ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" травня 2016 р.Справа № 924/297/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

судді Димбовського В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту „Хмельницькагропроект, м. Хмельницький

до приватної фірми „Лінком, м. Хмельницький

про стягнення 19120,67 грн. основного боргу, 9515,82 грн. інфляційних втрат, 767,10 грн. 3% річних

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 21.03.2016р.

від відповідача: не зявився

У судовому засіданні, згідно ч. 2 ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 19120,67 грн. основного боргу, 9515,82 грн. інфляційних втрат та 767,10 грн. 3% річних.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань згідно договору на оренду нежилих приміщень та оплату комунальних послуг від 01.01.2014р. в частині сплати оренди за приміщення за серпень листопад 2014 року та в частині відшкодування комунальних витрат за цей же період. Нарахування інфляційних втрат та 3% річних заявлено з посиланням на ч.2 ст. 625 ЦК України.

Присутній у судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач повноважного представника у судове засідання не направив, письмового відзиву на позов не подав. Повідомляючи відповідача про розгляд справи в суді, йому направлено ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи за адресою, яка згідно витягу з ЄДР є його реєстраційною адресою. Повідомлення ж за вищевказаною адресою, відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму ВГС України від 26 грудня 2011 року №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, є належним повідомленням про розгляд справи в суді.

За таких обставин, суд, в порядку ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд встановив:

01.01.2014р. державно-кооперативний проектно-вишукувальний інститут „Хмельницькагропроект (орендодавець) уклав з приватною фірмою „Лінком (орендар) договір на оренду нежилих приміщень та оплату комунальних послуг, згідно умов якого орендодавець здає, а орендар приймає в платне орендне користування нежиле приміщення для розміщення служб загальною площею 80,6 кв.м., за адресою: м. Хмельницький, вул. Театральна, 54 (п. 1.1).

Орендодавець забезпечує здані в оренду приміщення інженерними комунікаціями: водопостачання, каналізація, опалення, енергопостачання з урахуванням освітлення приміщень, використання обчислювальної техніки, звязок при наявності технічних можливостей (п. 1.2. договору).

Орендоване приміщення, розташоване за адресою: м.Хмельницький, вул. Театральна, 54, к. 419, передано приватній фірмі „Лінком за актом здачі-приймання від 01.01.2014р.

За користування обєктом оренди орендар зобовязався сплачувати орендну плату, порядок сплати та розмір якої сторони погодили в розділі 3 договору. Так, згідно п. 3.1 договору, розмір орендної плати за приміщення, що орендується, встановлюється від вартості 1 кв.м. площі, згідно експертної оцінки (незалежної оцінки) будівлі інституту з помісячним коригуванням на індекс інфляції. Станом на 01.01.2014р. розмір орендної плати складає 43,00 грн. за 1 кв.м. орендованої площі без ПДВ в місяць.

Як вбачається з розрахунків позивача, за період січень 2014 року грудень 2014 року відповідач зобовязаний був сплачувати щомісячно 4158,96 грн. (з ПДВ) орендної плати.

Окрім орендної плати, відповідач зобовязався відшкодовувати позивачу вартість витрат на комунальні послуги. Так, згідно п. 3.2 договору, вартість послуг та експлуатаційних витрат (тепло- електро-, водопостачання, водовідведення та інше) визначається по фактичних помісячних витратах інституту в перерахунку на 1 кв.м. загальної площі, що займає орендар. Оплата проводиться помісячно, згідно рахунків орендодавця. Розрахунок помісячних витрат додається до рахунку по вимозі орендаря.

Платежі вносяться на розрахунковий рахунок інституту до 5-го числа поточного місяця (п.3.3 договору).

