РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016Справа №910/6375/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючогосудді Привалова А.І.

присекретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/6375/16

за позовом Державного інституту управління та економіки водних ресурсів;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ірігаційні системи»;

про стягнення 34 280,99 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Стаднік В.В., довіреність № 01/01-118 від 18.05.2016р.;

Палійчук Н.Й., довіреність № 01/01-119 від 18.05.2016р.;

від відповідача: Ромащенко І.О., довіреність б/н від 19.05.2016р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Державний інститут управління та економіки водних ресурсів (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ірігаційні системи» (надалі - відповідач) про стягнення 34 280,99 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору № 366 про відшкодування витрат за комунальні послуги, технічне обслуговування балансоутримувачу від 23.12.2010р. у визначений строк не розрахувався за технічне обслуговування, комунальні та інші одержані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 25 516,12 грн., за прострочення оплати якої позивачем нарахована пеня в сумі 8764,87 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2016р. порушено провадження у справі № 910/6375/16 та призначено її розгляд на 19.05.2016р.

Присутній у судовому засіданні 19.05.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні подав відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 25 516,12 грн. та пені 8764,87 грн. Окрім того, до відзиву на позовну заяву відповідачем додано платіжні доручення на підтвердження часткової сплати боргу в сумі 18 836,12 грн. та сплати заявленої до стягнення пені в сумі 8764,87 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2010р. між позивачем (за договором - балансоутримувач) та відповідачем (за договором - орендар) було укладено Договір № 366 про відшкодування витрат за комунальні послуги, технічне обслуговування балансоутримувачу, у відповідності з п. 1.1. якого позивач забезпечує обслуговування, експлуатацію приміщення загальною площею 2772 кв.м., а відповідач бере участь у витратах позивача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної їм площі, а також за спожиті комунальні послуги відповідно до виставлених рахунків-фактур, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих позивачем за цим Договором. Відповідач користується приміщенням загальною площею 57,80 кв.м., яке знаходиться за адресою: вул. Ломоносова, 28/41. Приміщення використовується для розміщення офісу.

Відповідно до п.1.2 договору, розмір плати за технічне та експлуатаційне обслуговування приміщення здійснюється відповідно до кошторису на таке обслуговування та складає 7,11 грн. з ПДВ за 1 кв.м. на місяць.

Згідно з п.1.3. договору, розмір плати за земельний податок рахується пропорційно до займаної площі та становить 48,63 грн. з ПДВ на місяць. Розмір плати коригується щорічно у зв'язку з індексацією.

За умовами п.1.4. договору, розмір плати за інші види обслуговування і ремонт будівлі залежить від складу робіт і послуг, які надаються позивачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб'єктами господарювання, і визначається розрахунком щомісячних платежів за обслуговування, ремонт, комунальні та інші послуги позивача.

Строк дії договору встановлено з 23.12.2010р. до 31.12.2011р. (п.5. договору). Умовами п.5.4 договору сторонами визначено, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або змін цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

В матеріалах справи відсутні докази звернення будь-якої зі сторін спірного договору з заявою про припинення цього договору, а відтак договір № 366 від 23.12.2010р. станом на момент розгляду справи в суді є чинним.

Умовами п.2.3. договору визначено, що не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідач вносить плату на рахунок позивача за технічне обслуговування, комунальні та інші послуги.

Як зазначає позивач, станом на 23.03.2016р. заборгованість відповідача по платежам за Договором складає 25 516,12 грн..

Оскільки послуги за договором відповідач не оплатив у повному обсязі, позивач звертався до відповідача з претензіями вих. № 15.1/01-201 від 02.11.2015р. та вих. № 15.1/16-32 від 09.02.2016р. про сплату боргу . Проте, відповідач вказані вимоги залишив без відповіді та задоволення.

Враховуючи, що відповідач повну вартість наданих послуг на суму 25 516,12 грн. позивачу не оплатив, останній просить стягнути з відповідача вказану заборгованість в судовому порядку.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи становить 25 516,12 грн.

Крім того, станом на 19.06.2015р. актом звірки взаєморозрахунків сторонами визначено заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги у сумі 28 524,31 грн.

Згідно з приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду спору в господарському суді відповідачем не заперечений факт отримання послуг за спірним Договором.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що відповідач свої зобов'язання по оплаті послуг виконав неналежним чином, що призвело до виникнення боргу станом на день звернення позивача з позовом до суду в сумі 25 516,12 грн.

Відповідач частково оплатив заборгованість у сумі 18 836,12 грн. лише 19.05.2016р., що підтверджується платіжним дорученням № 3617 від 19.05.2016р. та квитанцією № 15651319 від 19.05.2016р., тобто після подання позову до суду. У зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу по оплаті наданих послуг у сумі 18 836,12 грн. підлягають припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, з віднесенням судових витрат у цій частині, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, на відповідача, оскільки звернення позивача з позовом до суду було зумовлено неправильними діями відповідача.

Відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягає задоволенню в розмірі 6680,00 грн.

Крім того, від відповідача в судовому засіданні 19.05.2016р. отримано відзив, в якому останній борг визнає в повному обсязі.

Згідно ч. 5 ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб (ч. 5 ст. 78 ГПК України).

З огляду на викладені положення законодавства та обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб і, таким чином, суд приймає визнання відповідачем позову, поряд із власними висновками суду, для прийняття рішення про задоволення позову щодо стягнення суми заборгованості в розмірі 6680,00 грн.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 8764,87 грн. пені.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Умовами пункту 2.3 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату нараховується пені в розмірі облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Відповідач оплатив суму пені в розмірі 8764,87 грн. 19.05.2016р., що підтверджується платіжним дорученням № 3618 від 19.05.2016р., тобто після подання позову до суду. У зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за прострочення сплати наданих послуг за договором у сумі 8764,87 грн. підлягають припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, з віднесенням судових витрат у цій частині, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, на відповідача, оскільки звернення позивача з позовом до суду було зумовлено неправильними діями відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 80 (п. 1-1), 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ірігаційні системи» (01021, м. Київ, вул. Шовковична/Липський провулок, 13/2; ) на користь Державного інституту управління та економіки водних ресурсів (03035, м. Київ, вул. Соломянська, 1; ) основний борг у сумі 6680 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. Видати наказ.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 18 836,12 грн. та в частині стягнення пені в сумі 8764,87 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 24.05.2016р.

Суддя А.І. Привалов