ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р.Справа № 916/69/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Жекова В.І.

суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

(Склад колегії суддів визначено згідно з протоколом про автоматизовану зміну складу колегії суддів від 13.05.2016р.)

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю представників сторін 16.05.2016 р.:

Від ОСОБА_1 Одеського санаторію Салют-ОСОБА_2

Від ПАТ Одесагаз- не зявився.

розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 Одеського санаторію Салют

на рішення Господарського суду Одеської області

від 28.03.2016р.

у справі № 916/69/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Одесагаз

до ОСОБА_1 Одеського санаторію Салют

про стягнення 53 978, 38 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2016р., яка надіслана учасникам процесу 19.04.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 Одеського санаторію Салют на рішення господарського суду Одеської області від 28.03.2016 р. по справі №916/69/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Жекова В.І., суддів Воронюка О.Л., Мишкіної М.А. на 13.05.2016 р.

ОСОБА_3о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду №274 від 13.05.2016 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у звязку із перебуванням судді-учасника колегії по справі ОСОБА_4 на лікарняному з 11.05.2016 року.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.05.2016 р. для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 Одеського санаторію Салют на рішення господарського суду Одеської області від 28.03.2016 р. по справі №916/69/16 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Жекова В.І., суддів Аленіна О.Ю., Мишкіну М.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.05.2016р. колегією суддів у складі: головуючого судді Жекова В.І., Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А. справа була прийнята до свого провадження.

Учасники судового процесу відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлялись про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в судовому засіданні, яке відбулось 16.05.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

11.01.2016р. Публічне акціонерне товариство «Одесагаз» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 Одеського санаторію «Салют», в якому просило стягнути суму 3% річних у розмірі 227, 17 грн.; суму пені у розмірі 45434, 18 грн.; суму інфляційного збільшення боргу у розмірі 8317, 03 грн.

Обґрунтовуючи позов, ПАТ «Одесагаз» зазначає, що ОСОБА_1 Одеський санаторій «Салют» умови договору від 15.04.2015р., №000218-БТ(15) про постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів виконало не належним чином, в результаті чого утворилась заборгованість у відповідача за періоди квітень 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року.

На думку Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» ці обставини і стали підставою для звернення до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом щодо стягнення з ОСОБА_1 Одеського санаторію «Салют» 3% річних у розмірі 227, 17 грн.; суму пені у розмірі 45434, 18 грн.; суму інфляційного збільшення боргу у розмірі 8317, 03 грн.

22.03.2016р. Публічне акціонерне товариство «Одесагаз» звернулось до Господарського суду Одеської області з доповненнями до позовної заяви до ОСОБА_1 Одеського санаторію «Салют», в яких просило стягнути суму 3% річних у розмірі 227, 17 грн.; суму пені у розмірі 45 434, 18 грн.; суму інфляційного збільшення боргу у розмірі 8317, 03 грн. (а.с. 44-48).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.03.2016р. по справі №916/69/16 (суддя Петренко Н.Д.) позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" - задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 Одеського санаторію "Салют" на користь Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" пеню у сумі 10 000 грн., інфляційні втрати у сумі 8 317, 03 грн., 3% річних у сумі 227, 17 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 473, 41 грн.; в решті позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_1 Одеський санаторій "Салют" виконав свої зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а саме з порушенням строків оплати, встановлених умовами договорів.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 Одеський санаторій "Салют" звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області по справі №916/69/16 від 28.03.2016р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «Одесагаз» у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних повністю та покласти судові витрати у повному обсязі на позивача.

Звертаючись з апеляційною скаргою апелянт посилається на те, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення не в повному обсязі були дослідженні всі фактичні обставини справи, які суттєве значення мали для вирішення справи по суті.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт зазначає. що судом першої інстанції не було прийнято до уваги того факту, що положеннями договору не врегульовані питання про відшкодування пені, інфляційного збільшення боргу та трьох відсотків річних, а тому вважає, що вимоги ПАТ «Одесагаз» є необґрунтованими.

У судовому засіданні, яке відбулось 16.05.2016р. представник ОСОБА_1 Одеського санаторію Салют- ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити на підставах, які викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 15.04.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» (далі - Постачальник) та ОСОБА_1 Одеським санаторієм "Салют" (далі - Споживач) був укладений Договір № 000218-БТ (15) на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів (а.с. 13-16).

За умовами вищезазначеного договору, відповідно до пункту 2.1. договору визначено, що за договором Постачальник зобовязується надати Споживачу послугу з постачання та транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності обєктів Споживача відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності Сторін.