Згідно розрахунків позивача, відшкодування комунальних послуг за період січень 2014 року грудень 2014 року складає: за січень 2014 року 1867,67 грн., за лютий 2014 року 1497,55 грн., за березень 2014 року 1293,14 грн., за квітень 2014 року 777,62 грн., за травень 2014 року 655,76 грн., за червень 2014 року 745,72 грн., за липень 2014 року 635,45 грн., за серпень 2014 року 690,58 грн., за вересень 2014 року 681,88 грн., за жовтень 2014 року 739,91 грн., за листопад 2014 року 1862,59 грн., за грудень 3448,42 грн.

На виконання умов договору, позивачем відповідачу протягом 2014 року виставлено наступні рахунки-фактури на оплату оренди та відшкодування комунальних витрат: за січень 2014 року №СФ-0000023 від 31.01.2014р. на суму 6026,63 грн.; за лютий 2014 року №СФ-0000128 від 28.02.2014р. на суму 5656,51 грн.; за березень 2014 року №СФ-0000129 від 18.03.2014р. на суму 4158,96 грн., №СФ-0000181 від 31.03.2014р. на суму 1293,14 грн.; за квітень 2014 року №СФ-0000219 від 30.04.2014р. на суму 4936,58 грн.; за травень 2014 року №СФ-0000260 від 16.05.2014р. на суму 4158,96 грн., №СФ-0000326 від 30.05.2014р. на суму 655,76 грн.; за червень 2014 року №СФ-0000373 від 01.06.2014р. на суму 4158,96 грн., №СФ-0000422 від 30.06.2014р. на суму 745,72 грн.; за липень 2014 року №СФ-0000471 від 01.07.2014р. на суму 4158,96 грн., №СФ-0000518 від 31.07.2014р. на суму 635,45 грн.; за серпень 2014 року №СФ-0000568 від 01.08.2014р. на суму 4158,96 грн., №СФ-0000614 від 31.08.2014р. на суму 690,58 грн.; за вересень 2014 року №СФ-0000658 від 01.09.2014р. на суму 4158,96 грн., №СФ-0000703 від 30.09.2014р. на суму 681,88 грн.; за жовтень 2014 року №СФ-0000747 від 29.10.2014р. на суму 4898,87 грн.; за листопад 2014 року рахунок №СФ-0000791 від 29.11.2014р. на суму 6021,55 грн.; за грудень 2014 року рахунок №СФ-0000836 від 31.12.2014р. на суму 7607,38 грн.

Матеріали справи містять звіти про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача, які свідчать про перерахування відповідачем позивачу коштів згідно договору від 01.01.2014р. загалом на суму 45683,14 грн., а саме:

18.02.2014р. відповідачем перераховано 4561,09 грн. з призначенням платежу „за січень 2013 року;

31.10.2014р. перераховано 7122,05 грн. з призначенням платежу „за січень-лютий 2014 року;

05.12.2014р. перераховано 7000,00 грн. з призначенням платежу „за березень-квітень 2014 року;

26.12.2014р. перераховано 10000,00 грн. з призначенням платежу „за травень-червень 2014 року;

14.01.2015р. перераховано 10000,00 грн. з призначенням платежу „за грудень 2014 року;

17.06.2015р. перераховано 7000,00 грн. з призначенням платежу „за грудень 2014 року.

Як вбачається з розрахунків позивача, останній наступним чином врахував проплати відповідача:

- кошти в розмірі 4561,09 грн. та 7122,05 грн. зараховано в оплату та погашено борг січня та лютого 2014 року;

- кошти в розмірі 7000,00 грн. зараховано в оплату та погашено борг березня 2014 року та частково (1547,90 грн.) за квітень 2014 року;

- кошти в розмірі 10000,00 грн. зараховано в оплату та погашено борг за травень, червень 2014 року та частково (280,60 грн.) за квітень 2014 року;

- кошти в розмірі 10000,00 грн. та 7000,00 грн. (сплачені в 2015 році) зараховано в оплату та погашено борг за грудень 2014 року. Залишок коштів враховано в оплату та погашено борг в хронологічному порядку за квітень, липень та частково серпень 2014 року.

