ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.05.2016 Справа № 920/260/16
За позовом - Приватного акціонерного підприємства «ДВ СИСТЕМА», м. Київ,

до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Суми,

про розірвання договорів та стягнення 103429,80 грн.,

СУДДЯ ЗАЙЦЕВА І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Пархоменка В.М. за довіреністю від 11.03.2016 № 11-03/2016,

відповідача - не з'явився,

за участю секретаря судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: позивач просить суд розірвати договори про реструктуризацію заборгованості від 29.09.2015 (за договором суборенди нежитлового приміщення від 11.06.2012 № С-2/0) та про реструктуризацію заборгованості від 29.05.2015 (за договором оренди від 02.06.2015 № СО-02/2015, а також за договором про надання послуг по утриманню нежитлової споруди та прибудинкової території від 01.07.2012 № К-2) у зв'язку із невиконанням грошових зобов'язань; визнати наслідки розірвання договорів про реструктуризацію заборгованості від 29.09.2015 (за договором суборенди нежитлового приміщення від 11.06.2012 № С-2/0) та про реструктуризацію заборгованості від 29.05.2015 (за договором оренди від 02.06.2015 № СО-02/2015, а також за договором про надання послуг по утриманню нежитлової споруди та прибудинкової території від 01.07.2012 № К-2) шляхом стягнення з відповідача 97509 грн. 40 коп.; стягнути з відповідача 5920 грн. 40 коп. пені за договорами про реструктуризацію заборгованості від 29.09.2015 (за договором суборенди нежитлового приміщення від 11.06.2012 № С-2/0) та про реструктуризацію заборгованості від 29.05.2015 (за договором оренди від 02.06.2015 № СО-02/2015, а також за договором про надання послуг по утриманню нежитлової споруди та прибудинкової території від 01.07.2012 № К-2); стягнути з відповідача 4307 грн. 46 коп. судового збору.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити.

Відповідач свого представника в засідання суду не направив, відзиву на позов не подав, про час, дату та місце судового слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ф. 107, яке повернуте на адресу Господарського суду Сумської області відділенням поштового зв'язку.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 43 та 33 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами, у відповідності до положень статті 75 названого Кодексу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.06.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Правове партнерство» та відповідачем у справі було укладено договір суборенди нежитлового приміщення № С-2/о, на підставі якого відповідач отримала в піднайм частину нежитлового приміщення - п'ятиповерхової будівлі під літ. «А-V», розташованої за адресою: АДРЕСА_3, а саме: ізольовані приміщення, загальною площею 75,6 м.кв.

Розмір суборендної плати за даним договором становить 3634,60 грн. без ПДВ за місяць, що підтверджується протоколом про договірну ціну (а.с. 14).

Договір суборенди нежитлового приміщення № С-2/о від 11.06.2012 року сторонами було розірвано, про що свідчить додаткова угода від 29.05.2015 року до договору суборенди нежитлового приміщення № С-2/о від 11.06.2012 року. За актом прийму-передачі суборендованого приміщення від 31.05.2015 року до договору суборенди нежитлового приміщення № С-2/о від 11.06.2012 року відповідачем повернуто позивачеві вищезазначене нежитлове приміщення.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що грошові зобов'язання за зазначеним вище договором відповідачем належним чином не виконувались, в результаті чого станом на 31.05.2015 року утворилась заборгованість зі сплати суборендної плати у розмірі 31711,80 грн.

29.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Правове партнерство» та відповідачем у справі було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № С-2/о від 11.06.2012 року, на підставі якого відповідач зобов'язався в строк з 01.10.2015 року до 31.12.2017 року сплачувати не пізніше 25 числа кожного місяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місцем, в якому укладено договір про розстрочення заборгованості, суму заборгованості у розмірі 1174,51 грн., проте відповідач до 29.02.2016 року не здійснив жодного платежу згідно даного договору, і загальна сума боргу за даним договором на час подання даної позовної заяви складає 31711,80 грн.

08.02.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Правове партнерство» (цедент) та Приватним акціонерним товариством «ДВ СИСТЕМА» (цесіонарій) було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким цедент відступив цесіонарію право вимоги до відповідача у розмірі 31711,80 грн. з переданням цесіонарію акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.08.2015 року, яким відповідач підтвердила наявність заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № С-2/о від 11.06.2012 року у розмірі 31711,80 грн.

Також відповідачу було надіслано поштою повідомлення цедента про зміну кредитора, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 08.02.2016 року (а.с. 23).

02.06.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежитлового приміщення № СО-02/2015, на підставі якого відповідач отримала в найм частину нежитлового приміщення п'ятиповерхової будівлі під літ. «А-V», розташованої за адресою: АДРЕСА_3, а саме ізольовані приміщення, зазначені в технічному плані за №№ 8, 9, 12, загальною площею 75,6 м.кв. Розмір суборендної плати за даним договором становить 3634,60 грн. без ПДВ. за місяць, що підтверджується протоколом про договірну ціну (а.с. 29).

Як вбачається з матеріалів справи зазначений договір сторонами було розірвано, про що свідчить додаткова угода від 30.07.2015 року до договору оренди нежитлового приміщення № СО-02/2015 від 02.06.2015 року, майно повернуто, що підтверджується актом повернення орендованого приміщення від 31.08.2015 року до договору оренди нежитлового приміщення № СО-02/2015 від 02.06.2015 року.

