КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р. Справа№ 910/31816/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Шапрана В.В.

за участю представників:

від позивача - Бонь Б.О., довіреність № б/н від 09.12.2015;

від відповідача - представник не прибув;

від третіх осіб - представники не прибули,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" на рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/31816/15 (суддя Отрош І.М.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кавертон", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз", публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк", товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" про визнання поруки припиненою.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кавертон" про визнання поруки припиненою.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/31816/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення по даній справі дійшов висновку про відсутність підстав для визнання правовідносин за договором поруки припиненими.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/31816/15 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що укладанням Додаткової угоди № 15 від 22.03.2013 до Кредитного договору № 7.6-78 від 28.04.2009, яка не була погоджена із позивачем як поручителем та відповідно до якої збільшився обсяг його відповідальності, оскільки вказаною додатковою угодою було зменшено кількість та вартість заставного майна, переданого у заставу банку, порука, яка виникла на підставі Договору поруки № 7.6-78/П-2 від 28.04.2009, припинилась.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 16.05.2016 надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач та треті особи правом на участь своїх представників у судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від відповідача та третіх осіб до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін та третіх осіб не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення відповідача та третіх осіб, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між закритим акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк") (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" (позичальник) 28.04.2009 укладено Кредитний договір № 7.6-78, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредит у розмірі 54365000 грн. 00 коп., а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим договором.

Відповідно до п. 3.1.4 кредитного договору (в редакції Додаткової угоди №15 від 22.03.2013) обов'язок банку надати кредит позичальнику виникає виключно з моменту, зокрема, укладення між банком та позичальником в забезпечення виконання боргових зобов'язань за цим договором Угоди про забезпечення - Договору застави товарів в обороті (трактори колісні New Holland T9040, New Holland T9060 та Buhler Versatile) на суму не менше 40501909 грн. 86 коп. в забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком за цим договором.

Згідно п. 8.1 кредитного договору забезпеченням боргових зобов'язань позичальника за цим Договором є Угоди про забезпечення, укладення яких передбачено цим Договором, інші Угоди про забезпечення та інше забезпечення, що будуть укладені / виникнуть у майбутньому.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вищезазначеним кредитним договором між закритим акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк") (заставодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" (заставодавець) 28.04.2009 укладено Договір застави товарів в обороті № 7.6-78/ЗТО, відповідно до умов якого заставодавець з метою забезпечення виконання зобов'язання передає в заставу, а заставодержатель приймає в заставу на умовах, визначених у цьому договорі, товари в обороті.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору заставою за цим Договором забезпечується виконання зобов'язання заставодавця перед заставодержателем, що випливає з укладеного між ними Кредитного договору № 7.6-78 від 28.04.2009 з усіма змінами і доповненнями до нього.

Згідно п. 2.1 договору предметом застави за цим договором є зазначені у Додатку № 1 до цього договору товари в обороті - трактори колісні New Holland T9040 та New Holland T9060 (предмет застави). Асортимент та кількість товарів в обороті, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, визначені на момент укладення цього договору.

Пунктом 2.1.1 договору застави товарів в обороті передбачено, що у разі реалізації/використання у процесі виробничої діяльності товарів в обороті (або їх частин), що є предметом застави, такі товари в обороті перестають бути предметом застави за цим договором з моменту їх вручення набувачу або транспортній організації для відправлення набувачу. Після цього набуті заставодавцем товари такого ж виду, як передбачено у п. 2.1 цього договору, а у разі їх відсутності - будь-якого іншого виду, попередньо узгодженого із заставодержателем, але такого ж роду, як передбачено у п. 2.1 цього договору, стають предметом застави з моменту виникнення на них у заставодавця права власності. Це означає, що зазначена у п. 2.1 цього договору кількість товарів в обороті, що є предметом застави, не є незмінною і буде змінюватись протягом строку дії цього договору в залежності від видів наявних у заставодавця товарів в обороті.

Згодом, а саме 22.03.2013 між сторонами укладено Додаткову угоду № 13 до Договору застави товарів в обороті № 7.6-78/ЗТО від 28.04.2009, якою сторони виклали п. 2.1 договору застави у новій редакції, зазначивши, що предметом застави є трактори колісні New Holland T9040, New Holland T9060 та Buhler Versatile.

