ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016 року Справа № 904/295/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Саланжій Т.Ю.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №73 від 01.03.2016 р.;

від позивача: ОСОБА_2 представник, довіреність №2 від 17.05.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_3 представник, довіреність №ББУ/ПУ215/ББ/15 від 10.12.2015р.;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016 року у справі № 904/295/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОММЕХАНІКА", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград

про стягнення 412 199, 62 грн. за договором підряду,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016 року у справі № 904/295/16 (суддя Суховаров А.В.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОММЕХАНІКА" 155 810, 34 грн. пені, 8 744, 93 грн. 3% річних, 2 679, 00 грн. інфляційних, 5 799, 14 грн. судового збору.

В частині позовних вимог на суму 219 375, 00 грн. провадження у справі припинено. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано порушенням відповідачем умов договору №14-16/586-ПД/Н від 21.11.2014 року в частині повної та своєчасної оплати вартості виконаних підрядником робіт, порушенням вимог ст.ст.525, 526, 530, 837 Цивільного кодексу України.

Суд зазначив, що на час розгляду справи по суті відповідач надав докази повного розрахунку за виконані позивачем роботи, всього на суму 219 375,00 грн., що є підставою для припинення провадження у цій частині заявлених позовних вимог.

Стягуючи пеню, суд послався на помилковість розрахунку позивача, а з приводу заяви відповідача про зменшення розміру пені зазначив про відсутність передбачених законом підстав для задоволення такої заяви.

Задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені, суд послався на положення ст. 625 Цивільного кодексу України та ст.232 Господарського кодексу України.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає на неналежну оцінку судом доказів та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив клопотання відповідача про зменшення пені та просить апеляційний суд рішення господарського суду Дніпропетровської області скасувати, прийняти нове рішення, яким зменшити розмір пені на 90%.

Відзив на апеляційну скаргу позивач не надав. У судовому засіданні проти доводів скаржника заперечував.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджується, що між позивачем (генпідрядником) та відповідачем (замовником) 21.11.2014 року було укладено договір №14-16/586-ПД/Н (далі - договір), відповідно до умов якого підрядник прийняв на себе зобов'язання власними силами та на власний ризик виконати, а замовник прийняв на себе зобов'язання прийняти та оплатити наступні роботи: повузлова заміна опрокиду бічного на ПСП "ШУ Терновське" шахта "Західно-Донбаська" "ПАТ"ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" відповідно до умов договору (п.1.1 договору) (а.с.10-18).

На виконання умов договору позивачем виконано роботи на суму 1 170 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи ОСОБА_2 приймання виконаних будівельних робіт від 18.03.2015 року та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт від 18.03.2015 року з підписами та відбитками печатки підприємств обох сторін (а.с.19-22).

Згідно п.4.1 договору приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за ОСОБА_2 приймання виконаних підрядних робіт (Форма КБ-2в), довідок про вартість виконаних підрядних робіт (Форма КБ-3), що підписані уповноваженими представниками обох сторін.

За умовами пункту 5.3 договору оплата робіт здійснюється замовником на поточний рахунок підрядника наступним чином:

- попередня оплата - в розмірі 25% від вартості робіт за договором, що складає 292 500,00 грн. (в т.ч.ПДВ), протягом 10-ти днів з моменту підписання договору на підставі наданого рахунку.

- остаточна сума від вартості робіт за договором сплачується замовником протягом 5-ти календарних днів. починаючи з 60-го календарного дня з моменту підписання сторонами ОСОБА_2 приймання виконаних підрядних робіт (Форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних підрядних робіт (Форма КБ-3) та наданого рахунку підрядника.

Судом встановлено, що в порушення умов договору відповідач оплату виконаних робіт здійснив несвоєчасно. На час звернення позивача з позовом до суду (21.01.2016 року) заборгованість відповідача складала 219 375, 00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № від 29.01.2016 року заборгованість сплачена (а.с.33).

Тому припиняючи провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу, суд першої інстанції вірно зазначив обставини справи, встановив відсутність предмету спору та застосував приписи п. 1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання (ст.610 Цивільного кодексу України).

Суд першої інстанції належним чином надав оцінку обставинам справи та враховуючи часткову та поетапну оплату відповідачем виконаних позивачем робіт, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для висновку про прострочення боржника (відповідача), порушення ним зобовязання.

Згідно ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно п.8.9 договору у випадку порушення замовником своїх зобов'язань, обумовлених п.5.3 договору, замовник сплачує підряднику пеню, діючу на момент порушення зобов'язань, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

Перевіряючи розрахунок пені, колегія суддів зазначає на його обґрунтованість, врахування позивачем періодів сплати заборгованості, сум заборгованості та розміру діючої в кожний з періодів облікової ставки НБУ.

Щодо доводів апелянта про необґрунтовану відмову суду в задоволенні його клопотання про зменшення пені слід зазначити наступне:

Відповідно до п.3.17.4 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Колегія суддів не вбачає обставин, які б свідчили про вийнятковість обставин, що спричинили утворення заборгованості відповідача перед позивачем.

Посилання апелянта на те, що розмір пені становить значний відсоток від розміру заборгованості, яка існувала на час звернення позивача до суду, не є підставою для задоволення його клопотання, оскільки пеня є одним із видів забезпечення зобовязання та гарантією його виконання для позивача.

Враховуючи межі перегляду оскаржуваного судового рішення, колегія суддів зазначає на правомірність висновку суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення інфляційних та 3% річних, оскільки такі доводи суду мотивовані положеннями ст.625 Цивільного кодексу України, а стягнуті сумі розраховані правильно.

Таким чином, під час розгляду апеляційної скарги відповідач висновки оскаржуваного судового рішення не спростував, апеляційна скарга є не доведеною, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016 року у справі № 904/295/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному обсязі 23.05.2016 року.