ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

10.05.2016р. Справа № 905/3114/13

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання Степаненко Д.І,

розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком, м. Маріуполь Донецької області (скаржник)

про:

- визнання недійсною постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2015р. (№ виконавчого провадження ВП №48741740);

- визнання недійсною постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 15.09.2015р. (№ виконавчого провадження ВП №48741740);

- визнання недійсною постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.09.2015р. (№ виконавчого провадження ВП №48741740).

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк, м. Донецьк

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства Тельманівський карєр, с. Гранітне Тельманівського району Донецької області

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком, м. Донецьк

про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №31V від 05.10.2007р. та за договором поруки №31V від 05.10.2007р. в загальному розмірі станом на 22.04.2013р., яка становить 929 621,24 євро та складається з заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 801 885,44 євро, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 51 855,26 євро та заборгованості з пені в сумі 75 880,54 євро

за участю представників сторін:

від скаржника: не з'явився;

від ДВС: ОСОБА_1 за довіреністю №20-22/626 від 30.12.2015р.;

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 15.01.2016р.

від відповідача 1: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Демідової П.В. знаходилась справа № 905/3114/13 за позовом Публічного акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк, м. Донецьк до Публічного акціонерного товариства Тельманівський карєр, с. Гранітне Тельманівського району Донецької області та Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком, м. Донецьк про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №31V від 05.10.2007р. та за договором поруки №31V від 05.10.2007р. в загальному розмірі станом на 22.04.2013р., яка становить 929 621,24 євро та складається з заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 801 885,44 євро, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 51 855,26 євро та заборгованості з пені в сумі 75880,54 євро.

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.03.2014р. по справі №905/3114/13 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк задоволені частково.

Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства Тельманівський карєр та Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком на користь Публічного акціонерного товариства „Перший Український міжнародний банк за кредитним договором №31V від 05.10.2007р. та за договором поруки №31V від 05.10.2007р. заборгованість за кредитом в сумі 231 300,44 євро, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 51 855,26 євро, судовий збір в сумі 20 962,06 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Тельманівський карєр на користь Публічного акціонерного товариства „Перший Український міжнародний банк за кредитним договором №31V від 05.10.2007р. заборгованість за кредитом в сумі 570 585,00 євро, судовий збір в сумі 42 240,49 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.08.2015р. внесені зміни до рішення господарського суду Донецької області від 04.03.2014р. по справі №905/3114/13 та стягнуто солідарно з ПАТ "Тельманівський кар'єр", код ЄРПОУ 04628681, місцезнаходження 87123, Донецька область, Волноваський район, с. Гранітне, вул. Южна, 21 та ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" , місцезнаходження 87525, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, б. 2 на користь ПАТ "Перший Укарїнський міжнародний банк" , місцезнаходження 04070, м. Київ, ул. Андріївська, буд.4

- заборгованість за кредитним договором № 31V від 05.09.2007р. (з урахуванням всіх змін та доповнень) та за договором поруки № 31V від 05.09.2007р. (з урахуванням всіх змін та доповнень) в розмірі 929621,24 євро, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 801885,44 євро; заборгованісь за процентами за користування кредитом, нарахована станом на 22.04.2013р. в розмірі 51855,26 євро; пеня нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за корситування кредитом, станом на 22.04.2013р. в розмірі 75880,54 євро;

- судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви в розмірі 68820,00 грн.;

- судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 36540 грн.

07 вересня 2015р. на виконання вищевказаної постанови були видані відповідні накази.

28 жовтня 2015р. через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком надійшла скарга №23/10-03 від 23.10.2015р. про: - визнання недійсною постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2015р. (№ виконавчого провадження ВП №48741740); - визнання недійсною постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 15.09.2015р. (№ виконавчого провадження ВП №48741740); - визнання недійсною постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.09.2015р. (№ виконавчого провадження ВП №48741740).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.10.2015р. скарга №23/10-03 від 23.10.2015р. Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком прийнята до розгляду та призначена на 19.11.2015р.

