

до Товариства з обмеженою відповідальністю „СБМУ „Підряд, м. Вишневе, Києво-Святошинський район

про стягнення 107 611, 58 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

КП „Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „СБМУ „Підряд про стягнення 107 611, 58 грн збитків (як безпідставно одержаних).

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем безпідставним володінням та користуванням відповідачем спірними грошовими коштами, що належать позивачу, за договором № 29 на закупівлю послуг: поточний ремонт дороги по вул. Маяковського, вул. 50 років Жовтня м. Боярка від 15.09.2014 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.01.2016 р. порушено провадження у справі № 911/144/16 за позовом КП „Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області до ТОВ „СБМУ „Підряд про стягнення 107 611, 58 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 03.02.2016 р.

03.02.2016 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 17.02.2016 р.

12.02.2016 р. до канцелярії суду від відповідача надійшов лист № 38 від 11.02.2016 р. із доданими до нього документами на виконання вимог суду, що долучені судом до матеріалів справи.

16.02.2016 р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив № 42 від 15.02.2016 р. на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

16.02.2016 р. до канцелярії суду від відповідача надійшли доповнення № 43 від 15.02.2016 р. до відзиву на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

17.02.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 02.03.2016 р.

02.03.2016 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 23.03.2016 р.

23.03.2016 р. у судовому засіданні представник відповідача заявив усне клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи щодо якості виконаних робіт за договором.

23.03.2016 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 06.04.2016 р.

05.04.2016 р. до канцелярії суду від відповідача надійшли пояснення № 80 від 04.04.2016 р., що долучені судом до матеріалів справи.

06.04.2016 р. у судовому засіданні за наслідками розгляду вищевказаного усного клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю, оскільки суд вважає, що враховуючи обєкт робіт за договором поточний ремонт дороги по вул. Маяковського 1 241, 65 кв.м., вул. 50 років Жовтня 1 679, 11 кв.м. м. Боярка, та період їх виконання з 15.09.2014 р. по 19.09.2014 р., і значний проміжок часу, що пройшов з моменту виконання робіт, станом на час розгляду справи неможливим буде визначити якість виконаних відповідачем робіт за договором.

06.04.2016 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

15.09.3024 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 29 на закупівлю послуг: поточний ремонт дороги по вул. Маяковського, вул. 50 років Жовтня м. Боярка, згідно з умовами п. 1.1. якого виконавець зобовязується у 2014 році надати замовникові послуги, зазначені в п. 1.2. даного договору, а замовник - прийняти та оплатити такі послуги.

Згідно з п. 1.2. договору найменування послуги: поточний ремонт дороги по вул. Маяковського 1 241, 65 кв.м., вул. 50 років Жовтня 1 679, 11 кв.м. м. Боярка.

Відповідно до п. 2.1. договору виконавець повинен виконати передбачені цим договором замовнику послуги з поточногоремонту доріг, якість яких відповідає Наказу № 154 від 23.09.03 Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства „Про затвердження Порядку проведення ремонту та утримання обєктів благоустрою населених пунктів. Роботи виконуються у відповідності з ДСТУ з матеріалів та з використанням техніки виконавця.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що ціна цього договору становить 876 522, 06 грн, в тому числі ПДВ - 146 087, 01 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом перерахування коштів па розрахунковий рахунок виконавця зазначений у договорі, на підставі оформленого належним чином акту виконаних робіт (готує виконавець), підписаного уповноваженими представниками обох сторін, після отримання замовником бюджетних призначень на підставі ст. ст. 48, 49 Бюджетного кодексу України протягом 7 банківських днів з дня отримання бюджетних призначень на предмет даного договору на свій реєстраційний рахунок.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що строки виконання послуг: початок виконання послуг: 15.09.2014 р. Закінчення виконання послуг: 19.09.2014 р.

Згідно з п. 5.2. договору місце надання послуг: Київська область, м. Боярка, вул. Маяковського, вул. 50 років Жовтня.

Пунктом 10.1. договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір набирає чинності з дня підписання сторонами, і діє до 31.12.2014 р., але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

05.12.2014 р. між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду № 1 до договору № 29 на закупівлю послуг: поточний ремонт дороги по вул. Маяковського, вул. 50 років Жовтня м. Боярка від 15.09.2014 р., згідно з умовами якої сторони дійшли згоди викласти п. 3.1. у наступній редакції; „Ціна цього договору становить 722 789, 98 грн, в тому числі ПДВ - 120 465, 00 грн.

