ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016 року Справа № 925/1798/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Науменка І.М., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача: представник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

від відповідача-1: ОСОБА_1 - представник ( дов. від 26.05.2016 р. № 1049 )

від відповідача-2: ОСОБА_2 - представник ( дов. від 05.01.2016 р. ),

ОСОБА_3 - представник ( дов. від 05.01.2016 р. )

від третьої особи: представник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

"ЧИГИРИНСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 р. у справі

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

"ЧИГИРИНСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ", м. Чигирин

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК",

с. Петропавлівська Борщагівка

відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю

"Компанія з управлінням активами "АРБ Інвестменс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "ЧИГИРИНСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК", та Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управлінням активами "АРБ Інвестменс" ( з урахуванням заява про збільшення позовних вимог ), про визнання недійсними: Договір № заг від 09.07.2015 р. та Договір відступлення прав за договорами забезпечення від 09.07.2015 р. в частині, що стосується відступлення прав за іпотечним договором від 26.12.2014 р. укладеним між Позивачем та Відповідачем -1.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовував тим, що відповідно до умов спірного договору № заг від 09.07.20115 р., Відповідач-1 відступив, а Відповідач-2 набув в тому числі право вимоги до Позивача за кредитним договором № КЛ-11228/1-980 від 03.07.2014 р., укладеним між Позивачем та Відповідачем-1. При цьому, як стверджує Позивач, в порушення вимог ч. 2 ст. 516 ЦК України, та умов спірного договору, Боржника не було своєчасно повідомлено про заміну Кредитора, крім того Позивач посилається на порушення вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та відсутність повноважень у представників сторін правочину, які підписали спірний договір.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 р. ( суддя Мартинюк С. В. ) у справі № 925/1798/15 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що положення кредитного договору № КЛ-11228/1-980 від 03.07.2014 р., який укладено між Позивачем та Відповідачем 1, не містять жодних умов щодо заборони здійснення відступлення права вимоги за вказаним правочином або здійснення його за згодою боржника. Доводи відносно нікчемності спірного договору з підстав передбачених п. 1, 3, ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" безпідставні, оскільки відступлення права вимоги відбулося на оплатній основі, та за ціною, не менш 20 відсотків від ринкової ціни відступленого права вимоги, матеріали справи не містять доказів в підтвердження того, що неплатоспроможність банку або неспроможність виконання ним грошових зобов'язань, є результатом укладення спірного договору відступлення права вимоги, як і не містять доказів того, що такий договір передбачає надання окремим кредиторам переваг (пільг). Доводи Позивача про відсутність повноважень у представників відповідачів при укладенні спірних правочинів спростовуються матеріалами справи.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "ЧИГИРИНСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 р. по справі № 925/1798/15 у повному обсязі,

за наслідком чого винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування своєї апеляційної скарги, Позивач посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив належним чином всі докази у справі, через що прийшов до висновків, які не підтверджуються матеріалами справи. Крім того, ухвалюючи своє рішення суд першої інстанції не надав належної оцінки та не зясував дотримання вимог ст. 228 ЦК України при укладенні оспорюваних договорів.

Скаржник зазначає на тому, що матеріалами справи не підтверджено повноваження заступника Голови Правління КАТ «ОСОБА_1 банк» на підписання оспорюваних правочинів, оскільки на їх укладення необхідна була згода Загальних зборів акціонерів ПАТ «ОСОБА_1 банк», чого не було зроблено. Крім того, уклавши оспорювані договори про відступлення права вимоги, сторони відступили від звичайних цін та оцінили їх значно нижче, ніж дійсна вартість більше ніж на 20 %, що в свою чергу є порушенням ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є підставою для визнання оспорюваних договорів недійсним.

У відзиві на апеляційну скаргу, Відповідач - 1 просить суд рішення суду по даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним договір відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 р.

Відповідач - 1 вказує на те, що відповідно до постанови Правління НБУ від 09.11.2015 р. № 769 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09.11.2015 р. № 203 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Під час здійснення тимчасової адміністрації Уповноваженій особі Фонду стало відомо про наявність договору про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 р., укладеного між Банком та ТОВ «Компанія з управління активами «АРБ Інвестменс». Уповноваженою особою Фонду було проведено перевірку правочинів ( у тому числі договорів ), вчинених ( укладених ) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, та встановлено, що договір про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 р. згідно ч. 3 ст. 38 Закону є нікчемним оскільки укладений на умовах, гірших за звичайні, оскільки майнові права ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» на грошові кошти були відчужені за ціною, яка є нижчою за звичайні ціни, які діяли на дату укладення договору відступлення і договірна ціна майнових прав ПАТ "РАДИКАЛ БАНК» відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі майнові права та в порядку статей 37, 38 Закону України направлено повідомлення № 2703/15 від 08.10.2015 р. про нікчемність цього договору.

Відповідач-2 просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 р. у справі № 904/1798/15 без змін.

Також, Відповідач-2 посилається на те, що за приписами Закону України «Про інвестиційну діяльність» та за приписами Закону України «Про інститути спільного інвестування» для компаній з управління активами не передбачено ані довіреності, ані договору при представництві інтересів пайового фонду. Договір про управління активами передбачено лише при представництві інтересів корпоративного фонду ( ч. б ст. 63 Закону України «Про інститути спільного інвестування» ). Оскільки закритий недиверсифікований венчурний пайовий інвестиційний фонд «Джерело» не є юридичною особою, за спірним договором Новим кредитором є саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС», тобто при підписанні договору про відступлення права вимоги від 09.07.2015 р., Відповідач - 2 діяв від власного імені як компанія з управління активами, але в інтересах закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Джерело», що підтверджується свідоцтвом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 31.03.2014 року, реєстраційний номер 00604, протоколом № 25/06/15 загальних зборів учасників та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «КУА «АРБ ІНВЕСТМЕНС».

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_4 у складі колегії суддів: Євстигнеєва О.С., Науменка І.М.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М., суддів: Євстигнеєва О.С., Науменка І.М.. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 31.03.2016 р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 р. за клопотанням Відповідача 1, розгляд апеляційної скарги було відкладено на 21.04.2016 р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 р. у справі № 925/1798/15, у звязку з тим, що суддя - доповідач по даній справі знаходився на лікарняному, розгляд справи було призначено на 10.05.2016 р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 29.04.2016 р. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі, у звязку з перебуванням у відпустці судді Євстигнеєва О. С.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_4 у складі колегії суддів: Науменка І.М., Кузнецов В.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.05.2016 р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 26.05.2016 р.

Представник Позивача та Третьої особи у судове засідання не з'явилися. Причини неявки представників суду не відомі, про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи те, що залучені до матеріалів справи докази дозволяють визначитись відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутності представників Позивача та Третьої особи, які не скористалися своїм правом зявитись в судове засідання.

У судовому засіданні 26.05.2016 р. оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників відповідачів, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, та доводи викладені у відзивах на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як встановлено матеріалами справи, 03.07.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "РАДИКАЛ БАНК" ( Кредитодавець ) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ЧИГИРИНСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" ( Позичальник ) був укладений Кредитний договір № КЛ-11228/1-980, згідно умов якого, Кредитодавець надав Позичальнику кредит в розмірі 3 000 000 грн. зі сплатою 25 відсотків річних.

26.12.2014 р. на забезпечення виконання кредитного договору № КЛ-11228/1-980 від 03.07.2014 р. між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ЧИГИРИНСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" ( Іпотекодавець ) та Публічним акціонерним товариством "РАДИКАЛ БАНК" ( Іпотекодержатель ) було укладено Іпотечний договір, предметом якого є комплекс споруд комбікормового заводу, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Чигиринський район, с. Рацево, вул. Портова, 3.

09.07.2015 р. між ПАТ "Радикал Банк" ( Первісний кредитор ) в особі Заступника Голови Правління ОСОБА_5 та ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс" ( Новий кредитор ) в особі директора ОСОБА_6 укладений Договір про відступлення права вимоги № заг, за умовами якого Первісний кредитор передав Новому кредитору право вимоги сплати грошових коштів від Позичальників зазначених у Додатку № 1 до цього ОСОБА_7, а Новий кредитор прийняв право вимоги, що належить Первісному кредиторові у зобовязаннях, зазначених в Додатку № 1 до цього ОСОБА_7.

Згідно з Додатку № 1 до ОСОБА_7 відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 р., в редакції Додаткового договору № 1, до Нового кредитора перейшло право вимоги за сорока двома кредитними договорами, в тому числі за Кредитним договором № КЛ-11228/1-980 від

03.07.2014 р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "РАДИКАЛ БАНК" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ЧИГИРИНСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" ( а також, в тому числі за Кредитним договором № КЛ-5/1-980 від 31.07.2013, укладеним між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Інвестиційна компанія "Екоресурс").

У п. 1.5. ОСОБА_7 відступлення права вимоги від 09.07.2015 р., в редакції Додаткового договору № 1 від 09.07.2015 р., сторони передбачили, що станом на день укладення цього ОСОБА_7 зобовязання боржників за кредитними договорами становить 323 370 538,18 грн. основна сума заборгованості та 8 873 679,69 грн. проценти, нараховані за користування грошовими коштами.

Відповідно до п. 2 ОСОБА_7 відступлення, за відступлення права вимоги за цим ОСОБА_7 Новий кредитор сплачує Первісному кредитору не пізніше 15.07.2015 р. суму у розмірі 100 539 250,03 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок, відкритий у Первісного кредитора № 0001, МФО 319111, .

Згідно платіжного доручення № 15360 від 09.07.2015 р. вбачається, що ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс" здійснило перерахунок коштів на рахунок зазначений у п. 2 ОСОБА_7 відступлення права вимоги у розмірі 248 092 030,78 грн.

09.07.2015 р. між "Радикал Банк" ( Первісний кредитор, Цедент ) та ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс" ( Новий кредитор, Цесіонарій ) був укладений Договір відступлення прав за договорами забезпечення, відповідно до п. 1.1. якого, у зв'язку з укладенням між Цедентом (Первісний кредитор ) та Цесіонарієм ( Новий кредитор ) ОСОБА_7 відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 р. ( Договір відступлення права вимоги ), за яким Цесіонарій ( Новий кредитор ) зобов'язується передати ( сплатити ) Цеденту ( Первісному кредитору ), а Цедент ( Первісний кредитор ) зобов'язується відступити Цесіонарію ( Новому кредитору ) права вимоги за Кредитними договорами перелік яких наведено у Додатку № 1 до цього ОСОБА_7, Цедент передає, а Цесіонарій приймає права за договорами забезпечення, що зазначені в Додатку № 2 до цього ОСОБА_7.

Згідно з п. 1.2. відступлення прав за Договорами забезпечення, здійснюється в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав, включаючи: всі права Заставодержателя та/або Іпотекодержателя, що передбачені умовами ОСОБА_7 забезпечення; право звернення стягнення на предмет застави та/або іпотеки у відповідності до ОСОБА_7 забезпечення.

Отже, за вищевказаними договорами відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення від 09.07.2015 р. Відповідачем - 1 було відступлено Відповідачу - 2 право вимоги до Позивача, яке виникло на підставі Кредитного договору № КЛ - 11228/1-980 від 03.07.2014 р. та Іпотечного договору від 26.12.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову є матеріально-правова вимога про визнання недійсними ОСОБА_7 про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 р., укладеного між ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс" та ПАТ "Радикал Банк" та ОСОБА_7 відступлення прав за договорами забезпечення від 09.07.2015 р. в частині, що стосується відступлення прав за іпотечним договором від 26.12.2014 р. укладеним між Позивачем та Відповідачем -1.

Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю договорів вимогам ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, оскільки укладаючи оспорювані правочини відповідачі в порушення вимог ч. 2 ст. 516 ЦК України своєчасно не повідомили боржника про заміну кредитора. Крім того, Позивач посилався на недійсність спірного договору в силу приписів ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до частини 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В силу приписів ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом положень частин 2 та 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобовязання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобовязання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Ч. 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що положення Кредитного договору № КЛ-11228/1-980 від 03.07.2014 р. та Іпотечного договору від 26.12.2014 р. не містять жодних умов щодо заборони здійснення відступлення права вимоги за вказаним правочином або здійснення її за згодою боржника.

В якості підстави для визнання недійсними спірних угод, Позивач також посилався на відсутність повноважень особи, що їх підписала від імені Банку, на їх вчинення.

Між тим, 09.07.2015 р. відбулося засідання кредитного комітету Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК". Згідно протоколу № 090715/01 кредитний комітет вирішив відступити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю" Компанія з управління активами"АРБІнвестменс", яке діє від імені, в інтересах та за рахунок Закритого не диверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело", права вимоги ( як за основним зобов'язанням, так і за договорами забезпечення ) за активами ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" ( за зобов'язаннями згідно переліку Кредитних договорів, визначеного у додатку№ 1 до цього Протоколу та погодив умови такого відступлення. Правління Банку та ОСОБА_8 Банку погодили рішення кредитного комітету щодо укладення оспорюваного у даній справі договору, що підтверджується відповідними протоколами.

Щодо недійсності оспорюваного правочину з підстав нікчемності договору в силу ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" судом встановлено, що 09.07.2015 р. постановою Правління Національного банку України № 452/БТ, ПАТ "Радикал Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних банків.

На виконання Постанови НБУ, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 130 від 09.07.2015 р. , в ПАТ "Радикал Банк" розпочато процедуру виведення банку з ринка шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 10.07.2015 р. по 09.10.2015 р. включено та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_9

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

В ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів ( у тому числі договорів ), вчинених ( укладених ) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів ( у тому числі договорів ), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно із ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини ( у тому числі договори ) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

08.10.2015 р. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк" на адресу Відповідача-1 ( ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс" ) здійснено повідомлення в порядку ст. ст. 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" про нікчемність ОСОБА_7 відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 р., з підстав передбачених пунктами 1, 2, 3, 7 ч. 3 ст. 38 Закону.

Здійснивши оцінку зібраних у справі доказів, зокрема, звіту про ринкову вартість права вимоги по зобов'язаннях, які є предметом спірного договору, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо безпідставності доводів відносно нікчемності спірних договорів з підстав передбачених п. 1, 3, ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", адже відчуження майна здійснено оплатно; ціна відступлення права вимоги погоджена сторонами, що відповідає вимогам ст. 632 Цивільного кодексу України; банком перед укладенням оспорюваного договору проведено незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості прав вимоги переданого зобовязання; оцінка проведена субєктом оціночної діяльності ДП "Піккард Енд Ко ЛТД", який має відповідний сертифікат Фонду Державного майна України № 14781 від 18.06.2013 р. та який надав відповідний висновок від 09.07.2015 р.; оплату здійснено відповідно до умов договору шляхом перерахування Відповідачем-1 грошових коштів на рахунок Відповідача-2, що підтверджено платіжним дорученням № 15360 від 09.07.2015 р.; здійснена оплата перевищує відчужене право вимоги більш як на 20 % , що свідчить про недоведеність фактів нікчемності спірного правочину з підстав визначених пунктами 1, 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відхиляючи посилання Відповідача-2 на нікчемністі договору з підстав передбачених пунктами 2 та 7 частини 3 ст. 38 Закону, судом встановлено недоведеність фактів, що неплатоспроможність банку або неспроможність виконання ним грошових зобовязань, є результатом укладення спірного договору відступлення права вимоги; також суду не надано доказів того, що такий договір передбачає надання окремим кредиторам переваг (пільг) або містить ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Встановивши вказані факти, до вищенаведених висновків також дійшов Вищий господарський суд України в постанові від 15.03.2016 р. по аналогічній справі № 904/8033/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Екоресурс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс", Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" про визнання недійсним укладеного між відповідачами ОСОБА_7 про відступлення прав вимоги № заг від 09.07.2015 р. з підстав порушення вимог ч. 2 ст. 516 ЦК України ( позивача як Боржника не було своєчасно повідомлено про заміну Кредитора ) та приписів ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Екоресурс"(Позивач по справі № 904/8033/15 ), як і Позивач ( товариство з обмеженою відповідальністю "ЧИГИРИНСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" ) по цій справі є позичальниками, які зазначені у Додатку № 1 до спірного ОСОБА_7 про відступлення права вимоги № заг.

Доводи апелянта про те, що спірні угоди суперечать інтересам держави та порушують публічний порядок, а тому відповідно до ст. 228 ЦК України підлягають визнанню недійсними спростовуються Постановою про закриття кримінального провадження від 09.03.2016 р. винесеною Генеральною прокуратурою України ( а. с. 204 -208 т. с. 4 ).

Як вбачається з вказаної постанови кримінальне провадження № 0000313 за ч. 5 ст. 191 КК України за фактами привласнення службовими особами Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" майна, яке передано банку в якості забезпечення зобовязань за кредитними договорами закрите у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення прийнято місцевим господарським судом за повністю дослідженими обставинами справи з правильним застосуванням норм матеріального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101 - 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИГИРИНСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016 р. у справі № 925/1798/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 27.05.2016 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.М. Науменко