РІШЕННЯ

23 травня 2016 року м.Харків Справа № 913/549/16

Провадження №14/913/549/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 21825 грн. 00 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Лісовицький Є.А.

При секретарі судового засідання Дохняк І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №689 від 27.04.2016;

від відповідача: представник не прибув.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - позивач) заявлена вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» (надалі - відповідач) штрафу в розмірі 21825 грн. 00 коп. за неправильно зазначену масу вантажу у вагоні №56918659 згідно накладної №49190572.

На адресу суду від відповідача надійшли заяви №208 від 29.04.2016 та № 1-3/273 від 29.04.2016. В обох заявах відповідач просить суд зменшити розмір штрафу до рівня однієї провізної плати. Заяви мотивовано тим, що підприємство на даний час перебуває у тяжкому фінансовому стані. ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», в якості доказів надав суду Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 1 квартал 2016 року та Баланс (Звіт про фінансовий стан) станом на 31.03.2016.

Відповідач не заперечив проти позову.

Розглянувши матеріали справи, суд

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року зі станції Дарївка Донецької залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» здійснило відправлення вагону №56918659 (надалі - вагон) згідно накладної №49190572 на станцію Ігрень Придніпровської залізниці.

По прибутті вагону на станцію Ігрень Придніпровської залізниці, на підставі ст. 52 Статуту залізниць України, за заявкою одержувача №299, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній. В накладній № 49190572 відповідачем у вагоні № 56918659 вказано, що маса вантажу складає 69000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 67250 кг, що на 1750 кг менше ніж вказано у накладній.

За результатами зважування складено комерційний акт РА №004178/93 від 20.10.2015.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 21825 грн. 00 коп. штрафу за невірно зазначену масу вантажу.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Законом України «Про залізничний транспорт», статтею 3, визначається, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України (надалі - Статут) та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 «Правила приймання вантажів до перевезення», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 «Правила оформлення перевізних документів», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за №863/5084, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Згідно п. 28 «Правила приймання вантажів до перевезення», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у даному випадку спірний вагон є напіввагоном, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Так, по прибутті вагону на станцію Ігрень була проведена перевірка маси вантажу і встановлено, що в накладній № 49190572 відповідачем у вагоні № 56918659 вказано, що маса вантажу складає 69000 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 67250 кг, що на 1750 кг менше ніж вказано у накладній.

За результатами зважування складено комерційний акт РА №004178/93 від 20.10.2015.

Пунктом 22 «Правила видачі вантажів», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083, передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Контрольне переважування спірного вагону проводилось на 150-тонних вагонних вагах, тобто таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту, щодо штрафу нарахованого у розмірі відповідно до ст. 118 Статуту, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

Згідно ст. 24 Статуту вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з п. 5.5 розділу 5 «Правил оформлення перевізних документів», затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується комерційним актом.

Згідно з ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену в накладній масу вантажу з відправника стягується штраф згідно із ст. 118 Статуту залізниць України в розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Сума штрафу за невірно вказану у накладній масу вантажу складає 21825 грн. 00 коп.

Для відповідальності вантажовідправника обовязковою умовою є наявність вини у неправильному зазначенні маси вантажу.

Відповідач не надав доказів відсутності вини у невірному зазначенні ваги вантажу.

За таких підстав позов є обґрунтованим, але суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити суму штрафних санкцій до 17460 грн. 00 коп. з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пунктом 1 статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступень виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України, надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідачем надано докази винятковості випадку для застосування наведених норм права. Підприємство за 2015 року понесло збитки, не вистачає коштів на закупівлю обладнання та розвиток виробництва. Відповідно, накладення штрафу на відповідача у розмірі, вказаному позивачем, призведе до поглиблення фінансових проблем підприємства, в тому числі й можливого накладення арешту на рахунки відповідача, що в свою чергу унеможливить сплату податків, зборів, інших обов'язкових платежів, що в свою чергу паралізує роботу підприємства та вкрай ускладнить виконання рішення суду у справі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача, оскільки внаслідок його неправильних дій виник спір.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, п. 3 ст. 83, ст. ст. 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» про стягнення 21825 грн. 00 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, буд. 30/1, ідентифікаційний код 37713861 на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815 в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, буд. 108, код ЄДРПОУ ВП: 40081237 - штраф 17460 грн. 00 коп., витрати на сплачений судовий збір 1378 грн. 00 коп. Наказ видати.

3. В решті позову відмовити.

У судовому засіданні 23.05.2016 було оголошено лише вступну і резолютивну частину рішення. Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Дата підписання рішення 26 травня 2016 року.

Суддя Є.А.Лісовицький