Відповідно до п.п. 2.3 та 2.4 договору застави товарів в обороті (в редакції Додаткової угоди № 13 від 22.03.2013) загальна балансова вартість предмета застави становить 40501909 грн. 86 коп.; оціночна вартість за домовленістю сторін становить 40501909 грн. 86 коп.

Крім цього, 28.04.2009 між закритим акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк", (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк") (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" (поручитель) укладено Договір поруки № 7.6-78/П-2, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником (товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз") зобов'язань, вказаних у ст. 2 цього договору.

Згідно п. 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником у повному обсязі. Поручитель відповідає у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора, тощо.

Відповідно до п. 1.3 договору поруки у разі порушення боржником зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов'язання у повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Відповідно до ст. 2 договору поруки порукою за цим договором забезпечується виконання зобов'язань боржника перед кредитором, які випливають з Кредитного договору.

Кредитним договором, відповідно до умов договору поруки, є Кредитний договір № 7.6-78 від 28.04.2009, укладений між кредитором і боржником.

Згідно п. 2.2 договору поруки у разі внесення змін до договору, з якого випливає зобов'язання, що мають наслідком збільшення обсягу відповідальності поручителя, поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов'язання в розрізі таких змін за умови, якщо поручитель письмово погодився із такими змінами у зобов'язанні.

Відповідно до п. 2.3 договору поруки будь-які інші зміни у зобов'язанні, які не пов'язані із збільшенням обсягу відповідальності поручителя за цим договором, жодним чином не впливають на обов'язки поручителя за цим договором і не потребують його згоди.

Крім цього, 07.10.2015 між публічним акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" (новий кредитор) укладено Договір про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрований в реєстрі за № 3920, відповідно до умов якого первісний кредитор зобов'язується відступити новому кредитору права вимоги за кредитним договором (за Кредитним договором № 7.6-78 від 28.04.2009) та договорами забезпечення (зокрема, за Договором поруки № 7.6-78/П-2 від 28.04.2009), а новий кредитор зобов'язується прийняти права вимоги та сплатити первісному кредитору компенсацію за відступлення права.

Відповідно до п. 2.2 вказаного договору права вимоги до боржника за кредитним договором та договорами забезпечення, що належать первісному кредитору, переходять від первісного кредитора до нового кредитора з моменту сплати новим кредитором первісному кредитору компенсації за відступлення прав вимоги у сумі, строки та порядку, що передбачені п. 2.3 цього договору.

Згідно п. 2.3 договору про відступлення прав вимоги від 07.10.2015 (в редакції Договору про внесення змін до Договору про відступлення прав вимоги від 07.10.2015) сума компенсації становить 23616340 грн. 16 коп. та сплачується до 13.10.2015 включно.

Пунктом 2.4 договору про відступлення прав вимоги від 07.10.2015 (підпункт а) передбачено, що боржник, його поручителі та майнові поручителі належним чином повідомляються про відступлення прав вимоги первісним кредитором прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення шляхом направлення/вручення їм первісним кредитором відповідних повідомлень в день проведення повного розрахунку новим кредитором згідно з п. 2.3 цього договору; до повідомлення боржнику первісний кредитор додає примірник цього договору.

Згідно п. 2.4 договору первісний кредитор протягом 3-х робочих днів з моменту проведення розрахунку за цим договором у повному обсязі передає новому кредитору документи, про що підписується акт приймання-передачі документів, а також всю інформацію, яка є важливою для здійснення новим кредитором прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення.

Відповідно до п. 4.1.2 договору (в редакції Договору про внесення змін від 13.10.2015) в разі несплати новим кредитором компенсації, передбаченої п. 2.3 цього договору, в термін до 13.10.2015 (включно) договір вважається розірваним.

Публічне акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк" надіслало товариству з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" повідомлення (вих. № КНО-61-05-1298 від 13.10.2015) про відступлення права вимоги за Договором про відступлення прав вимоги від 07.10.2015, яке було отримане боржником 16.10.2015 (відповідно до вхідного реєстраційного штампу за № 176/01).

