ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.05.16р. Справа № 904/1712/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "НОВІС", м. Дніпропетровськ

до Приватного акціонерного товариства "ЦАРИЧАНСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ", смт. Царичанка

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 04.01.2016 року, представник;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "НОВІС", м. Дніпропетровськ звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ЦАРИЧАНСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ", смт. Царичанка про стягнення заборгованості в розмірі 24474грн., 10% річних в розмірі 1093,59 грн., інфляційних в розмірі 672,18 грн., пені в розмірі 3991,63 грн. Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №179 від 17.08.2015 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

13.05.2016 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог з урахуванням якої просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 24474грн., 10% річних в розмірі 1629,37 грн., інфляційні в розмірі 1707,41 грн., пеню в розмірі 5631,39 грн.

Відповідач письмовий відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 10.05.2016 року до 16.05.2016 року.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України у відсутність представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 16.05.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «НОВІС» (далі- позивач) та Приватним акціонерним товариством «Царичанський завод мінводи» (далі - відповідач) було укладено Договір №179 (далі -Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язується виготовити, поставити та передати товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти його у власність та оплатити на умовах, визначених договором.

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця при передачі товару, що посвідчується підписами уповноважених представників сторін на накладній на товар (п. 2.10.0 договору).

Зобов'язання по поставці товару вважається виконаним постачальником з моменту передачі товару покупцю, що підтверджується накладною на товар, підписаною уповноваженими представниками сторін (п.2.11. договору).

Згідно з п. 3.3 підпункт «В» Договору товар повинен бути сплачений Приватним, акціонерним товариством «Царичанськии завод мінводи» протягом 10 календарних днів з дня отримання товару.

На виконання умов договору, позивачем поставлено товар, що підтверджується видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи.

Відповідач частково розрахувався за поставлений товар, непогашеною залишилась сума в розмірі 24 747,00 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строків оплати, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 24 474,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.1. договору в разі несвоєчасної оплати товару покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі 0,1 % від вартості несплаченого товару за кожен день прострочки до дня фактичної оплати. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку прострочки виконання зобов'язань незалежно від його тривалості.

На підставі п. 7.1. договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеня в розмірі 5631,39 грн. за загальний період з 11.09.2015року по 10.05.2016 року, яка підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2. договору, в разі прострочки оплати поставленого товару на строк більше 10 банківських днів покупець у відповідності до ст. 625 Господарського кодексу України, зобов'язаний сплатити постачальнику суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочки, а також 10 % річних від простроченої суми з дня настання строку оплати товару (партії товару) до дня його фактичної оплати.

На підставі п. 7.2. договору та ст. 625 ЦК України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 10% річних в розмірі 1629,37 грн. за період з 11.09.2015 року по 110.05.2016 року та інфляційні в розмірі 1707,41 грн. за період з вересня по квітень 2016 року.

Перевіривши розрахунок 10% річних та інфляційних, судом встановлено, що сума 10 % річних складає 1542,85 грн. за період з 11.09.2015 року по 10.05.2015 року підлягає стягненню, в решті позовних вимог в частині стягнення 10% річних слід відмовити, інфляційні складають 1707,41 грн. за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року підлягають стягненню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково з присудження до стягнення з відповідача 27474 грн. основного боргу, 5631,39 грн. пені, 1542,85 грн. 10% річних. та 1707,41 грн. інфляційних. В решті позовних вимог слід відмовити.

Приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 25, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ЦАРИЧАНСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ" (5100, смт. Царичанка, вул. Кірова, 151, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "НОВІС" (49051, м. Дніпропетровськ, вул. Журналістів, 9а, ) 27474 грн. основного боргу, 5631,39 грн. пені, 1542,85 грн. 10% річних., 1707,41 грн. інфляційних та 1374,43 грн. судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 23.05.2016

Суддя ОСОБА_2