донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.05.2016 справа №905/1724/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при секретарі судового засіданняСгара Е.В Агапова О.Л., М'ясищева А.М. Тимошенко А.А.

за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача:не прибув не прибув
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім", м. Київ
на рішення господарського суду Донецької області
від17 грудня 2015 р.
у справі№ 905/1724/15 (суддя О.М. Шилова)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Київський страховий дім", м. Київ
до відповідача за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації Донецької області, м. Волноваха Донецької області 1.Шуригіна Дмитра Євгеновича, м. Волноваха Донецької області 2.Волноваської районної ради, м. Волноваха Донецької області
простягнення 5565,71 грн. страхового відшкодування в порядку регресу
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 17.12.2015р. у справі №905/1724/15 відмовлено в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім", м.Київ до Відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації, м.Волноваха Донецької області про стягнення 5565,71грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім", м. Київ звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 17.12.2015 у справі №905/1724/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду є необґрунтованим та таким, що прийнято із невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що між позивачем та відповідачем наявні правовідносини, які регулюються спеціальними нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначив, що з огляду на складання спірного полісу у письмовій формі, сторони договору дотримались письмової форми правочину, у зв'язку із чим не можна вважати страховий поліс нікчемним.

Позивач у судове засідання 16.05.2016р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Відповідач у судове засідання 16.05.2016р. не прибув, причини неявки не повідомив.

Треті особи у судове засідання 16.05.2016р. не прибули, причини неявки не повідомили.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом встановлено, що на думку позивача 01.11.2012р. між Приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім", м. Київ (далі - Страховик) та Волноваською районною радою (далі - Страхувальник) було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/9076756 (далі - Поліс, а.с.9, 83, 103, 117), згідно п.7 якого позивачем забезпечений транспортний засіб марки ВАЗ 21070, номерний знак НОМЕР_1.

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 24.12.2012р. у справі №0506/6842/2012 (провадження №3/0506/1772/2012) встановлено: 06.11.2012р. о 12-10 ОСОБА_1. в м.Маріуполі по вул.Леніна навпроти будинку №92, перед перехрестям з вул.Леванського, керуючи автомобілем ВАЗ 21070, н.з. НОМЕР_1, який належить Волноваській районній раді, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Skoda Fabia, н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2., який належить ОСОБА_2., чим порушив п.2.3б, 12.1., 13.1. ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України (а.с.106).

Під час ДТП ОСОБА_1. перебував у трудових відносинах з Відділом освіти Волноваської районної державної адміністрації (а.с.24, 25, 106), а автомобіль ВАЗ 21070, д.н.з. НОМЕР_1 - у строковому безоплатному користуванні Відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації на підставі Договору позички від 12.09.2012р. та акту приймання-передавання від 12.09.2012р., укладених з Волноваською районною радою (а.с.132-134).

ОСОБА_2. (постраждала особа) 16.11.2012р. повідомив Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" про настання страхового випадку (а.с.10) та 15.05.2013р. надав позивачу Заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.54).

Приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім" 30.05.2013р. складено страховий акт №150цв/2013 на суму 5565,71грн. (а.с.56) на підставі якого останнє виплатило ОСОБА_2. страхове відшкодування в сумі 5565,71грн., про що свідчить відповідне платіжне доручення №1144 від 06.06.2013р. (а.с. 57).

Позивач, звертаючись до суду першої інстанції із позовом, обґрунтував позовні вимоги тим, що на підставі приписів підпункту "г" п.1.1. ч.1 ст.38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) після виплати страхового відшкодування він отримав право зворотної вимоги до Відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації як до особи, відповідальної за завдану гр-ну ОСОБА_2. шкоду

Місцевий господарський суд відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що договір страхування є нікчемним та не може породжувати права та обов'язки, враховуючи відсутність підпису страхувальника на Полісі №АВ/9076756 від 01.11.2012р.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне підтримати вищевказану позицію місцевого суду, враховуючи наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що місцевий господарський суд неодноразово (ухвалами від 03.09.2015р., від 22.10.2015р. та від 26.11.2015р.) зобов'язував позивача надати копію підписаного страхувальником примірника Полісу №АВ/9076756 від 01.11.2012р.

