ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" травня 2016 р. Справа № 918/818/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.М. Качура, розглянувши матеріали справи за позовом: Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР"

до відповідача: Служби автомобільних доріг у Рівненській області

про стягнення заборгованості в сумі 49 876 грн. 00 коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 01 лютого 2016 року);

Від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 14 квітня 2016 року);

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з Служби автомобільних доріг у Рівненській області заборгованості в сумі 49 876,00 грн., позовні вимоги аргументувавши тим, що відповідач, в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору, не виконав свої зобов'язання з оплати виконаних робіт, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22 липня 2015 року порушено провадження у даній справі, розгляд справи призначено на 06 серпня 2015 року.

05 серпня 2015 року відповідачем подано до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне агентство автомобільних доріг України, оскільки останній є розпорядником бюджетних коштів.

Відповідно до статті 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Розглянувши подане клопотання суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки вказана особа не є стороною в договору, а позовні вимоги на думку суду не зачіпають законні права та інтереси Укравтодору, відтак суд приходить до висновку що в задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

08 серпня 2015 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого Служба автомобільних доріг позов не визнає.

В судовому засіданні від 06 серпня 2015 року оголошувалась перерва до 27 серпня 2015 року.

27 серпня 2015 року відповідачем надано суду для долучення до матеріалів справи докази, щодо підтвердження виконання робі по ліквідації руйнування земляного полотна на км 319+755 автомобільної дороги Київ-Чоп власними силами з використанням робіт не за проектним рішенням.

27 серпня 2015 року позивачем надано суду пояснення по справі.

Ухвалою суду від 27 серпня 2015 року розгляд відкладено на 10 вересня 2015 року.

Ухвалою суду від 10 вересня 2015 року судом призначено у справі судову експертизу, провадження у справі зупинено.

28 квітня 2016 року до господарського суду надійшов висновок експерта № 8167-8168 від 04 квітня 2016 року та матеріали господарської справи № 918/818/15.

Ухвалою суду від 10 травня поновлено провадження у справі № 918/818/15, розгляд справи призначено на 19 травня 2016 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом Рівненської області встановлено наступне.

04 лютого 2013 року між Службою автомобільних доріг у Рівненській області (відповідач, замовник) та Державним підприємством Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" (виконавець, позивач) було укладено договір №720 (надалі договір), згідно предмету якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується за рахунок коштів державного бюджету розробити проектно-кошторисну документацію з ліквідації руйнувань земляного полотна на км 319+755 автомобільної дороги Київ-Чоп.

Відповідно до пункту 1.2. договору наукові, технічні, економічні і інші вимоги до проектної документації, що є предметом договору, обумовлені в затвердженому завданні на проектування.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що останній набирає чинності з моменту підписання і діє до 30 грудня 2013 року, але в будь-якому випадку до виконання сторонами передбачених ним зобов'язань.

Згідно з пунктом 2.1. договору, вартість робіт згідно з кошторисом становить 49 876,00 грн.

Відповідно до пунктів 2.3.-2..4. договору, розрахунки за виконані роботи замовник здійснює шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця на підставі ату здачі-прийняття проектної продукції протягом трьох банківських днів з дати підписання акту здачі-прийняття. У разі затримки бюджетного фінансування не з вини замовника оплата за виконані роботи здійснюється протягом 3 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного фінансування на свій розрахунковий рахунок.

У пунктах 3.1-3.3. договору сторони визначили, що завершена проектна продукція передається замовнику по акту здавання-приймання, який замовник зобов'язується оформити в 15 денний термін від дня відправки (передачі) йому проектної продукції.

Якщо у вказаний в пункті 3.1. договору термін оформлений акт здавання-приймання продукції виконавцю від замовника не поступить, проектна продукція вважається прийнятою і підлягає оплаті.

По зауваженнях експертизи або при виявленні в процесі будівництва помилок чи недоробок з вини виконавця, він в строки погоджені з замовником вносить необхідні зміни без додаткової оплати.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу розроблену проекту документацію та акт здачі-прийняття проектно-вишукувальних робіт.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються, зокрема в матеріалах справи наявні зауваження відповідача щодо розробленої позивачем документації № 9/661 від 05 квітня 2013 року.

На вказані зауваження позивачем надано пояснення № 16 від 11 квітня 2013 року.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що ознайомившись з розробленою позивачем проектно-кошторисною документацією надіслав позивачу зауваження по робочому проекту "Ліквідація руйнувань земляного полотна на км. 319+755 автомобільної дороги Київ-Чоп". Всупереч зазначеному, позивач не взяв до уваги невідповідності проектно-кошторисної документації викладені в зауваженнях.

Відтак для встановлення обставин відповідності розробленої ДП Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" проектно-кошторисної документації, а саме робочий проект "Ліквідація руйнувань земляного полотна на км. 319+755 автомобільної дороги Київ-Чоп" вимогам державних будівельних норм та умовам укладеного між сторонами договору № 720 від 04 лютого 2013 року, а також обґрунтованості відмови відповідача від приймання виконаної документації судом призначено у справі судову експертизу.