Згідно розрахунку позивача, борг відповідача складає суму 19120,67 грн. (за серпень листопад 2014 року), з яких:

· за серпень 2014 року 2668,83 грн. - оренда, 690,58 грн. відшкодування комунальних витрат;

· за вересень 2014 року 4158,96 грн. оренда, 681,88 грн. відшкодування комунальних витрат;

· за жовтень 2014 року 4158,96 грн. оренда, 739,91 грн. відшкодування комунальних послуг;

· за листопад 2014 року 4158,96 грн. оренда, 1862,59 грн. відшкодування комунальних послуг.

Також, матеріали справи містять акти звірки розрахунків, в яких встановлювався борг станом на 01.10.2014р., на 16.12.2014р.

Витрати на комунальні послуги за заявлений період (серпень-листопад 2014 року) складаються з наступних витрат та становлять:

- за серпень 2014 року 7,14 грн. (без ПДВ) за 1 кв.м. (електроенергія активна та реактивна за місяць без ПДВ - 12170,47 грн., за 1 кв.м. 2,83 грн.; вода та стоки за місяць без ПДВ 789,78 грн., за 1 кв.м. 0,18 грн.; вивіз сміття за місяць без ПДВ 268,21 грн., за 1 кв.м. 0,06 грн.; радіо за місяць без ПДВ 345,00 грн., за 1 кв.м. 0,07 грн.; оренда землі за місяць 2887,63 грн., за 1 кв.м. 0,62 грн.; ЗП обслуговуючого персоналу за місяць 11534,00 грн., за 1 кв.м. 2,47 грн.; ЄСВ на ЗП обслуговуючого персоналу 36,82% за місяць 4246,82 грн., за 1 кв.м. 0,91 грн.);

- за вересень 2014 року 7,05 грн. (без ПДВ) за 1 кв.м. (електроенергія активна та реактивна за місяць без ПДВ 11860,06 грн., за 1 кв.м. 2,75 грн.; вода та стоки за місяць без ПДВ 707,57 грн., за 1 кв.м. 0,16 грн.; вивіз сміття за місяць без ПДВ 268,21 грн., за 1 кв.м. 0,06 грн.; радіо за місяць без ПДВ 345,00 грн., за 1 кв.м. 0,07 грн.; оренда землі за місяць 2887,63 грн., за 1 кв.м. 0,62 грн.; ЗП обслуговуючого персоналу за місяць 11534,00 грн., за 1 кв.м. 2,47 грн.; ЄСВ на ЗП обслуговуючого персоналу 36,82% за місяць 4246,82 грн., за 1 кв.м. 0,91 грн.);

- за жовтень 2014 року 7,65 грн. (без ПДВ) за 1 кв.м. (електроенергія активна та реактивна за місяць без ПДВ 14401,48 грн., за 1 кв.м. 3,34 грн.; вода та стоки за місяць без ПДВ 784,63 грн., за 1 кв.м. 0,18 грн.; вивіз сміття за місяць без ПДВ 268,21 грн., за 1 кв.м. 0,06 грн.; радіо за місяць без ПДВ 345,00 грн., за 1 кв.м. 0,07 грн.; оренда землі за місяць 2887,63 грн., за 1 кв.м. 0,62 грн.; ЗП обслуговуючого персоналу за місяць 11534,00 грн., за 1 кв.м. 2,47 грн.; ЄСВ на ЗП обслуговуючого персоналу 36,82% за місяць 4246,82 грн., за 1 кв.м. 0,91 грн.);

- за листопад 2014 року 8,45 грн. (без ПДВ) за 1 кв.м. (електроенергія активна та реактивна за місяць без ПДВ 15884,31 грн., за 1 кв.м. 3,69 грн.; вода та стоки за місяць без ПДВ 748,69 грн., за 1 кв.м. 0,17 грн.; вивіз сміття за місяць без ПДВ 268,21 грн., за 1 кв.м. 0,06 грн.; теплоенергія за місяць без ПДВ 3388,55 грн., за 1 кв.м. 1,03 грн., радіо за місяць без ПДВ 345,00 грн., за 1 кв.м. 0,07 грн.; оренда землі за місяць 2887,63 грн., за 1 кв.м. 0,62 грн.; ЗП обслуговуючого персоналу за місяць 9581,22 грн., за 1 кв.м. 2,05 грн.; ЄСВ на ЗП обслуговуючого персоналу 36,82% за місяць 3527,81 грн., за 1 кв.м. 0,76 грн.).