В матеріалах справи містяться чотири копії Полісу №АВ/9076756 від 01.11.2012р.: додана до позовної заяви (а.с.9), надана позивачем з супровідним листом від вих.№1575 від 05.10.2015р. (а.с.83), наявна у копіях адміністративної справи №0506/6842/2012 (провадження №3/0506/1772/2012) відносно Шуригіна Д.Є. (а.с.103) та надана позивачем з супровідним листом №2010 від 16.11.2015р. (а.с.117).

Жодна із перелічених копій не містить в пункті 13. "Підписи сторін" ані підпису, ані печатки Волноваської районної ради, зазначеної в Полісі №АВ/9076756 від 01.11.2012р. як Страхувальник.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що оригінал Полісу №АВ/9076756 від 01.11.2012р. не містить підпису і печатки Страхувальника.

Відповідно до ч.1. ст.2 Закону відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України).

За приписом ч.4 ст.203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі. Абзацом 1 ч.1, абз.1, 2 ч.2 ст.207 ЦК України встановлені наступні вимоги до письмової форми правочину: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Частина перша ст.16 Закону України "Про страхування" містить визначення договору страхування: це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За умовами ч.4 ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування повинен містити: назву документа; назву та адресу страховика; прізвище, ім'я, по батькові або назву страхувальника та застрахованої особи, їх адреси та дати народження; прізвище, ім'я, по батькові, дату народження або назву вигодонабувача та його адресу; зазначення предмета договору страхування; розмір страхової суми за договором страхування іншим, ніж договір страхування життя; розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат за договором страхування життя; перелік страхових випадків; розміри страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати; страховий тариф (страховий тариф не визначається для страхових випадків, для яких не встановлюється страхова сума); строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; умови здійснення страхової виплати; причини відмови у страховій виплаті; права та обов'язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін; підписи сторін.

Стаття 981 Цивільного кодексу України встановлює, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Можливість визнання судом дійсним нікчемного договору страхування ЦК України не передбачена.

Статтею 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (абз.1 ч.1); правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін (ч.4). Частина перша ст.236 ЦК України встановлює, що нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи наведене, з огляду на наявність в матеріалах справи копії полісу №АВ/9076756 від 01.11.2012р., що не містить підпису страхувальника, укладений між Приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім" та Волноваською районною радою договір страхування є нікчемним у відповідності до норм діючого законодавства та не може породжувати жодних правових наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю і іншого позивачем не доведено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім", м.Київ до Відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації, м.Волноваха Донецької області про стягнення 5565,71грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Посилання позивача на той факт, що підписаний оригінал полісу Полісу №АВ/9076756 від 01.11.2012р. знаходиться у страхувальника не приймаються колегією суддів апеляційного суду до уваги, оскільки бланк полісу складається з двох аркушів самокопіювального паперу формату А-4, у зв'язку із чим відсутність підпису та печатки страхувальника на примірнику полісу, що знаходиться у позивача, свідчить й про відсутність підпису та печатки страхувальника на примірнику полісу, що знаходиться у останнього, і іншого позивачем не доведено.

Доводи позивача стосовно набрання укладеного між сторонами договору страхування чинності, у зв'язку внесенням страхувальником першого страхового внеску, не приймаються колегією суддів апеляційного суду враховуючи наступне:

- на підтвердження вищевказаних обставин, позивач надав додатковий доказ, який не досліджувався місцевим господарським судом, а саме, копію банківської виписки по рахунку, яка не може бути прийнята апеляційним судом, враховуючи відсутність обґрунтування позивача щодо неможливості її подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього;

- із наданої позивачем вищевказаної виписки вбачається, що платником страхового внеску є не страхувальник, а Відділ освіти Волноваської районної державної адміністрації, який не є стороною договору страхування;

- сплата страхового внеску була здійснена 07.11.2012р., тобто після скоєння ДТП, яка відбулась 06.11.2012р.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято із вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду господарського суду Донецької області від 17.12.2015 у справі №905/1724/15 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім", м. Київ на рішення господарського суду Донецької області від 17.12.2015 у справі №905/1724/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 17.12.2015 у справі №905/1724/15 - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Е.В. Сгара

Судді: А.М. М'ясищев

О.Л. Агапов