ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.05.16р. Справа № 904/3962/16

Суддя Фещенко Ю.В. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське регіональне підприємство "Спецсервіс" (м. Дніпропетровськ)

до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (м. Київ) в особі територіально відокремленого підрозділу Філії - Дніпропетровського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (м. Дніпропетровськ)

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровське регіональне підприємство "Спецсервіс" (далі-позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі відокремленого підрозділу Філії - Дніпропетровського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі-відповідач), в якому просить суд:

- зобов'язати виконати платіжне доручення № 83 від 27.04.2016 на переказ коштів шляхом списання з рахунку платника № 4370 грошових коштів в загальній сумі 11164 000 грн. 00 коп. та перерахувати їх отримувачу, за вказаними в ньому реквізитами;

- зобов'язати виконати платіжне доручення № 84 від 27.04.2016 на переказ коштів шляхом списання з рахунку платника № 4370 грошових коштів в загальній сумі 32 500 000 грн. 00 коп. та перерахувати їх отримувачу, за вказаними в ньому реквізитами.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Так, статтею 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до статті 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів є розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція) та опис вкладення, який відповідає спеціалізованій формі бланків №107.

Відповідно до пункту 61 "Правил надання послуг поштового зв'язку", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Судом встановлено, надані до матеріалів позовної заяви поштовий опис вкладення від 13.05.2016 та фіскальний чек № 3528 від 13.05.2016, свідчать про направлення копії позовної заяви з додатками на адресу Філії - Дніпропетровського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (49050, м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 115), тоді як доказів направлення копії позову з додатками на адресу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г) позивачем до позову не надано.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним законодавством України (стаття 56 Господарського процесуального кодексу України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права шляхом встановлення обовязку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції, включає в себе обовязок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обовязку, не буде відповідати статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 6 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Також, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом 3 частиною 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору складає 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 1 378 грн. 00 коп.

Розділом 2 ОСОБА_1 Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" регулюється питання щодо сплати судового збору, відповідно до якого сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

ОСОБА_1 передбачено, що вирішуючи питання щодо сплати судового збору, господарський суд повинен виходити, зокрема, з такого. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (абзац 1 пункту 2.11 ОСОБА_1).

При зверненні до господарського суду із позовом, позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, однак згідно квитанції № 1607 від 05.05.2016 судовий збір сплачено лише у розмірі 1 378 грн. 00 коп., тобто як за одну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи вищевикладене, квитанція № 1607 від 05.05.2016 про сплату судового збору у розмірі 1 378 грн. 00 коп., що додана до позовної заяви, не може бути належним доказом сплати судового збору.

На підставі пункту 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що актом господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2016 № 186/16, в якому зафіксовано, що під час розкриття конверту, надісланого Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровське регіональне підприємство "Спецсервіс", в додатку до позовної заяви б/№ від без дати відсутні:

- п. 10: роздруківка платіжного доручення № 83 від 27.04.2016р.;

- п. 11: роздруківка платіжного доручення № 84 від 27.04.2016р.

Відповідно до пункту 3.5 ОСОБА_1 Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

При чому, відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні статті 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Також суд зазначає, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у ОСОБА_1 від 04.12.2012 року по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 56, 57, пунктами 4, 6 частини 1 статті 63, статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровське регіональне підприємство "Спецсервіс" до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (м. Київ) в особі територіально відокремленого підрозділу Філії - Дніпропетровського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про зобов'язання вчинити певні дії і додані до неї документи без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що згідно з частиною 3 статтею 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Додаток:

- позовна заява з доданими документами на 25 аркушах, в тому числі оригінал квитанції № 1607 від 05.05.2016 про сплату судового збору в сумі 1 378,00 грн.;

- поштовий опис вкладення;

- поштовий конверт;

- оригінал акту господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2016 № 186/16 на 1-му аркуші.

Суддя ОСОБА_2