Понесені позивачем витрати на комунальні та інші експлуатаційні витрати за заявлений період підтверджуються:

- виставленими МКП „Хмельницькводоканал позивачу рахунками-фактурами №№281/3601, 281/3602 від 13.08.2014р., від 11.09.2014р., від 13.10.2014р., від 11.11.2014р., меморіальними ордерами про сплату коштів за воду №163 від 15.08.2014р., №191 від 22.09.2014р., №213 від 17.10.2014р., №245 від 01.12.2014р.; меморіальними ордерами про сплату коштів за стоки №165 від 15.08.2014р., №190 від 22.09.2014р., №212 від 17.10.2014р., №244 від 01.12.2014р.;

- виставленими КП „Спецкомунтранс рахунками на оплату послуг за вивіз ТПВ №11 від 14.08.2014р., №11 від 30.09.2014р., №11 від 29.10.2014р., №11 від 14.11.2014р., №11 від 15.12.2014р.; меморіальними ордерами про сплату коштів за вивіз сміття №159 від 04.08.2014р., №184 від 08.09.2014р., №203 від 09.10.2014р., №253 від 26.12.2014р.;

- меморіальними ордерами про сплату земельного податку №179 від 08.09.2014р., №210 від 20.10.2014р., №242 від 28.11.2014р., №255 від 19.12.2014р.;

- розрахунково-платіжними відомостями №НЗП-0019 за серпень 2014 року, №НЗП-0020 за вересень 2014 року, №НЗП-0021 за жовтень 2014 року, №НЗП-0022 за листопад 2014 року;

- виставленими ПАТ „Укртелеком рахунками-актами за телекомунікаційні послуги від 31.08.2014р., від 30.09.2014р., від 31.10.2014р., від 30.11.2014р., від 31.12.2014р., меморіальними ордерами про сплату телекомунікаційних послуг №188 від 22.09.2014р., №208 від 17.10.2014р., №235 від 20.11.2014р., №254 від 19.12.2014р., №271 від 23.01.2015р.;

- виставленим МКП „Хмельницьктеплокомуненерго рахунком про оплату за опалення №188 від 19.11.2014р., меморіальним ордером про сплату коштів за опалення №241 від 01.12.2014р. При цьому, серед переліку приміщень, в яких згідно наказу ДКПВІ "Хмельницькагропроект" №2 від 01.10.2014р., вирішено не включати опалення, орендоване приміщення відсутнє.

- виставленими ПАТ „Хмельницькобленерго рахунками-фактурами про оплату спожитої електроенергії та перетікання реактивної енергії №476 від 22.08.2014., №476 від 22.09.2014р., №476 від 24.10.2014р., №476 від 21.11.2014р., меморіальними ордерами про сплату коштів за електроенергію №167 від 15.08.2014р., №168 від 20.08.2014р., №№177, 178 від 26.08.2014р., №202 від 30.09.2014р., №№204, 205 від 08.10.2014р., №206 від 09.10.2014р., №№220, 221 від 24.10.2014р., №№238, 239 від 21.11.2014р., №239 від 27.11.2014р.

У звязку з порушенням виконання грошового зобовязання позивачем відповідачу нараховано 9515,82 грн. інфляційних втрат (за період, який в загальному складає вересень 2014 року лютий 2016 року) та 767,10 грн. 3% річних (за період, який загалом складає 08.09.2014р. 29.02.2016р.).

