ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.05.2016 Справа № 907/157/16

Суддя господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Берегівської місцевої прокуратури, м. Берегово, Закарпатської області

в інтересах держави в особі: Виноградівської районної ради, м. Виноградів та Відділу з питань приватизації майна району Виноградівської районної ради, м. Виноградів

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, с. Підвиноградів, Закарпатської області

про: 1. Розірвати договір оренди №33/13 від 14.10.2013 року;

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 борг за договором оренди № 33/13 від 14.10.2013 року у сумі 5297,96 грн.

Представники:

від позивача - Лешко Ю.Ю., Маркулинець Г.В. представники за довіреністю;

від відповідача - ФОП ОСОБА_2;

прокурор - Валько Д.В., прокурор відділу прокуратури Закарпатської області посвідчення №034475 від 20.07.2015 року.

Представникам сторін, присутнім в судовому засіданні, роз'яснено їх права та обов'язки відповідно до ст.ст. 20, 22 ГПК України, зокрема, право заявляти відводи.

СУТЬ СПОРУ: Берегівською місцевою прокуратурою, м. Берегово, Закарпатської області в інтересах держави в особі Виноградівської районної ради, м. Виноградів та Відділу з питань приватизації майна району Виноградівської районної ради, м. Виноградів заявлено позов до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, с. Підвиноградів, Закарпатської області про 1. Розірвати договір оренди № 33/13 від 14.10.2013 року; 2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 борг за договором оренди №33/13 від 14.10.2013 року у сумі 5297,96 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.03.2016 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 24.03.2016 року.

Ухвалами суду, з огляду на неявку відповідача та необхідність додаткового забезпечення його процесуальних прав, розгляд справи не одноразово відкладався. При цьому, відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. На адресу, вказану позивачем та підтверджену реєстраційними документами, (ухвали суду від 15.03.2016 року, 24.03.2016 року, 05.04.2016 року, 26.04.2016 року, 11.05.2016 року надіслані відповідачу рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з відміткою органу зв'язку повернута без вручення адресату), однак, відповідач своїми процесуальними правами не скористався: у судові засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, письмових пояснень по суті спору та заявленим вимогам не подав, в т.ч. контррозрахунку заявленої до стягнення суми, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Разом з тим, відповідач з'явився в судове засідання 26.05.2016 року та подав через канцелярію суду письмову заяву якою стверджує що отримав 25.05.2016 року ухвалу суду від 11.05.2016 року, однак в матеріалах справи міститься повернута поштова кореспонденція з відміткою органу зв'язку «За закінченням терміну зберігання», а також просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату та час.

Подане відповідачем клопотання судом відхиляється у зв'язку із закінченням строку розгляду справи. Відповідно до ст. 69 ГПК України строк вирішення спору два місяці з дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках, за клопотанням сторони, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більше як на п'ятнадцять днів.

26.05.2016 року через канцелярію суду, представником позивача, а саме, відділом з питань приватизації майна в районі, подано письмові пояснення по суті спору та подано належним чином засвідчену копію акту звіряння, від 13.04.2016 року підписаного двома сторонами, розрахунків з нарахованої та сплаченої орендної плати за використання нежитлового приміщення, згідно договору оренди №33/13 від 14.10.2013 року.

Також, в ході судового засідання відповідач подав письмову заяву, якою визнає позов та просить суд прийняти відповідне рішення.

Представники позивачів та прокурор у ході судового розгляду наполягали на задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

14 жовтня 2013 року між відділом з питань приватизації майна в районі та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір оренди майна №33/13 об'єкта, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, міста району. Орендоване приміщення відповідно до вказаного договору оренди є вбудоване нежитлове приміщення першого поверху будівлі що знаходиться на балансі Виноградівської районної ради, площею 11,6 кв. м., розташоване за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 55.

Водночас, станом на 03.02.2016 року за вказаним договором наявна заборгованість зі сплати орендної плати, яка становить 5297.96 грн.

Відповідно до п. 1 рішення 13 сесії 21 скликання Виноградівської районної ради від 02.06.1993 « внесення змін до рішення 12 сесії районної ради народних депутатів від 05.02.1993 року « управління майном що є у комунальній власності району», рішення « розмежування комунальної власності і районну програму приватизації» та застосування контрактної форми трудового договору з керівниками підприємств, що є у комунальній власності району» комплекс будівель районного народного суду вул. Миру, 55 включено в перелік об'єктів комунальної власності Виноградівського району.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до п. 3.3 та п. 5.2 договору оренди №33/13 від 14.10.2013, орендар зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату та щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, сплачувати орендну плату на рахунок відділу з питань приватизації майна в районі.

Всупереч наведеному, орендар - ФОП ОСОБА_2, своїх зобов'язань за договором оренди належним чином не виконав, чим порушив наступні вимоги законодавства.

Так, згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а також згідно вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконати ним грошового зобов'язання.

Позивач виконав свої обов'язки за договором та передав відповідачу майно у користування, однак відповідач всупереч вищенаведеним вимогам систематично не сплачує орендну плату передбачену договором (засвідчена копія акту приймання - передачі міститься в матеріалах справи).

За договором оренди №33/13 від 14.10.2013, його предметом є строкове платне користування вбудоване нежитлове приміщення першого поверху будівлі що знаходиться на балансі Виноградівської районної ради, площею 11,6 кв. м., розташоване за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 55.

Отже, з предмету цього договору виходить, що при його укладанні відповідач розраховував на отримання та користування орендованим майном, а відділ з питань приватизації майна в районі Виноградівської районної ради на отримання орендної плати.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку відділом з питань приватизації майна в районі Виноградівської районної ради проведено претензійну роботу.

