У Х В А Л А

24.05.2016Справа № 910/459/15-г

За скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеппілон Україна" м. Києва

на дії відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві

заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Каргон" м. Києва

Cуддя Паламар П.І.

Представники:

від скаржника: Максимова В.В.,

від органу Державної виконавчої служби: не з'явився,

від заінтересованої особи: Щербина Я.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

у березні та квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Хеппілон Україна" звернулося в суд з указаними скаргам на постанови відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, а саме:

- про відкриття виконавчого провадження ВП № 50167234 від 12 лютого 2016 р.

- про арешт коштів боржника ВП № 50167234 від 12 березня 2016 р.

- про арешт коштів боржника ВП № 50167234 від 23 березня 2016 р.

- про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 50167234 від 8 квітня 2016 р.

- про стягнення виконавчого збору ВП № 50167234 від 8 квітня 2016 р

- про арешт коштів боржника ВП № 50167234 від 15 квітня 2016 р.

- про залучення працівників органів внутрішніх справ ВП № 50167234 від 15 квітня 2016 р.

Посилаючись на те, що вищевказані постанови винесенні без дотримання вимог Закону України "Про виконавче провадження" (далі-Закону) скаржник просив визнати дії органу Державної виконавчої служби щодо їх винесення неправомірними, а постанови - скасувати.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав подані скарги.

Представник органу Державної виконавчої служби у судові засідання не з'явився, про час і місце їх проведення повідомлений у встановленому порядку, через канцелярію суду подав письмові заперечення на скарги, в яких проти скарг заперечив, посилаючись на їх безпідставність.

Заінтересована особа у письмових поясненнях на скарги, її представник у судовому засіданні проти скарг заперечував, посилаючись на їх безпідставність.

Суд вважає можливим розглянути скарги відповідно до вимог ч. 2 ст. 1212 ГПК України у відсутності представника органу Державної виконавчої служби за наявними матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представників скаржника та заінтересованої особи, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у скаргах слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві знаходиться наказ господарського суду м. Києва № 910/459/15-г від 25 серпня 2015 р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеппілон Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каргон" 246064,68 грн. боргу, 42663,38 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 4934,78 грн. три проценти річних з простроченої суми, 5872,95 грн. витрат по оплаті судового збору, а всього 299535,79 грн.

Виконавче провадження відкрите 12 лютого 2016 р. постановою ВП № 50167234, якою надано боржнику семиденний термін для самостійного виконання рішення до 19 лютого 2016 р.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 25. Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Оскільки наказ господарського суду м. Києва відповідав вимогам виконавчого документу, передбачених ст. 18 Закону, строк пред'явлення його до виконання не закінчився і пред'явлений до належного органу Державної виконавчої служби, то державний виконавець правомірно виніс оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження.

Посилання скаржника не несвоєчасне одержання ним вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження не спростовують правомірності відкриття виконавчого провадження.

Доводи про те, що провадження було відкрито державним виконавцем без поданого стягувачем виконавчого документа доказами не підтверджено та спростовуються поясненнями представника стягувача про те, що наказ суду в установленому порядку був пред'явлений до виконання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 35 Закону за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Отже, Законом встановлено порядок відновлення порушеного права боржника самостійно виконати рішення суду шляхом винесення постанови про відкладення виконавчих дій.

Як пояснив скаржник, він звернувся до державного виконавця з відповідною заявою, яка належним чином вирішена не була.

Доказів визнання в установленому порядку бездіяльності державного виконавця щодо вирішення заяви про відкладення виконавчих дій неправомірною не надано.

Вимоги скарги також не стосуються визнання такої бездіяльності неправомірною, тому посилання в цій частині не приймаються судом під час вирішення питання щодо правомірності подальших дій та рішень державного виконавця у виконавчому провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закону) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

За відсутності даних про добровільне виконання боржником рішення суду державний виконавець для вжиття заходів з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва № 910/459/15-г від 25 серпня 2015 р. був вправі накладати арешт на кошти боржника для забезпечення реального його виконання.

За таких обставин постанови про арешт коштів боржника ВП № 50167234 від 12 березня 2016 р., ВП № 50167234 від 23 березня 2016 р., ВП № 50167234 від 15 квітня 2016 р. а також про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 50167234 від 8 квітня 2016 р. є законними.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону для проведення виконавчих дій державний виконавець за необхідності залучає поліцейських у порядку, встановленому цим Законом.

З урахуванням наведеного, за відсутності даних про виконання боржником рішення суду, державний виконавець був вправі постановою ВП № 50167234 від 15 квітня 2016 р. залучити працівників органів внутрішніх справ для проведення виконавчих дій.

Оскільки для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державного виконавця та залучених осіб при проведенні виконавчих дій статтею 7 Закону передбачено право державного виконавця залучати працівників правоохоронних органів, то державний виконавець постановою ВП № 50167234 від 15 квітня 2016 р. правомірно залучив працівників органів внутрішніх справ до проведення виконавчих дій.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 7 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Поясненнями представників сторін, матеріалами справи, копіями наданих скаржником платіжних доручень стверджується, що належні за рішенням суду кошти ним були перераховані безпосередньо на рахунок стягувача.

При цьому, самостійне виконання боржником проведено після початку примусового виконання рішення суду.

Враховуючи наведене державний виконавець правомірно стягнув зі скаржника виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягала стягненню, шляхом винесення відповідної постанови ВП № 50167234 від 8 квітня 2016 р.

За таких обставин у задоволенні скарг слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 86, 1212 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

у задоволенні скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Хеппілон Україна" м. Києва на дії відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві відмовити.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар