РІШЕННЯ

11.05.2016Справа №910/3017/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Жулинської О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/25652/15

за позовом приватного підприємства «Конст-Дельта», м. Ізмаїл,

до державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», м. Київ, в особі Одеської регіональної філії, м. Одеса,

про стягнення 8 049,89 грн.,

за участю представників:

позивача - не з'явилися;

відповідача - Макарчук Л.Л. (довіреність від 07.04.2016 № 191).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Конст-Дельта» (далі - ПП «Конст-Дельта») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (далі - Підприємство) в особі Одеської регіональної філії за неналежне виконання умов договору суборенди від 01.01.2014 № 19/2-14: 7 157 грн. (далі - Договір) основної заборгованості; 892,89 грн. пені, а всього 8 049,89 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 22.03.2016.

10.03.2016 позивач подав суду документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі; просив розглядати справу без участі повноважного представника. Також, позивач просив суд повернути оригінали документів після розгляду справи по суті.

15.03.2016 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

22.03.2016 позивач подав письмові пояснення на відзив відповідача та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представником відповідача у судовому засіданні 22.03.2016 було подано клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2016 було відкладено розгляд справи на 11.05.2016; продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів; зобов'язано учасників процесу провести звірку взаєморозрахунків; ініціативу проведення звірки покласти на відповідача.

10.05.2016 позивач подав суду пояснення, в яких повідомив про те, що станом на 01.05.2016 від відповідача акт звірки взаєморозрахунків не надходив.

11.05.2016 представник відповідача подав суду заяву про відвід судді Господарського суду міста Києва Курдельчука І.Д.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2016 заяву Підприємства про відвід судді Господарського суду міста Києва Курдельчука І.Д від участі у розгляді справи № 910/3017/16 залишено без задоволення.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.05.2016 також подав суду: клопотання про фіксування судового процесу; клопотання про колегіальний розгляд справи та письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Клопотання Підприємства про призначення колегіального розгляду справи, мотивоване таким:

- складність справи полягає у необхідності дослідження низки доказів щодо встановлення відсутності факту надання приміщення позивачем відповідачу в оренду, відсутності первинних документів за Договором, а саме: рахунків на оплату, дослідження скрутного фінансового становища, в якому перебуває відповідач;

- аналогічна правова позиція, викладена в ухвалах Господарського суду міста Києва від 23.11.2015 зі справи № 910/22616/15, від 25.01.2012 зі справи № 36/393, від 01.02.2016 зі справи № 910/29295/15.

Відповідно до статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання відповідача про призначення колегіального розгляду справи, оскільки Підприємством не мотивовано належним чином, у чому саме відповідач вбачає складність справи, та документально не підтверджено викладені у клопотанні обставини.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.05.2016 надав пояснення по суті спору; проти задоволення позову заперечував.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, проте позивач просив суд розглядати справу без участі його повноважного представника.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано позивачу на адресу, зазначену у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 11.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи та на вимогу відповідача здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 ПП «Конст-Дельта» (орендар) та Підприємством (суборендар) укладено Договір, за умовами якого:

- орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування приміщення, яке розташоване на другому поверсі центру дозвілля «Дельта», та позначене в технічному паспорті на домоволодіння під номером № 219 загальною площею 17 кв.м.(далі - об'єкт суборенди). Об'єкт суборенди знаходиться у користуванні орендаря у відповідності до договору оренди від 01.01.2012 № 1/12, укладеного орендарем і власником об'єкту ОСОБА_2 (орендодавець). Об'єкт суборенди належить орендодавцю на праві приватної власності. План розміщення об'єкта суборенди приведений у додатку № 2 до даного Договору, що є невід'ємною його частиною. Місцезнаходження об'єкту суборенди: центр дозвілля «Дельта», АДРЕСА_1 (пункт 1.1 Договору);

- Договір набирає сили з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі об'єкту суборенди і діє до 30.09.2014 (пункт 3.1 Договору);

- суборендар зобов'язаний вносити плату за користування об'єктом суборенди в розмірах і в терміни, обумовлені Договором та додатковими угодами (пункт 5.1 Договору);

- на дату підписання Договору оренда плата за користування об'єктом суборенди складає 1 870 грн. в місяць, в тому числі ПДВ 311,66 грн. (пункт 5.2 Договору);

- суборендар зобов'язаний не пізніше п'яти днів з моменту підписання Договору здійснити попередню оплату за перший та гарантійний внесок за один останній місяць оренди, відповідно до виставленого орендарем рахунку (пункт 5.5 Договору);

- орендна плата сплачується суборендарем щомісяця, не пізніше 5-го числа поточного місяця (пункт 5.6 Договору).

Додатковою угодою від 30.09.2014 № 1 до Договору сторони виклали пункти 3.1 та 5.2 у таких редакціях:

« 3.1 Даний Договір набирає сили з моменту підписання сторонами акту прийом-передачі Об'єкта оренди та діє до 31 грудня 2015 р. Договір автоматично продовжується на наступний рік після настання дати закінчення терміну дії, якщо жодна зі Сторін за 10 робочих днів до цієї дати не проінформувала іншу сторону письмово про своє бажання припинити дію Договору»;

« 5.2 На 01.02.2015 р. орендна плата за користування Об'єктом оренди складає: 2 057 грн. (дві тисячі п'ятдесят сім грн.) в місяць в т.ч. ПДВ - 342 грн. 83 коп.».

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - директором Дудкою Олексієм Станіславовичем, який діяв на підставі статуту, та від відповідача - начальником Одеської регіональної філії Підприємства Ратушняком Андрієм Васильовичем, який діяв на підставі довіреності від 18.02.2013 № 712, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, укладений учасниками процесу Договір за своєю правовою природою є договором з оренди майна.

Судом встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв нежитлове приміщення, що підтверджується актом прийому-передачі від 01.01.2014 № 1, який підписано повноважними представниками учасників процесу та скріплено печатками.

У частині першій статті 762 ЦК України зазначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами першою та четвертою статті 286 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За період з жовтня по грудень 2015 року, у відповідача виникла заборгованість з орендної плати у сумі 7 157 грн. (жовтень - 2 057 грн.; листопад - 2 550 грн.; грудень - 2 550 грн.).

20.11.2015 позивач надіслав відповідачу претензію № 1, з вимогою погасити борг, до якої були додані: акт зведення взаєморозрахунків та рахунок-фактура від 20.11.2015 № Ко-0000668.

24.11.2015 відповідач надіслав позивачу гарантійний лист № 01-08/3581, в якому вказано таке: заборгованість за оренду виникла у зв'язку із тимчасовою відсутністю коштів; відповідач (в особі начальника філії) гарантує, що заборгованість буде погашена після надходження коштів включно до кінця поточного року.

Відповідач умови Договору не виконав та заборгованість з орендної плати не погасив.

Таким чином, заборгованість відповідача з орендної плати перед позивачем складає 7 157 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався на таке:

- позивачем до позовної заяви не додано первинних документів, що підтверджують позовні вимоги;

- відповідно до пунктів 5.6 та 5.7 Договору сторони погодили щомісячний порядок розрахунків на підставі рахунку на оплату, що виставляється орендарем суборендареві. Проте позивач не надав до суду докази виставлення та отримання суборендарем рахунків на оплату і самих рахунків також не було подано до суду;

- згідно з частиною першою статті 9 Закону «Про бухгалтерський облік» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій;

- надання права на користування приміщенням (оренди) належить згідно з підпунктом 14.1.203 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України до операцій з продажу послуг, отже, за договором оренди необхідно щомісяця складати акти здавання-приймання послуг, які повинні відповідати вимогам, встановленим для первинних документів, що встановлені Наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995 №88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», проте вказане було проігноровано орендодавцем;

- вищевказаних первинних документів позивачем до позовної заяви не додано, отже, перевірити правильність позовних вимог та нарахованих штрафних санкцій неможливо;

- враховуючи той факт, що не надано щомісячні акти здавання-приймання послуг, та те, що позивачем не виставлялись відповідачеві рахунки на оплату за Договором, свідчить про відсутність документів, що підтверджують позовні вимоги, а відтак і підстав для задоволення позову.

Доводи відповідача є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, виходячи з такого.

Зі змісту Договору, зокрема пунктів 5.5 та 5.6 вбачається, що орендар зобов'язаний виставити рахунок лише після укладення Договору за перший місяць.

Разом з тим, позивач просить суд стягнути як заборгованість не попередню оплату за перший місяць користування, а орендну плату за період з жовтня по грудень 2015 року.

Пункт 5.6 Договору містить обов'язок суборендаря щомісяця не пізніше 5-го числа поточного місяця сплачувати оренду плату.

Отже, відповідач був зобов'язаний самостійно сплачувати орендні платежі без виставлення відповідних рахунків позивачем.

Слід зазначити, що позивачем виставлявся рахунок-фактура від 20.11.2015 № Ко-0000668 на суму 4 874,41 грн.

Факт отримання вказаного документа відповідачем підтверджується гарантійним листом, який написаний у відповідь на претензію, до якої було додано рахунок-фактуру.

Що ж до посилань, на не оформлення первинних документів і актів надання послуг, які є обов'язковими для сплати податку, то слід вказати таке.

Позивачем подано суду податкові накладні та квитанції про їх реєстрацію, що підтверджують реєстрацію сторонами Договору, у тому числі відповідачем, операцій з оренди та оформлення ПДВ у фіскальних органах.

Що ж до посилань відповідача про те, що: суд безпідставно ухвалою від 22.03.2016 ініціативу проведення звірки поклав на відповідача, оскільки позивач у відповідності до статті 33 ГПК України зобов'язаний довести ті обставини і доводи, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог; відповідно до умов Договору оренди, позивач готує рахунки та акти звірки взаєморозрахунків, то слід вказати таке.

Саме представник відповідача у судовому засіданні 22.03.2016 наголошував на необхідності звіряння взаєморозрахунків.

Оскільки відповідач володіє інформацією щодо здійснення ним розрахунків за Договором (має доступ до власних банківських виписок, тощо); обізнаний про період користування орендованим приміщенням (мета використання офіс); уклавши Договір та додаткову угоду узгодив розмір орендної плати, то підстав для неможливості проведення звірки саме з ініціативи відповідача немає.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 7 157 грн. є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 892,89 грн. пені. Позивач визначає період прострочення: з 06.10.2015 по 16.02.2016 на суму 2 057 грн. (орендна плата за жовтень 2015 року); з 06.11.2015 по 16.02.2016 на суму 2 550 грн. (орендна плата за листопад 2015 року); з 06.12.2015 по 16.02.2016 на суму 2 550 грн. (орендна плата за грудень 2015 року).

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 10.2 Договору у випадку несвоєчасної або в неповному обсязі сплати орендної плати суборендар сплачує орендарю пеню у розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні.

За розрахунком суду стягненню з відповідача підлягає 872,85 грн. пені.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3; ідентифікаційний код: 21616582) в особі Одеської регіональної філії (65078, м. Одеса, вул. Космонавтів, 32; ідентифікаційний код: 26455235) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь приватного підприємства «Конст-Дельта» (68600, Одеська область, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код: 35406789): 7 157 (сім тисяч сто п'ятдесят сім) грн. основного боргу; 872 (вісімсот сімдесят дві) грн. 85 коп. пені та 1 374 (одну тисячу триста сімдесят чотири) грн. 57 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 17.05.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук