ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"23" травня 2016 р.Справа № 922/1569/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши матеріали

позовної заяви Приватного підприємства "Фаріон", м. Львів
до ПП "Дюссельдорф", м. Харків
про стягнення грошових коштів в розмірі 70511,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Фаріон", м. Львів, звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ПП "Дюссельдорф", м. Харків, в якому просить суд зобов'язати ПП "Дюссельдорф" перерахувати на розрахунковий рахунок позивача № 4210 в АТ "Прокредитбанк", м. Київ, МФО 320984, 23274013, борг в сумі 70511,63 грн., в якій сума боргу - 57945,47 грн., пеня - 7410,67 грн., 3% річних - 1852,66 грн., інфляційні нарахування - 3302,9 грн., а також просить покласти на відповідача судові витрати.

Розглянувши надану позовну заяву (вх. № 1569/15), суд дійшов висновку про її повернення без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

При цьому, вказана правова норма не ставить обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів в залежність від того чи є у відповідача в наявності ці документи, а містить імперативну норму щодо обов'язковості надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Так, з сукупного аналізу наведених вище норм вбачається, що належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт, наданий в оригіналі або належним чином завірений.

При зверненні з позовною заявою до суду позивач порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, який встановлює необхідність надання суду доказів, що підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Відповідно до витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осою-підприємців станом на 19.04.2016 року, місцезнаходженням відповідача - ПП "Дюссельдорф", є: 61046, м. Харків, пр. Московський, 273, офіс 3/5.

Однак, як свідчить доданий до позовної заяви опис вкладення про направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї додатків від 16.05.2016р., адресою, за якою направлено позивачем позовну заяву з додатками є: 61091, м. Харків, пр. Московський, 273, офіс 8/5.

Тобто, суд зазначає, що позовні матеріали направлені за неналежною адресою відповідача, що є порушенням ст. 56, п. 6 ст. 63 ГПК України та є підставою для повернення позовної заяви позивачу - без розгляду.

Окрім цього, суд зазначає, що на адресу, вказану в опису вкладення, позивачем направлено позовну заяву з додатками в кількості 2 д., в той час, як до господарського суду надані додатки до позовної заяви в кількості 19 штук. Таким чином, з наданого опису про направлення відповідачеві позовної заяви з додатками не вбачається встановити, чи надіслані відповідачеві додатки, які додані до позовної заяви при зверненні позивача до господарського суду.

Як зазначено у п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Окрім цього, суд звертає увагу позивача, що згідно пункту 2 частини 2 статті 54 ГПК України позовна заява подається до суду у письмовій формі і підписується повноважною особою позивача або його представником та повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків).

Так, в наданій до суду позивачем позовній заяві відсутній ідентифікаційний код відповідача, як суб'єкта господарської діяльності та його повне найменування, що є порушенням норм чинного законодавства та тягне за собою повернення позовної заяви без розгляду відповідно до пункту 2 статті 63 ГПК України.

Так, позовна заява підлягає поверненню без розгляду, якщо позивачем не вказано повне найменування сторін та їх поштових адрес, або позовну заяву підписано не уповноваженою належним чином особою чи особою, посадове становище якої не вказано, або прокурор не зазначив орган, уповноважений здійснювати відповідні функції держави у спірних відносинах, або позовна заява не підписана позивачем. У разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК.

Крім того, господарський суд зазначає, що позивачем до позовної заяви були додані належним чином не засвідчені копії документів. Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 N 55 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів „Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації іншої юридичної особи (ФОП - за наявності).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, включає в себе обов'язок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. Таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження у справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обов'язку, не відповідатиме статті 6 Конвенції.

Слід зазначити, що статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України.

Конституцією України визначено основні засади судочинства і до них, зокрема, належать законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 129 Конституції України).

Статтею 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак, - а отже прийняття до розгляду позовної заяви, поданої без дотримання приписів статті 57 ГПК України може бути витлумачено як надання переваги заявникові, що є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущених порушень, після чого заявник не позбавлений права повторно звернутись з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63 ГПК України).

За таких обставин позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду на підставі п. п. 2, 6 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 54, 56, 57, п. п. 2, 6 ч. 1 ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до неї документи Приватному підприємству "Фаріон", м. Львів - без розгляду.

Суддя ОСОБА_1
справа № 922/1569/16

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).