На виконання умов договору відповідачем у вересні 2014 р. було виконано для позивача роботи на загальну суму 722 789, 98 грн, що підтверджується актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 р. від 30.09.2014 р. на суму 722 789, 98 грн, наявним у матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання позивачем було виконано свій обовязок по оплаті виконаних робіт та перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 722 789, 98 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 27 від 07.10.2014 р. на суму 422 575, 00 грн, платіжним дорученням № 27 від 07.10.2014 р. на суму 300 214, 98 грн, наявними у матеріалах справи.

У липні - серпні 2015 р. Державною фінансовою інспекцією в Київській області було проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КП „Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області за період з 01.01.2013 р. по 30.06.2015 р., за результатами якої складено та підписано акт № 05-21/04 від 21.08.2015 р., у якому встановлено порушення законодавства, а саме, у тому числі, безпідставне включення до акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 р. від 30.09.2014 р. за договором № 29 на закупівлю послуг: поточний ремонт дороги по вул. Маяковського, вул. 50 років Жовтня м. Боярка від 15.09.2014 р. витрат на бітумну емульсію на загальну суму 6 996, 87 грн, оскільки такі витрати не відповідають установленим ДСТУ.

Крім того, 21.08.2015 р. комісією було здійснено вибіркові контрольні обміри виконаних робіт, за результатами якої складено та підписано акт № 8 від 21.08.2015 р., у якому встановлено невідповідність фактично виконаних обсягів будівельних робіт та обсягів робіт прийнятих в актах приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 100 614, 71 грн.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із виконанням робіт здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 843 цього ж кодексу у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Статтею 844 цього ж кодексу передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у звязку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов'язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати.

У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Частиною 1 ст. 853 цього ж кодексу передбачено, що замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Статтею 854 цього ж кодексу передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно з ст. 857 цього ж кодексу робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.

Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Відповідно до ст. 858 цього ж кодексу якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов'язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Умова договору підряду про звільнення підрядника від відповідальності за певні недоліки роботи не звільняє його від відповідальності за недоліки, які виникли внаслідок умисних дій або бездіяльності підрядника.

Підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості.

Статтею 1212 цього ж кодексу передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з ст. 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме:

1) включення недостовірних даних до бюджетних запитів;

2) порушення встановлених термінів подання бюджетних запитів або їх неподання;

3) визначення недостовірних обсягів бюджетних коштів при плануванні бюджетних показників;

4) планування надходжень або витрат державного бюджету (місцевого бюджету), не віднесених до таких цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України;

5) порушення встановленого порядку або термінів подання проекту закону про Державний бюджет України (проекту рішення про місцевий бюджет) на розгляд Верховної Ради України (Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевої ради);

6) порушення встановленого порядку або термінів розгляду проекту та прийняття закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет);

7) прийняття рішення про місцевий бюджет з порушенням вимог цього Кодексу чи закону про Державний бюджет України (в тому числі щодо складання бюджету в частині міжбюджетних трансфертів, доходів та видатків місцевих бюджетів, що враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів);

8) порушення вимог цього Кодексу щодо затвердження державного бюджету (місцевого бюджету) з дефіцитом або профіцитом;

9) включення до складу спеціального фонду бюджету надходжень з джерел, не віднесених до таких цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України;

10) зарахування доходів бюджету на будь-які рахунки, крім єдиного казначейського рахунка (за винятком коштів, що отримуються установами України, які функціонують за кордоном), а також акумулювання їх на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету;

11) зарахування доходів бюджету до іншого, ніж визначено цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, бюджету, в тому числі внаслідок здійснення поділу податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів між бюджетами з порушенням визначених розмірів;

12) здійснення державних (місцевих) запозичень, надання державних (місцевих) гарантій з порушенням вимог цього Кодексу;

13) прийняття рішень, що призвели до перевищення граничних обсягів державного (місцевого) боргу чи граничних обсягів надання державних (місцевих) гарантій;

14) розміщення тимчасово вільних коштів бюджету з порушенням вимог цього Кодексу;

15) створення позабюджетних фондів, порушення вимог цього Кодексу щодо відкриття позабюджетних рахунків для розміщення бюджетних коштів;

16) порушення порядку або термінів подання, розгляду і затвердження кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету, затвердження у кошторисах показників, не підтверджених розрахунками та економічними обґрунтуваннями;

17) порушення порядку або термінів подання і затвердження паспортів бюджетних програм (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі);

18) порушення встановлених термінів доведення документів про обсяги бюджетних асигнувань до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня або одержувачів бюджетних коштів;

19) порушення порядку та термінів відкриття (закриття) рахунків в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів;

