ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р. Справа № 35/235-03

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Чебаненко В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№3638Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 23.08.05 р. по справі № 35/235-03

за позовом ДП "Ровенькиантрацит" м. Ровеньки

до ВАТ "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго" в особі Зміївської ТЕС смт. Комсомольське

про стягнення 12000000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2005 р. позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача 12000000,00 грн. заборгованості за договором № 10/6-01-00 від 11.05.2000 р., свої вимоги він обгрунтовує тим, що відповідачем в порушення п. 5 вищевказаного договору не виконано належним чином грошові зобов'язання щодо сплати поставленого вугілля.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.08.2005 р. по справі №35/235-03 (суддя - Швед Е.Ю.) позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача стягнуто 12000000,00 грн. заборгованості, з посиланням на правомірність та обгрунтованість позовних вимог та не виконанням відповідачем належним чином обов'язку щодо сплати грошових коштів відповідно до п.5 договору №10/6-01-00 від 11.01.2000 р.

Відповідач з рішенням господарського суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, оскільки воно необгрунтоване, незаконне, судом не в повному обсязі з'ясовані обставини, що мають значення для справи, порушені норми процесуального та матеріального права, посилаючись на те, що в матеріалах справи знаходиться висновок судово-бухгалтерської експертизи від 28.12.2004 р., згідно якої документально не підтверджена заборгованість ВАТ "Центренерго" перед позивачем. Також, відповідач вказує, що господарським судом не прийнятий до уваги той факт, що проти ВАТ "Центренерго" відкрита процедура банкрутства, чим порушена ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.12.2005 р. у даній справі зупинено провадження до вирішення питання по майновим вимогам у пов'язаної з нею справи №15/76-б-43/624-б, яка порушена господарським судом м. Києва за заявою ДП "Ровенькиантрацит" Міністерства палива та енергетики України Полтавського акціонерного банку" Полтава-банк" до ВАТ "Державна енергогенеруюча компанія " Центренерго " про визнання банкрутом.

ПАТ "Центренерго" Зміївська ТЕС звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з заявою (вх.№3989 від 13.04.2016р.) про поновлення провадження у справі №35/235-03, якій повідомлено, що обставини, які були підставою для зупинення провадження у цій справі усунені та провадження підлягає поновленню у зв'язку з тим, що ухвалою господарського суду м. Києва від 17.11.2015р. за наслідками попереднього засідання та розгляду кредиторських вимог, в тому числі вимог позивача у справі № 15/76-б-43/624-б про банкрутство ПАТ "Центренерго" затверджено реєстр вимог кредиторів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 р. зазначену ухвалу господарського суду м. Києва в частині вимог позивача залишено без змін.

Представник позивача в судове засідання не з'явився.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що 11.01.2000 р. між позивачем та відповідачем укладено договір №10/6-01-00, за яким позивач зобовязався поставити відповідачу вугілля марки "А" в обсязі та за сортами згідно додатку №1, який є невідємною частиною договору.

Пунктом 5 договору №10/6-01-00 від 11.01.2000 р. передбачено, що розрахунок у грошовій формі шляхом перерахування покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом 30-ти календарних днів після отримання вугілля на підставі виставлених рахунків.

У період 21.11.2000 р. - 29.12.2000 р. позивачем оформлено рахунки на поставлене вугілля на загальну суму 12249779, 94 грн.

ДХК "Ровенькиантрацит" листом №510 від 03.07.2000 р.повідомило відповідача про свою згоду на приймання в якості погашення його заборгованості за поставлене на адресу Трипільської та Зміївської ТЕС вугілля векселів ВАТ "Лисичанський шиноремонтний завод".

04.07.2000 р. сторонами підписано акт приймання-передачі 4-х простих векселів ВАТ "Лисичанський шиноремонтний завод" номінальною вартістю 11718604, 86 грн. в рахунок погашення заборгованості за поставлене вугілля на Зміївську ТЕС на суму 6000000 грн. та Трипільську ТЕС на суму 5718604, 86 грн.

21.08.2000 р. сторонами підписано акт приймання-передачі 4-х простих векселів ВАТ "Лисичанський шиноремонтний завод" номінальною вартістю 13000000 грн. в рахунок погашення заборгованості за поставлене вугілля на Зміївську ТЕС на суму 6000000 грн. та Трипільську ТЕС на суму 7000000 грн.

