ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"16" травня 2016 р. Справа № 911/4057/15

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України

та третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство аграрної політики та продовольства України

про стягнення 18666462,91 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Мамчур А.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довір. № 14-10 від 14.01.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довір. № 30-12/84 від 30.12.2015 р.;

третя особа 1: ОСОБА_3, довір. № 51/2016 від 20.04.2016 р.;

третя особа 2: ОСОБА_4, довір. № 31-4/17 від 10.05.2016 р.

Обставини справи:

Рішенням господарського суду Київської області від 16.11.2015 р. у справі № 911/4057/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт, за участі третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, та третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство аграрної політики та продовольства України, про стягнення 18666462,91 грн. задоволені повністю.

На виконання зазначеного рішення суду 25.12.2015 р. було видано наказ.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 р. рішення господарського суду Київської області від 16.11.2015 р. у справі № 911/4057/15 було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.04.2016 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 р. та рішення господарського суду Київської області від 16.11.2015 р. у справі № 911/4057/15 було залишено без змін.

28.04.2016 р. до господарського суду Київської області відповідачем було подано заяву № 7-3/451 від 27.04.2016 р. (вх. № 9308/16 від 28.04.2016 р.) про розстрочення виконання рішення суду у даній справі на три роки (36 місяців) щомісячно, рівними платежами, починаючи з дня прийняття ухвали про розстрочення. Також відповідач просив розглянути заяву за участі представників сторін.

При цьому заявник, серед іншого, посилається на те, що згідно балансу (звіт про фінансовий стан) ДП «Укрспирт» на 31.12.2015 р. вартість оборотних та необоротних активів підприємства становить 993,745 млн. грн., з яких 518,2 млн. грн. дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи та послуги. При цьому загальний розмір зобовязань ДП «Укрспирт» становить 1252,595 млн. грн. Водночас, згідно звіту про фінансові результати за 2015 рік сукупний дохід підприємства становить лише 16,041 млн. грн., і за умови спрямування всіх активів ДП «Укрспирт» на погашення зобовязань підприємства, заборгованість залишиться не погашеною. Дані фінансові показники, на думку заявника, свідчать про те, що підприємство функціонує на межі банкрутства.

Крім того, заявник зазначає, що ДП «Укрспирт» перебуває у скрутному фінансовому становищі, єдиним джерелом отримання підприємством коштів є діяльність з виробництва спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів. Повне спрямування надходжень від такої діяльності на погашення заборгованості перед позивачем, з огляду на негативні наслідки для спиртової галузі та суміжних галузей, на переконання ДП «Укрспирт», є неможливим. Натомість, згідно фінансового плану на 2016 рік ДП «Укрспирт» заплановано погашення заборгованості за рішенням суду у даній справі № 911/4057/15.

Згідно з приписами ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.05.2016 р. розгляд заяви було призначено на 16.05.2016 р.

13.05.2016 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення б/н від 12.05.2016 р. на подану відповідачем заяву про розстрочення виконання рішення у даній справі, відповідно до яких позивач зазначив, що посилання заявника на незадовільний фінансовий стан, за змістом ст. 121 ГПК України, не може вважатися обставиною, що може слугувати підставою для розстрочки виконання рішення, оскільки п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України передбачає, що обов'язковість судових рішень не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів, а самі по собі фінансові труднощі у відповідача не свідчать про неможливість виконати рішення суду.

Крім того, позивач зазначив, що внаслідок зовнішньополітичних чинників, у звязку із втратою контролю над ПАТ Чорноморнафтогаз та інших підприємств, що знаходяться на території АР Крим, позивач відобразив в своїй звітності знецінення інвестицій у вказаних підприємствах в сумі 899806,00 тис. грн., знецінення запасів природного газу, розташованого у підземних сховищах АР Крим у сумі 1903484 тис. грн., у тому числі - у складі витрат за 9 місяців, що закінчились 30.09.2014 р., у сумі 1708365 тис. грн. Стосовно Луганської та Донецької областей позивач провів знецінення інвестицій у частці підприємств в сумі 61179 тис. грн. Також збитки, понесені на окупованих територіях за 9 місяців, що закінчились 30.09.2014 р., складають 1886247 тис. грн. Крім того, позивач зазначає, що тільки на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває 290 виконавчих документів на загальну суму стягнення близько 23 млрд. грн.

Поряд з цим, позивачем надано копії Звіту про фінансові результати за 2015 рік та балансу за 2015 рік, згідно з якими чистий збиток позивача станом на 31.12.2015 р. склав 25096085 тис. грн., а дебіторська заборгованість перед позивачем складає 33999240 тис. грн.

Враховуючи зазначені обставини, позивач вважає, що ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України не має фінансової можливості відстрочувати та/або розстрочувати виконання зобовязань своїх контрагентів, оскільки його фінансовий стан є досить тяжким. ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України як державне підприємство є обєктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Позивач для безперервного постачання газу споживачам повинен постійно проводити розрахунки за отриманий газ з іноземними постачальниками природного газу, що нерозривно повязано з оплатою вартості газу вітчизняними споживачами. Несплата боргів перед іноземними постачальниками газу може потягнути за собою взагалі зупинення постачання природного газу на територію України. Внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ позивач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених позивачем втрат є стягнення з боржників передбачених законами України та умовами договорів всіх можливих штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд у задоволенні заяви ДП Укрспирт про надання розстрочки виконання рішення у даній справі відмовити у повному обсязі.

16.05.2016 р. до господарського суду представником відповідача були подані пояснення по справі № 7-3/451 від 16.05.2016 р., за змістом яких ДП «Укрспирт» додатково до заяви про розстрочення виконання рішення суду у справі № 911/4057/15 зазначає про те, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення суду останній повинен враховувати, серед іншого, ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Як наголошує відповідач, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України Про порядок закупівлі природного газу промисловими, енергогенеруючими та теплогенеруючими (в частині промислових обсягів газу) підприємствами № 596 від 07.11.2014 р., підприємства за визначеним переліком (у тому числі - ДП Укрспирт) були зобов'язані здійснювати закупівлю природного газу виключно у ПАТ «НАК Нафтогаз України. Закупівлю природного газу у інших постачальників природного газу було заборонено. І хоча постанова № 596 втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про порядок закупівлі природного газу промисловими, енергогенеруючими та теплогенеруючими (в частині промислових обсягів газу) підприємствами № 647 від 26.11.2014 р., зобовязання стосовно виключної закупівлі ДП Укрспирт газу лише у певного постачальника - позивача, а також встановлення заборони на купівлю газу у інших постачальників були відображені і в постанові № 647. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2014 р. у справі № 826/17772/14 було визнано незаконними та нечинними відповідні пункти постанови КМУ № 647, у тому числі щодо встановлення учасникам ринку заборони закупівлі природного газу у інших субєктів господарювання, окрім позивача.

Таким чином, судовим рішенням, що набрало законної сили, було встановлено, зокрема, незаконність відповідного механізму впливу на господарську діяльність, а відтак і невідповідність зазначеного нормативно-правового акту вимогам чинного законодавства.

Представник відповідача (заявника) у судовому засіданні 16.05.2016 р. підтримав заяву про розстрочку виконання рішення у даній справі на 36 місяців; представник позивача у судовому засіданні підтримував заперечення на заяву про розстрочку виконання рішення у даній справі; представник третьої особи 2 на стороні відповідача заявив про підтримання третьою особою 2 позиції заявника ДП «Укрспирт»; представник третьої особи 1 заявив про те, що остання покладається у вирішенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення у даній справі на розсуд суду.

Дослідивши матеріали заяви, подані сторонами письмові пояснення та докази, заслухавши представників учасників процесу, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду у даній справі з огляду на таке.

Як зазначалося вище, згідно з приписами ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У відповідності до ч. 1 пп. 7.1 ст. 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо) (пп. 7.1.2 п. 7.1 ст. 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України).

Як передбачено п. 7.2 ст. 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Поряд з цим, слід зазначити, що згідно з приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Дослідивши доводи ДП «Укрспирт», суд дійшов висновку щодо недоведення заявником у даному випадку належними та допустимими доказами в розумінні приписів ст.ст. 32-34 ГПК України існування виняткових обставин, що надавали б можливість вважати наявними підстави для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення у справі господарського суду Київської області № 911/4057/15 протягом 36 місяців.

При цьому судом враховано неподання заявником доказів, передбачених у п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, а саме доказів загрози банкрутства, доказів відсутності коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Окрім того, судом у даному випадку враховано майнові інтереси та фінансовий стан обох сторін справи.

Що ж до посилання заявника на необхідність врахування судом ступеню вини відповідача у виникненні спору, слід зазначити таке.

Заявник посилається на те, що виникнення у позивача у даній справі права на стягнення відповідних штрафних санкцій було зумовлено неправомірними діями Кабінету Міністрів України та необхідністю належного виконання відповідачем вимог постанови Кабінету Міністрів України Про порядок закупівлі природного газу промисловими, енергогенеруючими та теплогенеруючими (в частині промислових обсягів газу) підприємствами № 596 від 07.11.2014 р., відповідно до положень якої підприємства за визначеним переліком (у тому числі - ДП Укрспирт) були зобов'язані здійснювати закупівлю природного газу виключно у Національної акціонерної компанії Нафтогаз України. Закупівлю природного газу у інших постачальників природного газу було заборонено. І хоча постанова № 596 втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України Про порядок закупівлі природного газу промисловими, енергогенеруючими та теплогенеруючими (в частині промислових обсягів газу) підприємствами № 647 від 26.11.2014 р., зобовязання стосовно виключної закупівлі ДП Укрспирт газу лише у певного постачальника - позивача, а також встановлення заборони на купівлю газу у інших постачальників були відображені і в постанові № 647. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2014 р. у справі № 826/17772/14 було визнано незаконними та нечинними відповідні пункти постанови КМУ № 647, у тому числі щодо встановлення учасникам ринку заборони закупівлі природного газу у інших субєктів господарювання, окрім позивача.

Проте, наведене вище не підтверджує наявності у даному випадку зазначених вище виняткових обставин, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, договір № 14-28-ПР на купівлю-продаж природного газу між позивачем та відповідачем було укладено 16.12.2013 р., при цьому пунктом 2.1 зазначеного договору було визначено, що продавець передає покупцю газ, починаючи з 01.01.2014 р. до 31.12.2014 р. в обсязі до 183000,000 тис. куб.м. Тобто, укладений сторонами у справі ще у 2013 році договір передбачав постачання відповідачеві природного газу і в листопаді, і в грудні 2014 року. Іншими словами, сторони погодили постачання позивачем відповідачеві природного газу у листопаді-грудні 2014 року майже за рік до прийняття згадуваних вище постанов Кабінету Міністрів України.

Відтак, посилання відповідача на те, що вказані обставини є винятковим випадком, який надає суду право розстрочити виконання рішення у даній справі, є безпідставним.

Решта доводів сторін була досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Керуючись ст.ст. 32-34, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Заяву Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт № 7-3/451 від 27.04.2016 р. про розстрочення виконання рішення у справі господарського суду Київської області № 911/4057/15 залишити без задоволення.

Суддя В.М. Бабкіна