РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016Справа №910/5447/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ "ФОНД РЕГІОНАЛЬНИХ РЕСУРСІВ"

До Публічного акціонерного товариства "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ УПРАВЛІННЯ ПІДЗЕМНИХ ПРОТИЗСУВНИХ РОБІТ"

Про стягнення 9 457,98 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Дитюк Ю.А. - представник

Від відповідача не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТИНГОВА КОМПАНІЯ "ФОНД РЕГІОНАЛЬНИХ РЕСУРСІВ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ УПРАВЛІННЯ ПІДЗЕМНИХ ПРОТИЗСУВНИХ РОБІТ" про стягнення 9 457,98 грн.

Ухвалою суду від 28.03.2016 порушено провадження у справі № 910/5447/16 та призначено розгляд справи на 27.04.2016.

20.04.2016 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові документи по справі.

В судове засідання 27.04.2016 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 27.04.2016 представник відповідача не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 27.04.2016 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2013 між позивачем, як виконавцем та відповідачем, як замовником було укладено Договір № 43, відповідно до умов якого виконавець зобов'язувався надавати за завданням замовника комплекс послуг (консультаційних, представницьких), а замовник зобов'язується приймати такі послуги та своєчасно сплачувати їх вартість в порядку та на умовах, що визначені Договором.

Відповідно до умов Договору, виконавець за період з 23 грудня 2013 року по 31 січня 2014 року надав замовнику консультаційні та представницькі послуги на загальну суму 64516,00 грн., що підтверджується підписаним сторонами актами:

Актом наданих послуг від 31.12.2013 р. № 1 за Договором про надання послуг №43 від 23.12.2013 (за період з 23 по 31 грудня 2013 року послуг надано на 14 516,00 грн.) (копія наявна в матеріалах справи); та

Актом наданих послуг від 31.01.2014 № 2 за Договором про надання послуг № 43 від 23.12.2013 (за період з 01 по 31 січня 2014 року послуг надано на 50 000,00 грн.) (копія наявна в матеріалах справи).

Позивача мотивує позовні вимоги тим що відповідачем за період з січня 2014 року по лютий 2014 року було здійснено розрахунок за надані послуги у розмірі 60 000,00 грн., в зв'язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 4516,00 грн.

03.09.2015 позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про погашення заборгованості за Договором № 43 в розмірі 4 516,00 грн. Проте позивачем не отримано відповіді на вимогу.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України (далі - ГК України) як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи вище зазначене суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 4516,00 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 559,90 грн., 4064,40 грн. - інфляційної складової боргу, 317,68 грн. - 3% річних у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Відповідно до п. 3.2 Договору за несвоєчасну оплату послуг замовник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних в розрахунку за кожен день прострочення оплати.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов'язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 559,90 грн. Контррозрахунку суми пені відповідачем суду не надано. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 559,90 грн.

Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача збитків від інфляції та 3% річних з простроченої суми, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 4064,40 грн. - збитків від інфляції та 317,68 грн. - 3% річних, підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 75 ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ УПРАВЛІННЯ ПІДЗЕМНИХ ПРОТИЗСУВНИХ РОБІТ" (01010, м. Київ, пров. Інженерний, 4-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТИНГОВА КРМПАНІЯ" ФОНД РЕГІОНАЛЬНИХ РЕСУРСІВ" (08000, Київська обл., Макарівський район, селище міського типу Макарів, вул.. Б. Хмельницького, буд. 7, ) основну заборгованість в розмірі 4516 (чотири тисячі п'ятсот шістнадцять) грн., пеню в розмірі 559 (п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 90 коп., 3 % річних в розмірі 317 (триста сімнадцять) грн. 68 коп., інфляційну складову боргу в розмірі 4 064 (чотири тисячі шістдесят чотири) грн.. 40 коп., судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання повного рішення: 04.05.2016.

Суддя Л.В.Прокопенко