Відповідно до положень пункту 2.2. вказаного договору визначено, що Споживач зобовязується сплатити Постачальнику вартість послуги з постачання та транспортування природного газу у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Згідно пункту 2.3. договору визначено, що Газ передається на пункти споживання, обладнанні вузлами обліку з коректором та розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 28.

Відповідно до положень пункту 5.1. вказаного договору визначено, що розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики (НКРЕ).

Пунктом 5.5 договору передбачено, що розрахунковий період за Договором становить один місяць з 9-00 години першого дня місяця до 9-00 години першого дня наступного місяця включно.

Згідно з пунктом 5.6. договору встановлено, що оплата за постачання природного газу здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника протягом місяця поставки 100% вартості запланованих обсягів газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до пункту 5.8. договору визначено, що у разі виникнення у Споживача заборгованості з оплати вартості послуг з постачання газу Сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством, укладають графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до Договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості Постачальник має право грошові кошти, отримані від Споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення.

Згідно з положеннями пункту 5.10. договору визначено, що на протязі дії даного договору ціна на газ, що визначена у п. 5.1. та п. 5.2. може змінюватись на підставі нормативних актів уповноважених державних органів, і приймаються сторонами до виконання з моменту зміни без додаткового попередження.

Пунктом 7.2.1. договору встановлено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V Договору, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов вищезазначеного договору Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» було передано, а відповідачем ОСОБА_1 Одеським санаторієм "Салют" було прийнято в квітні, травні, червні 2015 року. природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30.04.2015р.; від 30.06.2015р.; від 31.05.2015р. (а.с.49-50).

З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов вищезазначеного договору за поставлений природний газ, а саме: за періоди квітень 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року ОСОБА_1 Одеський санаторій "Салют" розрахувався з порушенням строків оплати, встановлених умовами договорів.

Статтю 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до приписів статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Статтю 175 ГК України, встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами частини 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до положень статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як свідчать матеріали справи, 15.04.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» (далі - Постачальник) та ОСОБА_1 Одеським санаторієм "Салют" (далі - Споживач) був укладений Договір № 000218-БТ (15) на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, згідно якого Постачальник зобовязується надати Споживачу послугу з постачання та транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності обєктів Споживача відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності Сторін.

На виконання умов вищезазначеного договору Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» було передано, а відповідачем ОСОБА_1 Одеським санаторієм "Салют" було прийнято в квітні, травні, червні 2015 року. природний газ у кількості 47 472, 2 куб. м., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30.04.2015р.; від 30.06.2015р.; від 31.05.2015р. (а.с.49-50).

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що зі змісту вказаного договору вбачається, що остаточний строк виконання ОСОБА_1 Одеським санаторієм "Салют" грошового зобовязання не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, отже датою виникнення заборгованості слід вважати 11 число місяця наступного за звітним. Але, ОСОБА_1 Одеський санаторій "Салют" прострочив виконання грошових зобовязань за поставлений природний газ, а саме: за періоди квітень 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з положеннями статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до приписів ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що відповідач ОСОБА_1 Одеський санаторій "Салют" виконав свої зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а саме з порушенням строків оплати, встановлених умовами Договорів.

Відповідно до приписів ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2.1. Договору встановлено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V Договору, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пунктом 1 статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що зі змісту наведених норм випливає, що вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

У звязку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зменшення розміру пені до 10 000 грн.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу , суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що позивач ПАТ «Одесагаз» обґрунтовано нарахував відповідачу інфляційні втрати у розмірі 8 317 грн. 03 коп. та 3% річних у розмірі 227, 17 грн.

Отже, твердження апелянта щодо того, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення не було прийнято до уваги того факту, що положеннями договору не врегульовані питання про відшкодування пені, інфляційного збільшення боргу та трьох відсотків річних, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки відповідно до положень п. 7.2.1. договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V Договору, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а також приписами статті 230 ГК України передбачені штрафні санкції за порушення виконання грошових зобовязань.

Таким чином, твердження апелянта щодо того, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення не в повному обсязі були дослідженні всі фактичні обставини справи, які суттєве значення мали для вирішення справи по суті, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції в повному обсязі були дослідженні всі фактичні обставини справи та цілком обґрунтовано було прийнято рішення щодо задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що оскаржуване рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 85, 99, 101-105 ГПК України,

колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 28.03.2016р. у справі № 916/69/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 17.05.2016р.

Головуючий суддя: Жеков В. І.

Судді: Аленін О.Ю.

ОСОБА_5