ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Справа № 41/281

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Грек Б.М. і Прокопанич Г.К.

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ", м. Київ,

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015

зі справи № 41/281

за позовом публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" (далі - ПАТ "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ"), м. Київ,

до комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району міста Києва "ПЕЧЕРСЬКА БРАМА" (далі - КП "ПЕЧЕРСЬКА БРАМА"), м. Київ,

про стягнення 1 314 202,36 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Довгалюк А.В. предст. (дов. від 12.04.2016)

відповідача - не з'явився

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" (у подальшому змінено організаційно-правову форму на публічне акціонерне товариство "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ") у вересні 2008 року звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до КП "ПЕЧЕРСЬКА БРАМА" про стягнення 1 314 202,36 грн. заборгованості (з урахуванням боргу у розмірі 983 707,70 грн., який виник до 01.06.2005) з оплати послуг з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі за договором від 25.09.2006 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.04.2015 у справі № 41/281 (суддя Спичак О.М.), яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 (судді Скрипка І.М. - головуючий, Коротун О.М., Шаптала Є.Ю.) відмовлено в позові в частині вимог про стягнення 983 707,70 грн. заборгованості; припинено провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача 330 494,66 грн. заборгованості на підставі підпункту 1-1 пункту 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); стягнуто з відповідача на користь позивача 3304,95 грн. державного мита, 29,67 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

ПАТ "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ", посилаючись на порушення попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, просить судові акти попередніх інстанцій скасувати як в частині припинення провадження у справі, так і в частині відмови в позові, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Сторони у відповідності до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм процесуального та матеріального права, заслухавши пояснення представника позивача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- 25.09.2006 позивачем як постачальником та відповідачем як абонентом укладено договір № 06917/2-06 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізацій м. Києва (надалі - Дозвіл) приймати від нього стічні води у систему каналізацій м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва (в подальшому - місцеві правила приймання), а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 за № 165/374, Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації системи населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 за № 403/6691, а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором;

- згідно з підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Договору облік поставленої води та кількість поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом;

- відповідно до підпунктів 2.2.1, 2.2.2 пункту 2.2 Договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента. За згодою постачальника оплата за надані послуги може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу, оплата за наданні послуги, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується постачальником в погашення боргу;

- відповідно до підпункту 2.2.3 пункту 2.2 Договору в разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води;

- у відповідності до підпункту 2.2.4 пункту 2.2 Договору абонент у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг зобов'язується у десятиденний термін з дня направлення позивачем платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обґрунтованими документами для проведення звірки та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною;

- Договір укладено строком на один рік і останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення (пункт 7.1 Договору);

- на виконання умов Договору за період з 01.06.2005 по 31.05.2008 позивачем надано відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 5 494 526,78 грн., що підтверджується актами зняття показників водолічильників;

- відповідачем надані позивачем послуги за спірний період оплачені частково, а саме в розмірі 5 168 871,96 грн., у зв'язку з чим у відповідача станом на 01.06.2008 виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 330 494, 66 грн. Крім того, борг відповідача перед позивачем за спожиті послуги за період з 01.01.1999 по 31.05.2005 станом на 01.06.2005 склав 983 707, 70 грн.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиті за Договором послуги.

Відповідно до приписів статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з приписами статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, спір з приводу обсягів (кількості) та вартості спожитих у спірний період послуг між сторонами відсутній.

Вирішуючи спір у даній справі суди попередніх інстанцій виходили з того, що на рахунок позивача у січні-грудні 2012 року в рахунок оплати вартості спожитих відповідачем за Договором послуг з водопостачання та водовідведення зараховано 4 905 802,28грн. Відповідно, з огляду на відсутність доказів на підтвердження направлення позивачем платіжних вимог для здійснення відповідачем попередньої оплати вартості наданих послуг, зважаючи на умови підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору, яким визначено, що в разі утворення боргу позивачем першочергово здійснюється зарахування коштів що надходять від відповідача в рахунок погашення боргу, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що грошові кошти, які надійшли у січні-грудні 2012 року у розмірі 4 905 802,28грн. сплачені відповідачем, в тому числі, в рахунок погашення заборгованості за період з червня 2005 року по травень 2008 року, у зв'язку з чим припинили провадження у справі в частині вимоги про стягнення з відповідача 330 494, 66 грн. заборгованості за відсутності предмета спору.

Проте, поза увагою судів попередніх інстанцій залишилася та обставина, що оплати, які надходили від відповідача за період з січня по грудень 2012 року відображалися в розрахунках позовних вимог у інших судових справах, а саме у справах № 5011-54/11383-2012 та № 910/12183/13 (судові рішення у яких були прийняті раніше та станом на час вирішення спору у справі № 41/281 набрали законної сили) як поточна оплата отриманих відповідачем послуг з водопостачання та водовідведення у січні - грудні 2012 року та зазначені оплати враховувалися судами у вирішенні відповідних спорів як оплати за відповідний період, впливали на розмір заборгованості за відповідний період, і рішення у зазначених судових справах приймалися з урахуванням таких оплат.

З огляду на викладене, судам попередніх інстанцій для правильного вирішення спору у даній справі належало достеменно встановити, чи можуть бути зараховані кошти, які надійшли на рахунок позивача протягом січня-грудня 2012 року в рахунок оплати вартості спожитих відповідачем за Договором послуг з водопостачання та водовідведення за період з червня 2005 року по травень 2008 року та чи не призведе таке зарахування до повторного їх врахування та до подвійного зарахування одних і тих же коштів у різних періодах й відповідно, до штучного зменшення боргу відповідача.

Однак, наведені обставини з належною повнотою судами попередніх інстанцій не досліджені, у зв'язку з чим припинення провадження у справі у зазначеній частині позовних вимог, з посиланням на відсутність предмета спору, є передчасним.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, рішення та постанова у справі у відповідній частині підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Що ж стосується вирішення спору в частині вимог про стягнення з відповідача 983 707, 70 грн. заборгованості за спожиті послуги за період з 01.01.1999 по 31.05.2005, суд касаційної інстанції погоджується з обґрунтованим висновком судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за спожиті послуги, яка виникла за період з 01.01.1999 по 31.05.2005, з огляду на пропуск позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі та відсутність доказів на підтвердження переривання перебігу позовної давності (зокрема, здійснення оплат з призначенням платежу як погашення боргу за спірний період).

З огляду на наведене справа у скасованій частині судових рішень має бути передана на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого необхідно встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 зі справи № 41/281 скасувати в частині припинення провадження у справі щодо вимог про стягнення з комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району міста Києва "ПЕЧЕРСЬКА БРАМА" на користь публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" 330 494,66 грн. заборгованості та розподілу судових витрат.

Справу у відповідній частині передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

3. У решті рішення господарського суду міста Києва від 22.04.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 зі справи № 41/281 залишити без змін.

Суддя В. Палій

Суддя Б. Грек

Суддя Г. Прокопанич