номер провадження справи 8/29/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 Справа № 908/653/16

за позовом Приватного акціонерного товариства Приазовкурорт (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Котляревського-Волкова, 12/24)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Великий Луг (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 3)

про стягнення 34166 грн. 49 коп. основного боргу за договором № 05/63 від 01.06.2015 р., 104 грн. 60 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 446 грн. 27 коп. річних процентів, 8028 грн. 46 коп. пені

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача ОСОБА_2, дов. від 10.05.2016 р.

Відповідача не з'явився

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 34166 грн. 49 коп. основного боргу за договором № 05/63 від 01.06.2015 р., 104 грн. 60 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 446 грн. 27 коп. річних процентів, 8028 грн. 46 коп. пені.

Розгляд справи, призначений на 06.04.2016 р., відкладався до 12.05.2016 р. Строк вирішення спору продовжено відповідно до ст. 69 ГПК України. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 12.05.2016 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові, відповідно до ст. ст. 15, 16, 525, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 235, 286 ГК України. В обґрунтування вимог вказує, що на виконання умов договору оренди № 05/63, укладеного з відповідачем 01.06.2015 р., передав останньому у строкове платне користування частину основної будівлі літ. АА1, ганка літ. А, двох ганків до літ. А1 (спальний корпус № 10), інвентарний номер 1001, загальною площею 384,9 кв.м, що знаходиться за адресою бул. Тінистий, 20, м. Бердянськ, Запорізька область. Обєкт оренди переданий відповідачу за актом прийому-передачі від 01.06.2015 р. Строк оренди визначений у п. 7.1 договору з 01.06.2015 р. по 30.04.2018 р., а по інших зобовязаннях до повного виконання. В пункті 3.5 договору зазначено, що орендар проводить оплату орендних платежів на поточний рахунок філії ПрАТ «Приазовкурорт» шляхом щомісячних перерахувань до 25 числа звітного місяця. З 01 вересня 2015 р. договір розірвано за згодою сторін, а орендоване майно повернуте позивачу згідно акту прийому-передачі від 01.09.2015 р. Проте, своїх зобовязань за договором відповідач належним чином на виконав, станом на 01.03.2016 р. він має заборгованість по орендній платі в розмірі 34166,49 грн. з червня 2015 р. по серпень 2015 р. За несвоєчасне виконання зобовязань у відповідно до п. 3.5 договору відповідачу нарахована пені в розмірі 8028 грн. 46 коп. за період з 26.08.2015 р. по 29.02.2016 р. Також, відповідно до ст. 625 ЦК України до стягнення заявлено 104 грн. 60 коп. втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з вересня 2015 р. по січень 2016 р., та 446 грн. 27 коп. річних процентів, нарахованих за період з 26.08.2015 р. по 31.01.2016 р. позивач просить стягнути з відповідача 34166 грн. 49 коп. основного боргу за договором № 05/63 від 01.06.2015 р., 104 грн. 60 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 446 грн. 27 коп. річних процентів, 8028 грн. 46 коп. пені.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, не скористався правом надати відзив на позов, в судове засідання відповідач жодного разу не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Судом встановлено, що на момент порушення провадження у справі адресою місцезнаходження ТОВ Компанія Великий Луг є м. Запоріжжя, вул. Ленська, 45. На момент судового засідання 06.04.2016 року відповідач згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перереєструвався та адресою його місцезнаходження є м. Київ, вул. Бориспільська, 3.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 ГПК України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудна іншому господарському суду.

Згідно п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала суду від 06.04.2016 р. про відкладення розгляду справи, яка направлялася на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією з повідомленням, повернута до суду з зазначенням «за закінченням терміну зберігання», тому з урахуванням обставин справи, вважається належним виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу щодо вчинення судом певних процесуальних дій. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 12.05.2016 року за відсутності представника відповідача.

Згідно до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що Приватним акціонерним товариством «Приазовкурорт» (позивач по даній справі, орендодавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія Великий Луг» (відповідач по справі, орендар) 01.06.2015 р. укладено договір оренди № 05/63, за умовами якого орендодавець зобовязався передати, а орендар прийняти в строкове платне користування частину основної будівлі літ. АА1, ганка літ. А, двох ганків до літ. А1 (спальний корпус №10), інвентарний номер 1001, загальною площею 384,9 кв.м, що знаходиться за адресою бул. Тінистий, 20, м. Бердянськ, Запорізька область, для впровадження господарської діяльності. Згідно п. 7.1 договору строк його дії в частині користування орендованим майном встановлюється на 2 роки 11 місяців з 01 червня 2015 р. по 30 квітня 2018 р. включно, а в інших зобовязаннях до повного виконання.

Порядок розрахунків за договором № 05/63 узгоджено розділом 3, пунктом 3.5 якого передбачено, що орендар проводить сплату орендних платежів шляхом щомісячних перерахувань до 25 числа звітного місяця.

Як свідчать вивчені матеріали, за актом прийому - передачі від 01.06.2015 р. позивач передав, а відповідач прийняв у фактичне користування приміщення майна згідно договору оренди № 05/63 віл 01.06.2015 р.

17 липня 2015 р. сторонами по справі підписано додаткову угоду № 05/103, відповідно до якої сторони дійшли згоди розірвати з 01.09.2015 р. договір № 05/63 оренди нерухомого майна від 01.06.2015 р. За актом приймання-передачі від 01.09.2015 р. обєкт оренди повернуто орендарем орендодавцю.

На оплату орендних платежів за червень, липень, серпень 2015 р. відповідачу предявлялися рахунки № 157 від 23.07.2015 р. та № 184 від 12.08.2015р.

Як вказує позивач, відповідачем в узгоджені строки та в узгоджених розмірах платежі за договором оренди № 05/63 не перераховано. Згідно представленого розрахунку за період з червня 2015 р. по серпень 2015 р. за відповідачем склалася заборгованість з орендної плати в розмірі 34166 грн. 49 коп.

Господарські відносини субєктів господарювання щодо оренди майна регулюються нормами Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених главою 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами пункту 7 статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Згідно до ст.. 285 ГК України орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Статтею 286 ГК України передбачено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. У відповідності до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата справляється за час, протягом якого наймач користувався майном, переданим в оренду.

Оскільки відповідач не надав суду доказів виконання зобовязання щодо сплати орендних платежів, суму боргу не спростував, суд вважає, що вимоги про стягнення 34166 грн. 49 коп. заборгованості з орендних платежів за період червень серпень 2015 р. за договором № 05/63 від 01.06.2015 р. обґрунтовані, підтверджені доданими розрахунками та підлягають задоволенню.

Вимоги про стягнення пені в розмірі 8028 грн. 46 коп., нарахованої за період з 26.08.2015 р. по 29.02.2015 р., позивач обґрунтовує п. 3.9 договору № 05/63 від 01.06.2015 р., згідно до якого орендна плата внесена несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з кожний день прострочення, включаючи день оплати з урахуванням індексації.

За приписами частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини першої статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Частиною шостою статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч. 6 ст. 232 ГК України, а саме: нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Розрахунок пені позивачем виконано без врахування передбаченого ст. 232 ГК України обмеження для нарахування пені. Перевіривши розрахунок суми заявленої до стягнення пені, суд вважає вимоги про стягнення пені такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 6627 грн. 16 коп., нарахованої за період з 26.08.2015р. по 26.02.2016 р., з урахуванням того, що строк виконання зобовязань по внесенню орендної плати за червень 2015 р. встановлено до 25.06.2015 р., за липень 2015 р. - до 25.07.2015 р., за серпень 2015 р. до 25.08.2015 р.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки встановлено, що відповідач прострочив виконання зобов'язань по внесенню орендних платежів, вимоги про стягнення 446 грн. 27 коп. річних процентів, нарахованих за період з 26.08.2015 р. по 31.01.2016 р., суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення втрат від інфляції грошових коштів в розмірі 104 грн. 60 коп., нарахованих за період з вересня 2015 р. по січень 2016 р., суд зазначає: здійснивши перерахунок втрат від інфляції за допомогою інформаційної системи Законодавство, судом встановлено, що за період з вересня 2015 р. по січень 2016 р. розмір втрат від інфляції грошових коштів складає 1586 грн. 63 коп. Однак, враховуючи приписи ст.ст. 22, 83 ГПК України, суд не виходить за межі позовних вимог і стягує заявлену позивачем суму втрат від інфляції грошових коштів в розмірі 104 грн. 60 коп.

Позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 762 ЦК України, ст. ст. 193, 286 ГК України керуючись ст.ст. 49, 75, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Великий Луг (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 3, ідентифікаційний код 39589237) на користь Приватного акціонерного товариства Приазовкурорт (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Котляревського-Волкова, 12/24, ідентифікаційний код 02647763) 34166 (тридцять чотири тисячі сто шістдесят шість) грн. 49 коп. основного боргу, 104 (сто чотири) грн. 60 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 446 (чотириста сорок шість) грн. 27 коп. річних процентів, 6627 (шість тисяч шістсот двадцять сім) грн. 46 коп. пені, 1332 (одна тисяча триста тридцять дві) грн. 84 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 18 травня 2016 року.

Суддя І.А. Попова