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору оренди, і кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, зокрема, відповідач прийняв на себе зобов'язання своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату. Крім оренди, відповідач взяв на себе зобовязання відшкодовувати позивачу комунальні та інші експлуатаційні платежі. Матеріалами справи підтверджується факт понесення позивачем витрат на сплату комунальних та експлуатаційних платежів.

Натомість, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, сплату оренди та відшкодування комунальних та експлуатаційних платежів в повному обсязі не здійснив.

Факт неналежного виконання відповідачем договірних обов'язків з оплати оренди та відшкодування інших платежів підтверджується матеріалами справи.

Звіти про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача свідчать, що відповідач в графі „призначення платежу вказував, за який місяць та рік перераховуються кошти. Позивач перераховані кошти розподіляв в рахунок погашення заборгованості за вказані відповідачем періоди, а переплату розподіляв в хронологічному порядку, починаючи з такої заборгованості, що виникла у найдавніший період. Суд погоджується з даною позицією позивача, враховуючи наступне.

Відповідно до розяснень Комітету з питань фінансів і банківської діяльності Верховної Ради України, наданих листом №06-10/10-1215 від 29.10.2004р., питання віднесення платежу до того чи іншого періоду має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів таким чином: якщо порядок зарахування коштів врегульовано у договорі між платником та одержувачем коштів - згідно з положенням договору; якщо відповідні застереження відсутні у договорі та у разі заборгованості, в тому числі, що підлягає стягненню на підставі судових рішень, платежі мають відноситись на погашення заборгованості у хронологічному порядку, тобто починаючи з такої заборгованості, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

У договорі, укладеному між сторонами, не було врегульовано порядок зарахування коштів. Отже, у позивача були всі підстави відносити переплату на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто починаючи з такої, що виникла у найдавніший період. (Аналогічна позиція міститься в постанові ВГСУ від 05.02.2014р. по справі №920/798/13, від 04.03.2014р. №904/4805/13, постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 11.04.2014р. по справі №906/816/13).

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 19120,67 грн. основного боргу є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних, суд погоджується з розрахунками позивача. Натомість, не погоджується з періодами нарахування інфляційних втрат, оскільки вони розраховані за деякі періоди менше ніж за один місяць.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р.

Згідно зазначеного листа, а також Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012р. індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення заборгованості. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Враховуючи те, що прострочка в оплаті за зобовязаннями серпня 2014 року виникла 05.09.2014р., нарахування інфляційних починається з жовтня 2014 року; за зобовязаннями вересня 2014 року прострочка виникла 05.10.2014р., отже нарахування інфляційних з листопада 2014 року; прострочка за зобовязаннями жовтня 2014 року виникла 05.11.2014р. нарахування інфляційних з грудня 2014 року; прострочка за зобовязаннями листопада 2014 року виникла 05.12.2014р., отже нарахування інфляційних з січня 2015 року.

У розрахунку позивач правильно вказав періоди інфляційних, однак, фактично нарахував ще й за неповні місяці.

Таким чином, перерахувавши інфляційні, прийнявши до уваги позицію щодо нарахування інфляційних, викладену у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р., обгрунтовано заявленою сумою інфляційних є 9323,21 грн.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача 19120,67 грн. - основного боргу, 9323,21 грн. - інфляційних втрат, 767,10 грн. - 3% річних.

У частині позовних вимог про стягнення з відповідача 192,61 грн. інфляційних втрат необхідно відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, позивачем 16.05.2016р. подано клопотання, згідно якого просить відшкодувати йому витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 8000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України „Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно п. 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Як свідчать матеріали справи, згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №349 від 20.11.2007р. ОСОБА_2 має право займатися адвокатською діяльністю.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 14.09.2015р. ОСОБА_2 є керівником адвокатського обєднання „Юридична фірма „ОСОБА_2 та партнери (код 38099727). Помічником адвоката ОСОБА_2 є ОСОБА_1 (наказ №1к від 17.03.2016р.).