Ухвалою суду від 16.11.2015р. провадження по справі № 905/3114/13 з розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком на дії виконавчої служби України у справі №905/3114/13 було зупинено до закінчення касаційного провадження та повернення справи №905/3114/13 до господарського суду Донецької області.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.02.2016р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 у справі №905/3114/13 скасовано у частині задоволення позовних вимог про стягнення пені в розмірі 75880,54 євро. У зазначеній частині залишено в силі рішення Господарського суду Донецької області від 04.03.2014 у справі №905/3114/13.

24.02.2016р. справу №905/3114/13 повернуто до господарського суду Донецької області.

У звязку із закінченням повноважень судді Демідової П.В. розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області № 01-02/224 від 25.02.2016р. призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/3114/13.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2016р. головуючим суддею по даній справі призначено ОСОБА_3

Ухвалою суду від 26.02.2016р. поновлено провадження з розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком на дії виконавчої служби України у справі № 905/3114/13 за позовом Публічного акціонерного товариства Перший український міжнародний банк до Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхового будівництва Альтком, Публічного акціонерного товариства Тельманівський кар'єр про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №31V від 05.10.2007р. та за договором поруки №31V від 05.10.2007р. в загальному розмірі станом на 22.04.2013р., яка становить 929 621,24 євро та складається з заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 801 885,44 євро, заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 51 855,26 євро та заборгованості з пені в сумі 75880,54 євро.

Представник позивача в судове засідання зявився, проти задоволення скарги заперечував з підстав, викладених у запереченнях на скаргу.

Представник скаржника в жодне судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив та не надав витребуваних судом документів.

Представник відповідача 1 в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.

Представник ДВС в судове засідання зявився, проти задоволення скарги заперечував.

04.05.2016р. від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшли витребувані судом документи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком на дії виконавчої служби України з виконання рішення господарського суду Донецької області від 04.03.2014р. по справі № 905/3114/13 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За приписами ст. 6 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 57 зазначеного Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

В силу приписів ст. 65 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Таким чином, накладення державним виконавцем арешту на майно боржника здійснюється з метою примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 48741740 від 15.09.2015р. відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області від 07.09.2015 р. № 905/3114/13. Боржнику (Товариству з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком) надано строк протягом семи днів з моменту винесення (отримання) постанови для самостійного виконання рішення.

Крім того, постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15.09.2015р. накладено арешт коштів боржника та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника у межах суми боргу 929 621,24 євро (EUR) та 105 360,00 грн.

11.12.2015р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про обєднання виконавчих проваджень ВП № 48572882, ВП № 48741740 у зведене виконавче провадження ВП № 49633258.

Скаржник посилається як на підставу для скасування постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2015р. на той факт, що у наказі господарського суду Донецької області від 07.09.2015р. по справі № 905/3114/13 допущено орфографічну помилку в найменуванні стягувача. Крім того, зазначає, що державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови було допущено помилку в зазначенні номеру наказу господарського суду Донецької області, а саме замість номеру справи 905/3114/13 було зазначено номер справи 905/13/3114/13.

Суд вважає такі твердження скаржника необґрунтованими оскільки, окрім повного найменування стягувача, для його необхідної ідентифікації, присутні також такі реквізити, як код ЄДРПОУ, його місцезнаходження, рахунки тощо, а отже, ПАТ «Перший український міжнародний банк» є стягувачем по справі, який за усіма ознаками ідентифікується за вказаними реквізитами.

Крім того, у оскаржуваних постановах головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15.09.2015р. про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження стягувачем зазначено саме ПАТ «Перший український міжнародний банк».

Доводи ж скаржника про те, що при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 48741740 від 15.09.2015р. державним виконавцем було допущено помилку в зазначенні номеру наказу господарського суду Донецької області не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Так, в матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія постанови державного виконавця про виправлення помилки від 16.02.2016р., відповідно до якої державний виконавець виправив помилки, допущені в постанові про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2015р. за № 48741740 та всіх інших постановах, винесених в рамках даного виконавчого провадження та зведеного виконавчого провадження № 49633258, у звязку з чим слід вважати вказану постанову про виправлення помилки невідємною частиною всіх зазначених постанов вказаного виконавчого провадження.

