ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2016 р. Справа № 923/280/16
Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д. при секретарі Литвиненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
позивача-2: Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, ідентифікаційний код 39766281, вул. 40 років Жовтня, 136-а, м. Херсон,
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромастер-Плюс", ідентифікаційний код 34437360, вул. Молодіжна, 18, с. Бобровий Кут, Великоолександрівський район, Херсонська область,
про розірвання договору оренди земельних ділянок та повернення землі
за участю ОСОБА_1 прокурор відділу прокуратури Херсонської області, посвідчення № 006312 видане 26.09.2012р.;
представників сторін:
від позивача-1: не прибули;
від позивача-2: ОСОБА_2, довіреність № 32-21-0.4-7836/2-16;
від відповідача: не прибули
Заступник прокурора Херсонської області в особі позивача-1 Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області, позивача-2 Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області звернувся з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромастер-плюс" про розірвання договору оренди земельних ділянок та повернення землі.
Ухвалою від 23.03.2016 року суд порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 05.04.2016, витребував від відповідача відзив на позов з документальним та правовим обґрунтуванням своєї позиції, належним чином посвідчені документи та зобовязав копію відзиву надіслати позивачам та заступнику прокурора Херсонської області.
Розгляд справи відкладався ухвалами від 05.04.2016, 28.04.2016 та 12.05.2016 року у зв'язку із зміною відповідачем свого місцезнаходження, надсиланням копій ухвал суду на належну адресу відповідача, наданням відповідачеві розумного часу для підготовки та надання відзиву і витребуваних судом матеріалів.
Відповідач не забезпечив участі у справі свого представника, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.
В судовому засіданні прокурор та представник позивача-2 підтримали позовні вимоги, з підстав, зазначених у позові, просять його задовольнити.
Заслухавши прокурора та представника позивача-2, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами та про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок від 04.10.2012 (а.с. 14), відповідач прийняв орендовані землі в користування.
Додатковою угодою від 14.12.2014 (а.с. 15-16), внесено зміни до п. 2 договору оренди земельних ділянок від 03.10.2012, у зв'язку із виникненням прав третіх осіб на земельну ділянку площею 5,5696 га, та розмір орендованої земельної ділянки зменшено до 25,3984 га. Зменшення загального розміру орендованої земельної ділянки з частковим припиненням права оренди, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 26.02.2015 року, що підтверджується Витягом з державного реєстру (а.с. 17-19).
З урахуванням внесених змін до договору, орендована земельна ділянка складається з вісімнадцяти сформованих земельних ділянок, яким присвоєно кадастрові номери.
Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема - землі сільськогосподарського призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.
Згідно приписів частин 4 та 11 ст. 25 Земельного кодексу, що регулює питання приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд). Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.
Згідно ст. 30 Земельного кодексу України земельні ділянки державної і комунальної власності, які перебували у користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, що ліквідуються, включаються до земель запасу або передаються у власність чи користування відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" встановлено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням.
Земельна ділянка має передаватися у користування відповідно до Земельного кодексу України - позивачем-1.
Згідно із п. "а" ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).
Згідно ч. 4 ст.122 Земельного Кодексу України розпорядником земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (господарські шляхи і прогони) являється центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, тобто позивач-2.
Таким чином, розпорядниками земельних ділянок, які перебувають у користуванні відповідача є Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області та Великоолександрівська районна державна адміністрація.
Пунктом 8 договору оренди встановлено, що договір укладено терміном на 10 років з моменту реєстрації договору оренди.
Пунктом 8-11 договору встановлено, що орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок за рік з урахуванням індексації, щомісяця рівними частками.
У відповідності до п. 38, 39 договору визначено, що договір припиняється шляхом його розірвання в односторонньому порядку у разі несвоєчасної сплати орендної плати протягом трьох місяців.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки Новокаховської обєднаної ДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 14.03.2016 № 24/9/230 (а.с. 20), відповідач не сплачує орендної плати за своїми зобовязаннями з червня 2015 по грудень 2015 року, у звязку з чим за 2015 рік за ним обліковується заборгованість у сумі 13 697,75грн.
Отже, умови для заявлення прокурором вимоги в інтересах держави про розірвання договору оренди є наявними.
Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Згідно ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Відповідно до ст. 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.
Згідно ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі, зобов'язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Згідно ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до підпунктів 2.20, 2.23 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених умовами договору. Розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.
Таким чином, вказані вище обставини свідчать про неналежне виконання відповідачем умов договору оренди земельних ділянок та систематичну несплату ним орендної плати.
За таких фактичних обставин та правових підстав позовні вимоги в частині розірвання договору оренди земельної ділянки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вимоги прокурора щодо зобов'язання відповідача повернути стягувачеві земельну ділянку також підлягають задоволенню судом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про оренду землі", у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.
Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України відноситься на відповідача.
Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -
1. Позов задовольнити повністю.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.
Повний текст рішення складено і підписано 25.05.2016 р.
Суддя П.Д. Пригуза