Згідно з висновком комісійної судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами господарської справи № 918/818/15 складеним 04 квітня 2016 року розроблена ДП Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" проектно-кошторисної документації, а саме робочий проект "Ліквідація руйнувань земляного полотна на км. 319+755 автомобільної дороги Київ-Чоп" відповідає вимогам державних будівельних норм та умовам укладеного між сторонами договору № 720 від 04 лютого 2013 року, вказана документація виконана згідно дефектного акту та завдання на проектування.

Отже, з експертного висновку видно, що зауваження відповідача від 05 квітня 2013 року є необгрунтованими, а відмова від приймання виконаної роботи з підстав невідповідності умовам договору та технічного завдання безпідставною.

12 червня 2013 року позивач повторно направив на адресу відповідача акт здачі-приймання проектно-вишукувальної продукції № 4 від 12 березня 2013 року та накладну № 4 від 12 червня 2013 року.

Таким чином, зважаючи на пункти 2.3, 3.1.-3.2. договору, враховуючи безпідставну відмову відповідача від отримання виготовленої проектної документації суд приходить до висновку що у відповідача наявний обов'язок по оплаті виконаної роботи по завершенню 15 денного строку наданого для приймання документації та 3 денного строку (банківських днів) з дня підписання (отримання) акту приймання-передачі.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 1, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов'язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у пункті першому статті 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, а за змістом статті 887 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних та пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Приписами частини 1 статті 888 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації.

У частині 4 статті 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем виконано підрядні роботи по розробленню проектно-кошторисної документації.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (стаття 846 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як визначено статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт виконання позивачем визначених умовами договору робіт та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати виконаних робіт підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем належними доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 49 876,00 грн.

Щодо заперечень відповідача на позов висвітлених у відзиві суд зазначає наступне.

У своєму відзиві відповідач зазначає, що в порушення пункту частини 4 статті 882 ЦК України накладна № 4 від 12 березня 2013 року та акт здачі-прийняття № 4 від 12 березня 2013 року не містить зазначення про відмову від підписання вказаних документів відповідачем.

Відповідно до пункту 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Проте, в даному конкретному випадку з матеріалів справи слідує, що відповідач не відмовлявся від підписання актів, а отримавши розроблену документацію висловив свої зауваження щодо наявності недоліків та невідповідності вказаної документації умовам договору та технічному завданню, яке в подальшому спростоване висновком судової експертизи. Разом з тим, не висловлюючи заперечень виконавцю робіт щодо підписання акта здачі-прийняття робіт, відповідач його не підписав та не направив позивачу.

Також, у своєму відзиві відповідач зазначає, що позивачем порушено строки здачі виконаної роботи, зокрема пунктом 1.3. договору встановлено термін здавання документації - лютий 2013 року, тоді як позивач зазначає, що 12 березня 2013 року передав відповідачу розроблену документацію. Такі обставини відповідачем не заперечуються, водночас, строк виконання позивачем його обов'язків щодо виготовлення проектної документації відповідач вважає пропущеним. Варто наголосити, що, пунктом 4.1.1. договору передбачено, що за несвоєчасне виконання робіт і передачі документації виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,05 % від суми договору за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відтак суд констатує, що договором передбачено відповідальність виконавця за порушення строку виконання договору. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів щодо вимог з боку відповідача, як замовника, обгрунтованих пропуском строку виконавцем або відмови відповідача від отримання документації з підстав порушення строку її виконання.

Щодо тверджень відповідача про відсутність коштів необхідних для оплати суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання.

Так, згідно зі статтею 9 Конституції України, частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини встановлено, що кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях від 29 червня 2004 р. у справі "Войтенко проти України" та від 18 жовтня 2005 р. у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України" вказав, що відсутність відповідних асигнувань у Державному бюджеті не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Статтею 111-28 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 15 травня 2012 р. у справі № 11/446 за позовом ТОВ "Компанія "Тітал" до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, суд вказав, що на підставі частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України" від 18 жовтня 2005 р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на 2009 рік не виправдовує бездіяльність МНС і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, за приписами статей 610, 614 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності (частина 2 статті 218 ГК України).

Відтак, викладені відповідачем у відзиві заперечення не заслуговують на увагу.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог статей 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням витрат по сплаті судового збору та витрат у зв'язку з проведенням судової експертизи на відповідача на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Так, з листа експертної установи від 04 квітня 2016 року № 8167-8168 встановлено, що вартість проведеної експертизи становить 8 870,40 грн., вартість експертизи попередньо оплачена позивачем.

Керуючись статтями 32-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Служби автомобільних доріг у Рівненській області (33000, м. Рівне, вул. Пушкіна 19, код 25894919) на користь Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" (03680, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 39/1, код 05416892) 49 876 (сорок дев'ять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 00 коп. основного боргу, 8 870 (вісім тисяч вісімсот сімдесят) грн. 40 коп. витрат за проведення судової експертизи, 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

повне рішення складено 20 травня 2016 року

Суддя А.М. Качур