Отже, банком було відступлено товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" право вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення.

Згодом, а саме 03.11.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кавертон" (новий кредитор) укладено Договір про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шуваєвою О.С., зареєстрований в реєстрі за № 1467, відповідно до умов якого первісний кредитор зобов'язується відступити новому кредитору права вимоги за кредитним договором (за Кредитним договором № 7.6-78 від 28.04.2009) та договорами забезпечення (зокрема, за Договором поруки № 7.6-78/П-2 від 28.04.2009), а новий кредитор зобов'язується прийняти права вимоги та сплатити первісному кредитору компенсацію за відступлення права.

Згідно п. 2.2 договору права вимоги до боржника за кредитним договором та договорами забезпечення, що належать первісному кредитору, переходять від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору.

Відповідно до п. 2.3 договору сума компенсації становить 23666340 грн. 16 коп. та сплачується протягом 18 календарних днів з моменту підписання цього договору.

Положеннями п. 2.4 договору (підпункт а) передбачено, що боржник, його поручителі та майнові поручителі належним чином повідомляються про відступлення прав вимоги первісним кредитором прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення шляхом направлення/вручення їм первісним кредитором відповідних повідомлень в день укладення цього договору.

Згідно з п. 2.4 договору первісний кредитор в момент підписання та нотаріального посвідчення цього договору передає новому кредитору документи, про що підписується акт приймання-передачі документів, а також всю інформацію, яка є важливою для здійснення новим кредитором прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення.

Відповідно до п. 4.1.2 договору (в редакції Договору про внесення змін від 13.10.2015) в разі несплати новим кредитором компенсації, передбаченої п. 2.3 цього договору, в термін до 13.10.2015 (включно) договір вважається розірваним.

За актом приймання-передачі документів від 03.11.2015 товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгруп Фактор" передало, а товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кавертон" отримало документи, передбачені Договором про відступлення прав вимоги від 03.11.2015, зокрема Кредитний договір № 7.6-78 від 28.04.2009 разом з усіма додатковими угодами до нього та Договір поруки № 7.6-78/П-2 від 28.04.2009 разом з усіма додатковими угодами до нього.

Таким чином, з урахуванням положень п.п. 2.2 та 2.4 договору про відступлення прав вимоги від 03.11.2015 права вимоги за вказаним договором були відступлені новому кредитору - товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кавертон".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" вважаючи, що внаслідок укладання Додаткової угоди № 15 від 22.03.2013 до Кредитного договору № 7.6-78 від 28.04.2009, збільшено обсяг відповідальності поручителя, звернулося до суду з даними позовом про визнання поруки за Договором поруки від 28.04.2009 припиненою.

Судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Позивач зазначає, що у зв'язку з укладенням Додаткової угоди № 15 від 22.03.2013 до Кредитного договору № 7.6-78 від 28.04.2009, яка не була погоджена із ним як поручителем та відповідно до якої збільшився обсяг відповідальності позивача, оскільки вказаною додатковою угодою було зменшено кількість та вартість заставного майна, переданого у заставу банку, порука, яка виникла на підставі Договору поруки № 7.6-78/П-2 від 28.04.2009, припинилась.

Вказані обставини не свідчать про збільшення його відповідальності та відповідно не можуть бути підставою для визнання договору поруки припиненим, з огляду на наступне.

Як вже зазначалось, згідно з ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що припинення поруки спричинюють такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України у справі № 6-20цс11 від 21 травня 2012 року.

Відповідно до п. 4.1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" від 24.11.2014 № 1 зміна умов зобов'язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителя може припинити поруку лише у випадку, коли зазначене призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за забезпеченим порукою зобов'язанням.

Збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни забезпеченого порукою зобов'язання суди повинні розуміти як:

підвищення розміру процентів або встановлення нових умов щодо порядку зміни розміру процентної ставки, що призведе до її збільшення;

відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти;

установлення або збільшення розміру неустойки;

розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним тощо.