20) взяття зобовязань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України;

21) порушення порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань, включаючи необґрунтовану відмову в реєстрації або несвоєчасну реєстрацію бюджетних зобов'язань;

22) порушення вимог цього Кодексу при здійсненні попередньої оплати за товари, роботи та послуги за рахунок бюджетних коштів, а також порушення порядку і термінів здійснення такої оплати;

23) здійснення платежів за рахунок бюджетних коштів без реєстрації бюджетних зобов'язань, за відсутності підтвердних документів чи при включенні до платіжних документів недостовірної інформації, а також безпідставна відмова у проведенні платежу органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів;

24) нецільове використання бюджетних коштів;

25) порушення вимог цього Кодексу при здійсненні витрат державного бюджету (місцевого бюджету) у разі несвоєчасного набрання чинності законом про Державний бюджет України (несвоєчасного прийняття рішення про місцевий бюджет);

26) надання кредитів з бюджету чи повернення кредитів до бюджету з порушенням вимог цього Кодексу та/або встановлених умов кредитування бюджету;

27) здійснення бюджетними установами запозичень у будь-якій формі або надання бюджетними установами юридичним чи фізичним особам кредитів з бюджету всупереч цьому Кодексу;

28) здійснення видатків, кредитування місцевого бюджету, які відповідно до цього Кодексу мають проводитися з іншого бюджету;

29) здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України;

30) порушення вимог цього Кодексу щодо виділення коштів з резервного фонду бюджету;

31) порушення встановлених вимог щодо застосування бюджетної класифікації;

32) включення недостовірних даних до звітів про виконання державного бюджету (місцевого бюджету), річного звіту про виконання закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет), а також порушення порядку та термінів подання таких звітів;

33) порушення встановлених вимог щодо ведення бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання бюджетів;

34) порушення встановлених порядку або термінів подання фінансової і бюджетної звітності бюджетних установ, а також подання такої звітності у неповному обсязі;

35) невідповідність даних, наведених у фінансовій і бюджетній звітності бюджетних установ, даним бухгалтерського обліку;

36) включення недостовірних даних до звітів про виконання паспортів бюджетних програм (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), а також порушення порядку та термінів подання таких звітів;

37) видання нормативно-правових актів, що зменшують надходження бюджету або збільшують витрати бюджету всупереч закону;

38) здійснення видатків на утримання бюджетної установи одночасно з різних бюджетів всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України;

39) порушення вимог статті 28 цього Кодексу щодо оприлюднення та доступності інформації про бюджет;

40) інші випадки порушення бюджетного законодавства учасником бюджетного процесу.

Відповідно до ст. 117 цього ж кодексу за порушення бюджетного законодавства до учасників бюджетного процесу можуть застосовуватися такі заходи впливу:

1) попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства - застосовується в усіх випадках виявлення порушень бюджетного законодавства. Виявлені порушення бюджетного законодавства мають бути усунені в строк до 30 календарних днів;

2) зупинення операцій з бюджетними коштами - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначені пунктами 1 - 3, 10, 11, 14 - 29, 32 - 36, 38 і 40 частини першої статті 116 цього Кодексу, у порядку, встановленому статтею 120 цього Кодексу;

3) призупинення бюджетних асигнувань - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначені пунктами 20, 22 - 29, 38 і 40 частини першої статті 116 цього Кодексу.

Призупинення бюджетних асигнувань передбачає припинення повноважень на взяття бюджетного зобов'язання на відповідну суму на строк від одного до трьох місяців у межах поточного бюджетного періоду шляхом внесення змін до розпису бюджету (кошторису) у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики;

4) зменшення бюджетних асигнувань - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначені пунктом 24 (стосовно розпорядників бюджетних коштів), пунктом 29 та пунктом 38 частини першої статті 116 цього Кодексу.

Зменшення бюджетних асигнувань передбачає позбавлення повноважень на взяття бюджетного зобов'язання на відповідну суму на строк до завершення поточного бюджетного періоду шляхом внесення змін до розпису бюджету (кошторису) та у разі необхідності з подальшим внесенням змін до закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) повернення бюджетних коштів до відповідного бюджету - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначене пунктом 24 (щодо субвенцій та коштів, наданих одержувачам бюджетних коштів) частини першої статті 116 цього Кодексу, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

6) зупинення дії рішення про місцевий бюджет - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначене пунктом 7 частини першої статті 116 цього Кодексу, у порядку, встановленому статтею 122 цього Кодексу;

7) безспірне вилучення коштів з місцевих бюджетів - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначене пунктом 28 частини першої статті 116 цього Кодексу.

Безспірне вилучення коштів з місцевих бюджетів передбачає стягнення органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, коштів з місцевих бюджетів до державного бюджету, в тому числі і за рахунок зменшення обсягу трансфертів (дотації вирівнювання) місцевим бюджетам на відповідну суму, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

8) інші заходи впливу, які можуть бути визначені законом про Державний бюджет України, - застосовуються за порушення бюджетного законодавства згідно із таким законом.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 р. від 30.09.2014 р. на суму 722 789, 98 грн за договором № 29 на закупівлю послуг: поточний ремонт дороги по вул. Маяковського, вул. 50 років Жовтня м. Боярка від 15.09.2014 р. та інших документів позивачем були у повному обсязі та без будь-яких зауважень і заперечень прийняті роботи, виконані відповідачем у відповідності до вищевказаного акту виконаних робіт.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що ціна робіт за актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 р. від 30.09.2014 р. на суму 722 789, 98 грн була узгоджена сторонами та визначена ними у відповідному договорі та додатках до них на стадії укладення договору ще до виконання самих робіт.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи позивачем у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували відсутність відповідної правової підстави набуття відповідачем від позивача грошових коштів у розмірі 722 789, 98 грн за виконані роботи.

Таким чином, у процесі розгляду справи судом встановлено, що підставою набуття відповідачем від позивача грошових коштів у розмірі 722 789, 98 грн були договір № 29 на закупівлю послуг: поточний ремонт дороги по вул. Маяковського, вул. 50 років Жовтня м. Боярка від 15.09.2014 р. та акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 р. від 30.09.2014 р. на суму 722 789, 98 грн, що були складені та підписані сторонами без будь-яких зауважень і заперечень.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 623 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобовязання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день предявлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Згідно з ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 цього ж кодексу передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у звязку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини боржника у заподіянні збитків.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи, позивачем у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду належних та допустимих доказів, що б підтверджували наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме факт заподіяння відповідачем вказаних збитків позивачу його відповідну протиправну поведінку; самі збитки та їх заявлений розмір; наявність вини відповідача у заподіянні збитків позивачу; наявність причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача і заявленими збитками позивача.

Докази, додані позивачем до позовної заяви, на підтвердження заподіяння відповідачем зазначених збитків позивачу, а саме акт № 05-21/04 від 21.08.2015 р. Державної фінансової інспекції в Київській області та акт № 8 від 21.08.2015 р. вибіркових контрольних обмірів не є належними доказами, що підтверджують факти заподіяння відповідачем зазначених збитків позивачу, оскільки такі докази заперечуються договором № 29 на закупівлю послуг: поточний ремонт дороги по вул. Маяковського, вул. 50 років Жовтня м. Боярка від 15.09.2014 р., актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 р. від 30.09.2014 р. на суму 722 789, 98 грн, і за наявності підписаного обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень вищевказаного акту приймання виконаних будівельних робіт за договором вказаний акт ревізії не може бути підставою для виникнення цивільних прав і обовязків у спірних відносинах, а виявлені ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що, як було встановлено судом у процесі розгляду справи, ціна робіт за актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 р. від 30.09.2014 р. на суму 722 789, 98 грн була узгоджена сторонами та визначена ними у відповідних договорах та додатках до них на стадії укладення договору ще до виконання самих робіт, підставою набуття відповідачем від позивача грошових коштів у розмірі 722 789, 98 грн були договір № 29 на закупівлю послуг: поточний ремонт дороги по вул. Маяковського, вул. 50 років Жовтня м. Боярка від 15.09.2014 р. та акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 р. від 30.09.2014 р. на суму 722 789, 98 грн, що були складені та підписані сторонами без будь-яких зауважень і заперечень, самі роботи, виконані відповідачем у відповідності до вищевказаного акту, були прийняті позивачем у повному обсязі та без будь-яких зауважень і заперечень, та те, що позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували відсутність відповідної правової підстави набуття відповідачем від позивача грошових коштів у розмірі 722 789, 98 грн за виконані роботи, а також те, що недоведеними є факти заподіяння відповідачем вказаних збитків позивачу, їх розмір, наявність вини відповідача у заподіянні збитків позивачу, наявність причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача і заявленими збитками позивача, то у суду відсутні правові підстави для застосування такої міри відповідальності до відповідача, як стягнення збитків, через відсутність всього складу цивільного правопорушення, а тому позовна вимога позивача про стягнення із відповідача 107 611, 58 грн збитків, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини, викладені у позовній заяві позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, його позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

13 квітня 2016 р.