Подальше листування з приводу питання обліку переданих векселів в якості належного розрахунку обумовило виникнення спірних правовідносин між сторонами.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що листом №510 від 03.07.2000 р. сторони змінили порядок розрахунків за договором з грошових коштів на вексельну форму, а акти приймання-передачі векселів від 04.07.2000 р., від 21.08.2000 р. є належним доказом здійснення такого розрахунку.

Господарський суд не надав належної оцінки факту проведення розрахунків векселями та безпідставно вважав, що зазначені векселі не мають відношення до спірного договору.

Крім того, суд першої інстанції, приймаючи рішення,не звернув уваги на наявність порушеної справи про банкрутство ВАТ "Центренерго",не зупинив провадження у справі до розгляду іншої справи, чим порушив вимоги ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та передчасно задовольнив позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зазначене рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає припиненню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, заявники звернулися до господарського суду м. Києва із заявою про банкрутство ПАТ «Центренерго» у порядку ст. ст. 6, 7, 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.02.2004р. порушено провадження у справі №15/76-6 за заявами державного підприємства "Ровенькиантрацит", Міністерства палива та енергетики України та Полтавського акціонерного банку "Полтава-банк" про визнання банкрутом відкритого акціонерного товариства "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго".

Оскільки справа порушена 09.02.2004р., то господарський суд має керуватись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції, що діяла до 19.01.2013р.

Відповідно до ст. 1 Закону, кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення справи про банкрутство, тобто після 09.02.2004р., є поточними кредиторами.

Згідно зі ч. 15 ст. 11 Закону після офіційного оприлюднення ухвали про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті судової влади України всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно із ст. 14 цього Закону.

Конкурсні кредитори - кредитори з вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. І ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в попередній редакції) зазначено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Згідно зі ч.2 ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

У строки, передбачені Законом про банкрутство, ДП «Ровенькиантрацит» подало до господарського суду м. Києва у справі про банкрутство ПАТ «Центренерго» заяву про грошові вимоги до ПАТ «Центренерго» у розмірі 12000000.00 грн. та ухвалою підготовчого засідання господарського суду міста Києва від 13.09.2004р., яка залишена без змін апеляційною та касаційною інстанціями, визнано кредиторські вимоги ініціюючих кредиторів, призначено розпорядником майном боржника -арбітражного керуючого Луговського Є.В.

Справа про банкрутство неодноразово розглядалась судами різних інстанцій.

Постановою Верховного суду України від 05.07.2005р. скасовані усі ухвалені судом першої інстанції судові рішення, а справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва. Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.10.2005р. визнано розмір вимог ініціюючих кредиторів, призначено по справі розпорядником майна арбітражного керуючого Луговського Євгена Валерійовича, якого зобов'язано надати суду на затвердження реєстр вимог кредиторів боржника та призначено наступне попереднє судове засідання на 23.12.2005р.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 23.09.2013р. продовжено термін проведення підготовчого засідання по справі № 15/76-6-43/624-6 про визнання банкрутом ПАТ "Центренерго" на строк до закінчення процедури погашення заборгованості, визначеному Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" № 2711-IV.

Звіт розпорядника майна боржника про результати участі боржника у процедурі погашення заборгованості перенесено на 14.01.2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.03.2014р. відкладено розгляд справи на 23.04.2014, залучено до участі у справі Національну акціонерну компанію "Енергетична компанія України", Кабінет Міністрів України і прокуратуру м. Києва та зобов'язано розпорядника майна у строк до 11.04.2014р. подати суду складений реєстр вимог кредиторів.

Матеріали справи свідчать, що розгляд справи про банкрутство неодноразово відкладався.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 17.11.2015 за наслідками попереднього засідання по справі про банкрутство №15/76-6-43/624-6 затверджено реєстр вимог кредиторів, в тому числі зазначено наступне: «У заяві про визнання кредитором, а також у поясненнях Мб/н від 06.06.2014 р., кредитор просить включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги по договору № 10/6-01-00 від 11.01.2000 р. в розмірі 12000 000 грн. Боржник у висновку щодо розгляду грошових вимог кредитора №8-04/1716 від 10.04.2014 р. заперечує щодо включення до реєстру вимог кредиторів суми у розмірі 12000 000 грн.у вказує на те, що заборгованість була погашена. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а також: обставини, які мають суттєве значення, судом встановлено наступне: Кредитором не визнається, що розрахунки за поставлене в 2000 році вугілля по договору № 10/6-01-00 проводилося ВАТ ДЕК "Центренерго" шляхом передачі векселів. В той же час, як вбачається з актів приймання-передачі від 04.07.2000 р. та від 21.08.2000 р., векселі передавалися на підставі листа ДХК "Ровенькиантрацит", яким останнє підтверджувало прийняття векселів ВАТ "Лисичанський шиноремонтний завод" в якості погашення заборгованості за поставлене вугілля на Зміївську ТЕС. Відповідно до п. 13 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/155 від 13.02.2002 р., чинне законодавство України не забороняє торгівлю векселями, але у цьому випадку послідовну передачу векселя слід вважати перерваною, і, якщо на векселі відсутній індосамент, питання, пов'язані Ь стягненням заборгованості за векселем, регулюються нормами цивільного права, а не вексельним законодавством, оскільки у таких випадках вексель втрачає свою силу і набуває статусу боргового документа (стаття 216 Цивільного кодексу України). Питання, пов'язані із стягненням заборгованості за векселями регулюються загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання (статті 202 - 211, 215 -236, 509 - 609 Цивільного кодексу України), тобто в даному випадку, векселедержатель (Заявник) у відповідності з нормами цивільного права, мав право стягувати заборгованість за векселями, які набули статусу боргових документів з векселедавця (юридичної особи або фізичної особи, яка видала простий або переказний вексель). Крім того судом встановлено, що твердження Кредитора, що заборгованість у розмірі 12000000,00 грн., яка виникла по договору ЩО/6-01-00 від 11.01.2000 р. стягнута рішенням Господарського суду Харківської обл. від 23.08.2005 р. по справі 35/235-03 не відповідають дійсності, оскільки дане рішення не набрало законної сили. Боржником було подано апеляційну скаргу на дане рішення та ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.12.2005 р. провадження у справі було зупинене до винесення судом остаточного рішення у справі №15/76-6-43/624-6. Таким чином судом встановлено, що вимоги Кредитора у сумі 12000000 грн. по договору № 10/6-01-00 від 11.01.2000 р. не підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів.»

Отже, вимоги ДП «Ровенькиантрацит», як конкурсного кредитора, у розмірі 12000000,00 грн. не включені господарським судом м. Києва до реєстру вимог кредиторів у справі №15/76-6-43/624-6 про банкрутство ПАТ «Центренерго» з причин, про які зазначено у відповідній ухвалі, тобто господарським судом м. Києва вирішено питання щодо грошових вимог ДП «Ровенькиантрацит» у розмірі 12000000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 у справі №15/76-6-43/624-6 зазначена ухвала, зокрема, в частині грошових вимог ДП «Ровенькиантрацит» залишена без змін та набрала законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.80 ГПК України зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Згідно зі абз.5 п.8.13 рекомендацій Вищого господарського суду України від 04.06.2004р. №04-5/1193 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначено, що у разі звернення позивача із заявою про визнання його вимог до боржника у справі про банкрутство, після винесення ухвали суду за результатами розгляду цих вимог, позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 статті 80 ГПК України. Аналогічна позиція викладена у п.55 Постанови Пленуму Верховного Суду України №15 від 18.12.2009 «Про судову практику у справах про банкрутство».

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги ДП «Ровенькиантрацит», що є предметом розгляду справи №35/235-03, розглянуті в межах справи №15/76-6-43/624-6 про банкрутство ПАТ «Центренерго», в зв'язку з чим рішення господарського суду Харківської області від підлягає скасуванню, а провадження у справі №35/235-03 підлягає припиненню.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви відповідача можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст. ст. 1,11, ч. І,2 ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» , п.2 ст. 80, ст. ст. 101-105 ГПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 23.08.2005 р. по справі №35/235-03 скасувати.

Провадження у справі припинити.

Стягнути з ДП "Ровенькиантрацит" м.Ровеньки на користь ПАТ "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго" в особі Зміївської ТЕС смт. Комсомольське 750 грн. держмита.

Наказ доручити надати господарському суду Харківської області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 13.05.16

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.