Господарські суди мають враховувати, що згода поручителя надається в порядку та у спосіб, який передбачений договором поруки. Якщо договором поруки передбачено зміну його умов за письмової згоди сторін, то у такому разі саме лише повідомлення кредитором або боржником поручителя про зміну умов договору не є доказом надання поручителем згоди.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов'язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов'язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати.

На зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається, і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК (постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6-160цс13).

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що у зв'язку із зменшенням кількості та вартості заставленого майна, переданого товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Агро-Союз" у заставу публічному акціонерному товариству "Перший Український міжнародний банк" за Договором застави товарів в обороті № 7.6-78/ЗТО від 28.04.2009, у позивача збільшився обсяг відповідальності за Договором поруки № 7.6-78/П-2 від 28.04.2009, зокрема, що виникли умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для нього, з'явились нові ризики, відмінні від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршився майновий стан позивача.

При цьому, зміна кількості та вартості заставленого майна жодним чином не збільшує відповідальність позивача як поручителя, оскільки порукою (за Договором поруки № 7.6-78/П-2 від 28.04.2009) забезпечено виконання основного зобов'язання - зобов'язання боржника за Кредитним договором № 7.6-78 від 28.04.2009 (сплата основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора, тощо), а внесення змін до вказаного Кредитного договору шляхом зменшення кількості та вартості заставленого майна жодним чином не змінює обсяг основного зобов'язання (розмір суми кредиту, процентів, пені, штрафу, комісій, тощо), оскільки застава, так само як і порука, є видом забезпечення виконання основного зобов'язання, та в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п. 1.2 Договору поруки № 7.6-78/П-2 від 28.04.2009 поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником у повному обсязі. Поручитель відповідає у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора, тощо.

Згідно з п. 1.3 Договору поруки № 7.6-78/П-2 від 28.04.2009 у разі порушення боржником зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов'язання у повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого із них окремо.

Тобто, кредитор у випадку забезпечення виконання основного зобов'язання (в тому числі, укладення договору застави, поруки, іпотеки) та настання прострочення з виконання основного зобов'язання має право задовольнити свої вимоги як шляхом стягнення заборгованості з боржника по основному зобов'язанню, так і шляхом пред'явлення вимоги до осіб, які забезпечили виконання основного зобов'язання, в тому числі поручителя чи застоводавця, як у повному обсязі, так і частково. Отже, кредитор має диспозитивне право вибору щодо порядку та способу задоволення своїх вимог шляхом пред'явлення вимоги як до боржника, так і до поручителя чи інших осіб, які забезпечили виконання основного зобов'язання, як у повному обсязі, так і частково.

Таким чином, наявність інших видів забезпечення, в тому числі договору застави майна, та внесення змін до такого договору, не може впливати на обсяг відповідальності поручителя за договором поруки, оскільки кредитор вправі пред'явити вимогу до поручителя вне залежності від наявності забезпечення у вигляді застави.

Будь-яких доказів підвищення розміру процентів або встановлення нових умов щодо порядку зміни розміру процентної ставки; відстрочення виконання основного зобов'язання; установлення або збільшення розміру неустойки; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, тощо за Кредитним договором № 7.6-78 від 28.04.2009 позивачем суду не надано.

З огляду на викладене, доводи апелянта про збільшення обсягу відповідальності позивача через укладення додаткової угоди до кредитного договору не відбулось, а отже доводи апелянта в наведеній частині є необґрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Стосовно поданої відповідачем до суду першої інстанції заяви про визнання позову, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Згідно з частиною п'ятою статті 78 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем. Проте суд, який вирішує спір, не зв'язаний заявою відповідача про визнання позову. На підставі частини шостої статті 22 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо відповідні дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (у тому числі юридичної чи фізичної особи, яка не є учасником даного судового процесу), спір підлягає вирішенню по суті згідно з вимогами чинного законодавства (п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18).

Враховуючи те, що судом першої інстанції було вірно встановлено обставини відсутності підстав для визнання поруки припиненою, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про неприйняття заяви відповідача про визнання позову.

За наведених обставин, підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2016 у справі №910/31816/15 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи №910/31816/15 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

В.В. Шапран