РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016Справа №910/23232/15

За позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

до Публічного акціонерного товариства «Центренерго»

про стягнення 6 862 444,24 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Войтенко А.І. - по дов. № 38 від 21.03.2016

від відповідача Савельєв С.І. - по дов. № 864/22 від 18.12.2015

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення 6 862 444,24 грн., з яких: 1 858 190,86 грн. пені, 4 893 405,86 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 110 847,52 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих себе останнім зобов'язань згідно договору поставки № 44/1-96 від 16.10.2014.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/23232/15 від 09.11.2015 стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» 1 000 000,00 грн. пені, 4 893 405,86 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 110 847,52 грн. - 3% річних, 73 080,00 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/23232/15 від 15.02.2016 рішення Господарського суду міста Києва № 910/23232/15 від 09.11.2015 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України № 910/23232/15 від 18.04.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 у справі № 910/23232/15 скасовано в частині стягнення 1 858 190,86 грн. пені, справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/23232/15 були отримані Господарським судом міста Києва 27.04.2016 та за наслідками повторного автоматичного розподілу передані на розгляд судді Сіваковій В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/23232/15 від 28.04.2016 справу призначено до розгляду на 17.05.2016.

Відповідач у поданих 12.05.2016 до відділу діловодства суду поясненнях просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач в судовому засіданні 17.05.2016.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 17.05.2016 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 17.05.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.10.2014 між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (відповідач, покупець) укладено договір поставки № 44/1-96 (далі - договір), з подальшими змінами, внесеними додатковими угодами.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність покупця імпортне кам'яне вугілля, ввезене на митну територію України судновими партіями за кодами згідно УКТЗЕД 2701 19 00 00 (далі - вугілля) та забезпечити укладення договору перевезення вугілля залізничним транспортом до узгодженого сторонами місця призначення, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі і специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору (далі - специфікація/специфікації).

Згідно з п. 1.2. договору покупець, на умовах, передбачених ним договором, зобов'язується прийняти вказане вугілля і сплатити вартість вугілля за цим договором.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не було повністю здійснено розрахунки за поставлене вугілля, у зв'язку з чим позивачем за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань нарахована пеня в розмірі 1 858 190,86 грн., яка є предметом нового розгляду справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2004 порушено справу № 15/76-б про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Центренерго» та відповідно до ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

19.01.2013 набрав чинності Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в новій редакції (внесених Законом України від 22.12.2011 № 4212-УІ).

Відповідно до п. 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в новій редакції зі змінами) положення цього закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, наведені встановлюють яка редакція Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» має застосовуватись залежно від стадії, на якій перебував боржник на момент набрання ним чинності.

Вищий господарський суд України в постанові № 910/23232/15 від 18.04.2016 зазначив про необхідність встановлення в якій процедурі банкрутства перебував відповідач станом на 19.01.2013.

З ухвали Господарського суду міста Києва № 15/76-б-43/624-б від 06.06.2011 вбачається, що продовжено термін проведення підготовчого засідання у справі № 15/76-б-43/624-б про визнання банкрутом Відкритого акціонерного товариства «Центренерго» на строк до закінчення процедури погашення заборгованості, визначеному Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Пунктом 3.4 ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» (із змінами) передбачено, що процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 01.09.2015.

Отже, станом на 19.01.2013 відповідач перебував на стадії підготовчого засідання.

Також слід зазначити, що станом на 19.01.2013 відповідач не перебував в процедурі ліквідації та до відповідача не застосовувались норми Закону України «Про відновленя платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що регулюють продаж майна.

Слід зазначити, що провадження у справі про банкрутство ПАТ «Центренерго» було порушено ухвалою Господарського суду міста Киева № 15/76-б від 09.02.2004, тобто до моменту набрання чинності нової редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Розгляд справи про банкрутство ПАТ «Центренерго» на даний час триває та ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 у справі № 15/76-6-43/624-б продовжено строк процедури розпорядження майном на шість місяців до 08.06.2016.

Оскільки справу про банкрутство відповідача порушено до набрання чинності змін, внесених Законом України від 22.12.2011 № 4212-УІ та постанову про визнання боржника банкрутом наразі не прийнято (продовжено процедуру розпорядження майном), застосуванню підлягає попередня редакція Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що діяла до 19.01.2013 (Аналогічна позиція щодо застосування попередньої редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» викладена в постанові Вищого господарського суду України від 28.07.2015 № 922/4357/14).

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у попередній редакції) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства;

- не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, вказана норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію. Тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на не нараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржнику, щодо якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

На даний час, розгляд справи про банкрутство ПАТ «Центренерго» триває, а саме знаходиться на стадії попереднього судового засідання у процедурі розпорядження майном та складення реєстру вимог кредиторів. Таким чином, введений господарським судом мораторій на задоволення вимог кредиторів досі триває.

Дія заходів, пов'язаних із введенням мораторію, поширюється як на конкурсну заборгованість, що виникла до моменту порушення справи про банкрутство, так і на поточну заборгованість, що виникла після порушення справи про банкрутство. Норми, які б обмежували дію заходів, пов'язаних із введенням мораторію, на поточну заборгованість у попередній редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» відсутні.

Таким чином, протягом дії мораторію неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується, в тому числі і щодо поточної заборгованості, яка виникла після порушення справи про банкрутство.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення пені.

Таким чином, позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення 1 858 190,86 грн. безпідставні та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Витрати відповідача по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному та касаційному порядку підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, з огляду на наступне

Відповідно до п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Стаття 49 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони.

Вищим господарським судом України постанова Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 у справі № 910/23232/15 скасовані в частині стягнення пені, тобто в тій частині рішення, яка оскаржувалась відповідачем в апеляційному і касаційному порядку.

Враховуючи те, що за результатами нового розгляду справи суд відмовив в задоволенні позовних вимог позивача про стягненні пені в розмірі 1 858 190,86 грн., а отже рішення в цій частині відбулось на користь відповідача, тому сплачений відповідачем судовий збір за розгляд справи в апеляційному та касаційному порядку підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 85, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, ) 80 388 (вісімдесят тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги та 87 696 (вісімдесят сім тисяч шістсот дев'яносто шість) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за розгляд касаційної скарги.

Повне рішення складено 24.05.2016.

СуддяВ.В.Сівакова