24.02.2016р. між позивачем (клієнт) та адвокатським обєднанням „Юридична фірма „ОСОБА_2 та партнери (фірма) укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого є правова допомога, що надається фірмою клієнту. Клієнт доручає фірмі виконання послуг (виконання доручення клієнта) в його інтересах. Правова допомога (юридичні послуги) надається клієнту у справі в господарському суді щодо стягнення із приватної фірми „Лінком заборгованості, а також інших нарахувань, що можуть бути нараховані: 3% річних, пені, інфляційних втрат тощо, на підставі договору на оренду нежилих приміщень та оплату комунальних послуг від 01 січня 2014 року. Правова допомога (юридичні послуги), що надається за цим договором, полягає у аналізі матеріалів та фактичних обставин справи, перевірці їх належного підтвердження доказами, підготовці позиції по справі, підготовці позовних матеріалів (позовної заяви та додатків), поданні позову до суду та представництві у господарських судах усіх інстанцій (п.п. 2.1- 2.3).

Згідно п. 2.4 договору, факт надання правової допомоги (послуг) фірмою клієнту підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг, що підписуються сторонами. Обовязок складання акту покладається на Фірму. Клієнт протягом п'яти робочих днів після отримання акту підписує його та передає (надсилає) фірмі або передає (надсилає) фірмі повідомлення із запереченнями чи пропозиціями щодо змісту акту. Якщо протягом вказаного строку клієнтом не буде висловлено заперечень або пропозицій послуги вважаються наданими належним чином.

10.05.2016р. між позивачем та адвокатським обєднанням „Юридична фірма „ОСОБА_2 та партнери підписано акт №1 приймання-передачі наданих послуг на суму 8000,00 грн.

13.05.2016р. юридичною фірмою складено звіт про хід виконання доручення позивача адвокатським обєднанням.

На підставі виставленого рахунку №1 від 24.02.2016р. позивачем адвокатському обєднанню „Юридична фірма „ОСОБА_2 та партнери сплачено 8000,00 грн. за надання правової допомоги, що підтверджується меморіальним ордером №436 від 26.02.2016р.

З огляду на наявні докази, вимоги про відшкодування позивачу витрат по оплаті послуг адвоката є обґрунтованими. Разом з тим, суд вважає явно завищеною суму витрат на послуги адвоката, яка є неспіврозмірною і повинна бути обмежена до 2500,00 грн.

При цьому суд враховує абзац 2 п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, в якому зазначено, що суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Приймаючи до уваги наведене вище, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті послуг адвоката в розмірі 2500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту „Хмельницькагропроект, м. Хмельницький до приватної фірми „Лінком, м. Хмельницький про стягнення 19120,67 грн. основного боргу, 9515,82 грн. інфляційних втрат, 767,10 грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з приватної фірми „Лінком (м. Хмельницький, вул. Театральна, 54, офіс 421; код 14179333) на користь державно-кооперативного проектно-вишукувального інституту „Хмельницькагропроект (м. Хмельницький, вул. Театральна, 54; код 03579220) 19120,67 грн. (девятнадцять тисяч сто двадцять гривень 67 коп.) основного боргу, 9323,21 грн. (девять тисяч триста двадцять три гривні 21 коп.) інфляційних втрат, 767,10 грн. (сімсот шістдесят сім гривень 10 коп.) 3% річних, 1368,91 грн. (одну тисячу триста шістдесят вісім гривень 91 коп.) витрат по оплаті судового збору, 2500,00 грн. (дві тисячі пятсот гривень 00 коп.) - витрат по оплаті послуг адвоката.

Видати наказ.

У частині позовних вимог про стягнення з відповідача 192,61 грн. інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 19 травня 2016 року.

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 3 примірника:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 відповідачу (м. Хмельницький, вул. Театральна, 54, офіс 421).