Як на підставу для скасування постанови про арешт коштів боржника від 15.09.2015р. в рамках виконавчого провадження ВП № 47841740 скаржник посилався на те, що вказаною постановою було накладено арешт на рахунки скаржника, в тому числі, на рахунки:

- р/р 3006 (російський рубль, долар США, євро та Українська гривня), МФО 300465, відкритий в АТ «ОЩАДБАНК»;

- р/р 0932 (долар США, євро та Українська гривня), МФО 300465, відкритий в АТ «ОЩАДБАНК».

Скаржник зазначає, що рахунок № 3006, відкритий в АТ «ОЩАДБАНК» призначений, в тому числі, для виплати заробітної плати працівникам ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» та для здійснення нарахувань на заробітну плату працівників скаржника. Крім того, зауважує, що вказаний рахунок використовується для оплати зобовязань перед державним бюджетом зі сплати податку на доходи фізичних осіб найманих працівників, сплати єдиного соціального внеску, сплати військового збору, сплати екологічного податку, податку на землю, орендної плати за землю, а також для перерахування аліментних платежів, що на його думку свідчить про спеціальний режим використання вищезазначеного рахунку, на підтвердження чого надав довідку № 23/10-03/1 від 23.10.2015р., підписану генеральним директором ТОВ Шляхове будівництво «Альтком».

Також скаржник зазначає, що у постанові про арешт коштів боржника від 15.09.2015р. в рамках виконавчого провадження ВП № 47841740 було допущено помилку та неправильно зазначено МФО банка. Для рахунку № 3006 вірним МФО є 322669, для рахунку № 0932 вірним МФО є 335106. З урахуванням викладеного скаржник вважає вказану постанову незаконною та такою, що не підлягає виконанню.

Суд погоджується із доводами відповідача стосовно пріоритетності виплати працівникам підприємства заробітної плати перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства, в той же час доводи скаржника про те, що арешт накладений на всі його рахунки, які відкриті виключно для виплати заробітної плати, є необґрунтованими та недоведеними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом, кошти:

що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки";

що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19 1 та 26 1 Закону України "Про теплопостачання" та статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику".

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили, що перелічені у постанові державного виконавця про арешт коштів від 15.09.2015 р. рахунки є рахунками зі спеціальним режимом використання, призначеними виключно для виплати заробітної плати. Також боржником не надано доказів відсутності у нього інших рахунків, ніж ті, що зазначені у постанові про арешт.

Крім того, ані в КЗпП України, ані в іншому нормативно-правовому акті немає заборони на накладення арешту на рахунки, відкриті для виплати заробітної плати. Доводи ж скаржника про те, що рахунок № 3006, відкритий в АТ «ОЩАДБАНК», є рахунком зі спеціальним режимом використання, є необґрунтованими, оскільки, як зазначає сам скаржник, кошти на вказаному рахунку використовувались також і на інші цілі, не повязані з виплатою заробітної плати, у тому числі, на сплату єдиного соціального внеску, сплату військового збору, сплату екологічного податку, податку на землю, орендної плати за землю, перерахування аліментних платежів тощо.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні скарги з підстав визначених боржником в заявленій скарзі. Інших підстав, як то сплата заборгованості боржником заявлено не було та не доведено.

Крім того, суд зазначає, що рішення господарського суду Донецької області від 04.03.2014р. по справі № 905/3114/13 знаходиться на виконанні.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, оскаржувані постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.09.2015 р. у межах виконавчого провадження ВП № 48741740 є законними та такими що відповідають приписам Закону України Про виконавче провадження.

За таких обставин, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком, м. Маріуполь про визнання недійсними постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.09.2015 р. у межах виконавчого провадження ВП № 48741740 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком, м. Маріуполь про визнання недійсними постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.09.2015 р. у межах виконавчого провадження ВП № 48741740 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного господарського суду в порядку розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Бокова