ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 травня 2016 р. Справа № 918/222/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Колективного підприємства "Володимирецький агропромбуд"

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі 18 257,61 грн.

Від позивача: Бурма В.А. (керівник).

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Колективне підприємство "Володимирецький агропромбуд" звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 9 494 грн. 00 коп. суми основного боргу, 396 грн. 00 коп. штрафу, 632 грн. 85 коп. - 3% річних та 7 734 грн. 76 коп. інфляційних нарахувань.

Ухвалою суду від 29.03.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження, справу призначено до слухання на 21.04.2016р.

Ухвалою суду від 21.04.2016р. розгляд справи відкладено на 12.05.2016р.

В судовому засіданні 12.05.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судові засідання 21.04.2016р. та 12.05.2016р. не з'явився, відзиву на позов не подав. Проте, до господарського суду Рівненської області повернулись поштові відправлення, якими відповідачу за адресою: АДРЕСА_1, було направлено ухвали 29.03.2016р. та 21.04.2016р. з довідкою відділення підприємства зв'язку: "За зазначеною адресою не проживає" (а.с. 20-22, 30-32).

Разом з тим, з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що місцем проживання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2: АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, крім того, останньому надавалося достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та додаткових документів.

Така сама правова позиція знайшла своє відображення в пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" яким роз'яснено, що за змістом цієї норми (статті 64 ГПК України), зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд вбачає, що відповідно до статті 75 ГПК України наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду позовної заяви без участі представника позивача.

В результаті розгляду матеріалів справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2013р. між Колективним підприємством "Володимирецький агропромбуд" (надалі - Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - Замовник) укладено договір на надання послуг автотранспорту та механізмів (а.с. 11), за умовами п.1.1. якого виконавець зобов'язується надавати послуги автотрпнспорту і механізмів, а замовник оплатити надані послуги.

У відповідності до п. 3.1. договору, загальна вартість робіт, доручених для виконання за цим договором складає 2 800 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 466 грн. 67 коп.

Згідно з п. 3.2. договору, розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування замовником коштів на розрахунковий рахунок виконавця за фактично надані послуги.

Договір підписано уповноваженими представниками та скріплено відбитками печаток сторін.

22.11.2013р. між Колективним підприємством "Володимирецький агропромбуд" (надалі - Продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу №1 (а.с. 8-9), у відповідності п. 1.1. якого, продавець зобов'язується продати належний йому товар у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору.

Загальна вартість товару, що продається за цим договором 3 960 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 660 грн. 00 коп. (п.4.2. договору).

Згідно з п. 4.6. договору, остаточний термін оплати 02.12.2013 року.

У відповідності до п. 6.7. договору, за односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов'язань, що випливають з цього договору, винна сторона несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 10% від ціни товару зазначеної в п. 4.2. цього договору.

Договір підписано уповноваженими представниками та скріплено відбитками печаток сторін.

На виконання умов Договору купівлі-продажу №1 від 22.11.2011р. Колективним підприємством "Володимирецький агропромбуд" було передано відповідачу товар пиловник круглий листяний на загальну суму 3 960 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 22.11.2013р. № 50.

На виконання умов Договору на надання послуг автотранспорту та механізмів від 11.11.2013р. Колективним підприємством "Володимирецький агропромбуд" було надано відповідачу послуги автокрану КС-3575 (12год*250 грн.) на загальну суму 2 800 грн. 00 коп., що стверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 22.11.2013р.

Зазначені видаткова накладна та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками печаток сторін.

У свою чергу, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в повному обсязі за отриманий товар та надані послуги не розрахувався, сплативши лише 800 грн. 00 коп., що стверджується прибутковим касовим ордером № 56 від 22.11.2013р.

Крім того, Колективне підприємство "Володимирецький агропромбуд" просить стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 3 534 грн. 53 коп. боргу. В обґрунтування вказаної вимоги, позивач зазначає, що під час зрізання дерев тополі на території Колективного підприємства "Володимирецький агропромбуд" Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не забезпечено дотримання технології зрізання дерев і безпечних умов праці, внаслідок чого було пошкоджено піднавіс, вартість відновлення якого становить 3 534 грн. 53 коп.

Пропозиція сплатити 9 494 грн. 00 коп. заборгованості, яка вбачається з претензії позивача №13 від 12.03.2015р. - залишена відповідачем без відповіді та задоволення. (а.с.15).

На підставі п.6.7. Договору купівлі-продажу №1 від 22.11.2013р., позивач нарахував штраф у розмірі 396 грн. 00 коп. та на підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував 3% річних в розмірі 632 грн. 85 коп. за період з 03.12.2013р. по 21.02.2016р. та інфляційні втрати в розмірі 7 734 грн. 76 коп. за період з грудня 2013 року по січень 2016 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши обставини справи і давши їм правову оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 526 ЦК України, що кореспондується із ст. 193 ГК України встановлюють, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи стверджено, що з моменту укладення договору №1 від 22.11.2013р. - між сторонами договору виникли відносини купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи стверджено, що з моменту укладення договору від 11.11.2013р. - між сторонами договору виникли відносини з надання послуг.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.(ст.629 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.(ч.1 ст.530 ЦК України).

Згідно частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що факт виконання Колективним підприємством "Володимирецький агропромбуд" своїх зобов'язань з поставки товару та надання послуг, а також факт порушення відповідачем своїх зобов'язань, в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару та наданих послуг, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 5 960 грн. 00 коп. основного боргу, з яких 3 160 грн. 00 коп. заборгованість за договором купівлі-продажу №1 від 22.11.2013р. та 2 800 грн. 00 коп. заборгованість за договором на надання послуг автотранспорту та механізмів від 11.11.2013р..

При розгляді позовної вимоги Колективного підприємства "Володимирецький агропромбуд" щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 3 534 грн. 53 коп. боргу, суд виходив з наступного.

В обґрунтування вказаної вимоги, позивач зазначає, що під час зрізання дерев тополі на території Колективного підприємства "Володимирецький агропромбуд" Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не забезпечено дотримання технології зрізання дерев і безпечних умов праці, внаслідок чого було пошкоджено піднавіс, вартість відновлення якого становить 3 534 грн. 53 коп.

За своєю суттю заявлена до стягнення сума не є боргом, як на тому наполягає позивач, а є шкодою.

Посилання позивача на те, що між сторонами існували договірні правовідносини на підставі договору на надання послуг автотранспорту та механізмів від 11.11.2013р. та договору купівлі-продажу №1 від 22.11.2013р. не робить вказану суму, яка нарахована позивачем - боргом, за тих підстав, що в силу норм ст.1166 ЦК України для настання деліктної відповідальності у вигляді відшкодування шкоди необхідна наявність складу правопорушення а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

З урахуванням того, що позивач у даній справі способом захисту свого права обрав стягнення боргу відповідно до норм ст. 526 Цивільного кодексу України, то суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки зазначені норми передбачають загальні умови виконання зобов'язання, натомість сума заявлена до стягнення є шкодою, яка має іншу правову природу та у суду згідно норм ст. 83 ГПК України відсутнє право виходити за межі позовних вимог (підстав та предмету позову). Відтак вимоги позивача в частині стягнення 3 534 грн. 53 коп. боргу не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу №1 від 22.11.2013р. в частині повної та своєчасної оплати вартості товару, позивач просив суд стягнути з відповідача 396 грн. 00 коп. штрафу.

Відповідно до ст. 216, ч.1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання має наслідком застосування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) відповідно до норм ст.ст. 230-232 ГК України та ст.ст. 549-551 ЦК України.

За умовами п. 6.7. договору купівлі-продажу №1 від 22.11.2013р. визначено, що за односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов'язань, що випливають з цього договору, винна сторона несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 10% від ціни товару зазначеної в п. 4.2. цього договору. Така умова договору не суперечить вищенаведеним нормам законодавства та узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки має місце прострочення виконання оплати, є підставною і підлягає задоволенню, на підставі умов договору і ст.ст. 230-232 ГК України, ст.ст. 549-551 ЦК України вимога про стягнення 396 грн. 00 коп. штрафу, обрахованого як 10% від ціни товару в сумі 3 960 грн. 00 коп.

Крім того, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, позивач нарахував 3% річних в розмірі 632 грн. 85 коп. за період з 03.12.2013р. по 21.02.2016р. та інфляційні втрати в розмірі 7 734 грн. 76 коп. за період з грудня 2013 року по січень 2016 року.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснив розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат самостійно, виходячи із суми боргу в розмірі 5 960 грн. 00 коп.

За розрахунком суду 3% річних, нараховані за період з 03.12.2013р. по 21.02.2016р. становлять 397 грн. 28 коп., інфляційні втрати, нараховані за період з грудня 2013 року по січень 2016 року становлять 4 857 грн. 40 коп.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В частині стягнення 235 грн. 57 коп. 3% річних та 2 877 грн. 36 коп. інфляційних втрат слід відмовити.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 5 960 грн. 00 коп. основного боргу, 397 грн. 28 коп. - 3 % річних та 4 857 грн. 40 коп. інфляційних втрат.

Судові витрати у даній справі покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно з ч.1 ст.49 ГПК України в сумі 846 грн. 43 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Колективного підприємства "Володимирецький агропромбуд" (34300, Рівненська обл., Володимирецький р-н, смт. Володимирець, вул. Будівельників, буд. 10, ) - 5 960 грн. 00 коп. основного боргу, 397 грн. 28 коп. - 3 % річних та 4 857 грн. 40 коп. інфляційних втрат.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення підписане суддею "17" травня 2016р.

Суддя Горплюк А.М.