Зокрема, відділом з питань приватизації майна в районі Виноградівської районної ради на адресу відповідача направлено претензійні листи №11/04-6 від 06.11.2015, №8/04-6 від 10.09.2015, №6/04-6 від 11.05.2015, №5/04-6 від 09.03.2015, №3/04-6 від 27.01.2015 про погашення суми боргу. Проте, вказана сума боргу відповідачем не була погашена.

Крім цього, відповідно до п. 9.2 вказаного договору оренди, спори, які виникають за цим договором або в зв'язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо в зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін.

Порядок виконання зобов'язань по сплаті грошових коштів передбачений ст. 198 Господарського кодексу України, згідно з яким платежі за грошовими зобов'язаннями здійснюються в безготівковій формі або готівкою через установи банків.

Статтею 18 Закону України « оренду державного та комунального майна» визначено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі. Аналогічна норма закріплена статтею 285 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з вимогами ст. 782 Цивільного кодексу України орендодавець має право відмовитися від договору оренди і вимагати повернення приміщення, якщо орендар не вносить орендну плату за користування приміщенням протягом трьох місяців підряд. У відповідності до ст. 785 цього кодексу, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ст. 26 Закону України « оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Пунктом 8.2. договору оренди №33/13 від 14.10.2013 року передбачено, що орендодавець має право виступати з ініціативою щодо розірвання договору в разі погіршення стану орендованого майна, внаслідок невиконання або неналежного невиконання умов договору оренди.

Заборгованість зі сплати орендної плати за використання майна комунальної власності Виноградівського району, яка виникла у відповідача перед відділом з питань приватизації майна в районі Виноградівської районної ради по договору №33/13 від 14 жовтня 2013 року станом на 03 березня 2016 року складає - 5297,96 грн., яка згідно розрахунку орендної плати за використання нежитлового приміщення утворилась з жовтня 2013 року.

Таким чином, відповідач більше ніж 3 місяці підряд не здійснював розрахунок з орендної плати за користування орендованим майном.

Відповідно до ст. 142 Конституції України передбачає, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі. Аналогічні вимоги встановлено згідно зі ст. 762 Цивільного кодексу України, ст. 286 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України господарське зобов'язання (зобов'язання) має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що за певних умов звичайно ставляться.

Частиною 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Враховуючи доведеність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми орендної плати за договором №33/13 від 14.10.2013 року в розмірі 5297,96 грн., суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, позивач просить суд розірвати договір №33/13 від 14.10.2013 року оренди враховуючи порушення відповідачем істотних умов договору.

Відповідно до п. 3 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін, договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку встановленому статтею 188 цього кодексу.

Статтею 783 Цивільного кодексу України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму.

При цьому повинні враховуватися приписи частини другої статті 651 Цивільного кодексу України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Із змісту статті 782 Цивільного кодексу України випливає, що однією з підстав для дострокового розірвання договору є невнесення плати протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу.

Визначена ст. 782 Цивільного кодексу України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 Цивільного кодексу України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Водночас орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна", згідно з частиною третьою статті 26 якого підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобов'язань.

Із системного аналізу вищенаведених правових норм слідує, що договір оренди комунального майна може бути за рішенням суду достроково розірваний у випадку істотного порушення умов договору другою стороною.

Істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору державного (комунального) майна, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю) (постанова Верховного суду України від 08.05.2012 року по справі №5021/966/2011).

Норми статті 188 Господарського кодексу України та статті 11 Господарського процесуального кодексу України не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору (постанова Верховного суду України від 08.05.2012 року №5021/966/2011).

Згідно до ч. ч. 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами факт невиконання відповідачем умов договору, без будь - якого обґрунтування з боку відповідача причин їх відсутності, тобто матеріалами справи доведено, що відповідач у порушення умов договору не виконував вимоги щодо своєчасної оплати орендної плати що є істотним порушеннями умов договору, приписів глави 58 Цивільного кодексу України та параграфу п'ятого глави 30 Господарського кодексу України, які регулюють відносини оренди (найму).

Таким чином, керуючись вищевикладеним, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання договору оренди є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Обов'язок доказування, відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 11, 509, 525, 526, 610 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Односторонньої відмови від виконання договору чи зміни умов його виконання не допускається. Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи принципи змагальності, рівності, неупередженості судового процесу, а також те, що незважаючи на неодноразову вимогу суду подати контррозрахунок заявленої до стягнення суми, відповідачем не спростовано та не заперечено проти такого розрахунку, у суду відсутні підстави ставити під сумнів розрахунок та обґрунтованість заявленої до стягнення суми.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду доказів в обґрунтування того, що він своєчасно та належним чином виконував умови договору, не спростовано викладені у позовній заяві факти щодо наявної суми заборгованості та відсутності підстав для розірвання договору оренди.

Відтак, враховуючи вищенаведене в сукупності, заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, відповідачем в установленому порядку не спростовані та не заперечені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Розірвати договір оренди №33/13 від 14.10.2013 року вбудованого нежитлового приміщення першого поверху будівлі що знаходиться на балансі Виноградівської районної ради, площею 11,6 кв. м., розташоване за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 55., вартістю 34498,4 грн. укладений між відділом з питань приватизації майна в районі Виноградівської районної ради та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (90325, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь відділу з питань приватизації майна в районі Виноградівської районної ради (р/р №0057 у ГУДКСУ в Закарпатській області МФО 812016, ІПН 25448256) борг у сумі 5297,96 грн., за договором оренди №33/13 від 14.10.2013 вбудованого нежитлового приміщення першого поверху будівлі що знаходиться на балансі Виноградівської районної ради, площею 11,6 кв. м., розташоване за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 55.

4. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення виготовлено та підписано 26.05.2016 року.

Суддя Андрейчук Л.В.