Також між сторонами було укладено договір про надання послуг по утриманню нежитлової споруди та прибудинкової території № К-2 від 01.07.2012 року, за яким відповідач зобов'язана була відшкодовувати витрати позивача на комунальні послуги у періоді дії укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Правове партнерство» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 договору суборенди нежитлового приміщення № С-2/о від 11.06.2012 року.

Грошові зобов'язання за зазначеними вище двома договорами відповідачем не виконувались, в результаті чого станом на 31.08.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму у розмірі 65797,60 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 22.09.2015 рік.

29.09.2015 року між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за договором оренди № СО-02/2015 від 02.06.2015 року, що утворилась станом на 31.08.2015 року на суму 10903,80 грн. та за договором про надання послуг по утриманню нежитлової споруди та прибудинкової території № К-2 від 02.07.2012 р., що утворилась станом на 31.08.2015 року на суму 54893,80 грн., на підставі якого відповідач зобов'язаний в строк з 01.10.2015 року до 31.12.2017 року сплачувати не пізніше 25 числа кожного місяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місцем, в якому укладено договір про розстрочення заборгованості, суму заборгованості у розмірі 2436,94 грн., проте відповідачем на не здійснено жодного платежу згідно згаданого договору. Загальна сума боргу за даним договором складає 65797, 60 грн.

Статтею 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до вищезазначеного, орендар (відповідач) зобов'язаний своєчасно вносити оренду плату та у повному обсязі, згідно з умовами укладеного між сторонами договору.

Пунктом першим статті 610 цього ж Кодексу визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків позовних вимог №№ 1, 2 (а.с. 40-41) заборгованість відповідача за договором про реструктуризацію заборгованості від 29.09.2015 року за договором № С-2/о від 11.06.2012 року, за договором про реструктуризацію заборгованості від 29.09.2015 року за договором оренди нежитлового приміщення № СО-02/2015 від 02.06.2015 року та за договором про надання послуг по утриманню нежитлової споруди та прибудинкової території № к-2 від 02.07.2012 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 97509,40 грн.

Враховуючи наведені обставини, зокрема те, що факт заборгованості відповідача перед позивачем повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідач, в свою чергу, доказів оплати заборгованості не подав, заперечень щодо позову не подав, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 97509,40 грн. визнаються судом обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню на підставі статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 627 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а статтею 526 цього ж Кодексу визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 629 цього ж Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено підстави для зміни або розірвання договору.

Так, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до пунктів 2.2.1 договорів від 29.09.2015 року про реструктуризацію заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № С-2/о від 11.06.2012 року та про реструктуризацію заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № СО-02/2015 від 02.06.2015 року та договором № к-2 від 02.07.2012 року, позивач має право прийняти рішення про дострокове розірвання договору про розстрочення та пред'явити до сплати суму заборгованості, якщо боржник не сплачує в повному обсязі розстрочені суми заборгованості відшкодування у строки, визначені цим договором.

Враховуючи те, що відповідач не здійснив оплату заборгованості за вищевказаними договорами, позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні оспорюваних договорів, а відтак порушення відповідачем умов договорів від 29.09.2015 року про реструктуризацію заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № С-2/о від 11.06.2012 року та про реструктуризацію заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № СО-02/2015 від 02.06.2015 року та договором № к-2 від 02.07.2012 року є істотним.

За таких обставин та приймаючи до уваги те, що відповідач, в свою чергу, будь-яких заперечень (відзиву на позов) не подав, правомірні та обґрунтовані позовні вимоги позивача щодо розірвання договорів від 29.09.2015 року про реструктуризацію заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № С-2/о від 11.06.2012 року та про реструктуризацію заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № СО-02/2015 від 02.06.2015 року та договором № к-2 від 02.07.2012 року, укладених між сторонами, підлягають задоволенню на підставі статті 651 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пунктів 3.1 договорів від 29.09.2015 року про реструктуризацію заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № С-2/о від 11.06.2012 року та про реструктуризацію заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № СО-02/2015 від 02.06.2015 року та договором № к-2 від 02.07.2012 року, у разі несвоєчасного внесення плати за договором боржнику нараховується пеня в розмірі 0,5 відсотка від суми, що підлягає до оплати, яка нараховується за кожен день прострочення, але не більше, ніж 100 відсотків загальної суми боргу.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків №№ 1, 2 (а.с. 40-41) загальна сума пені, нарахованої за період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року, становить 5920,40 грн.

Згідно статей 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), якщо це встановлено договором або законом, а стаття 547 цього ж Кодексу встановлює, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється в письмовій формі.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).

Частина 6 статті 232 названого Кодексу встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Права позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачені умовами договорів від 29.09.2015 року про реструктуризацію заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № С-2/о від 11.06.2012 року та про реструктуризацію заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № СО-02/2015 від 02.06.2015 року та договором № к-2 від 02.07.2012 року, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 5920,40 грн. за період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі вимог статей 549-552, 629 Цивільного кодексу України, вищезазначених норм Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», оскільки стягувана сума не виходить за межі встановлених цим Законом обмежень.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір від 29 вересня 2015 року про реструктуризацію заборгованості за договором « С-2/0, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Правове партнерство» (01000, м. Київ, вул. Лабораторна, буд. 11, ідентифікаційний код 35142219) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (40021, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

3. Розірвати договір від 29 вересня 2015 року про реструктуризацію заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення № СО-02/2015 від 02.06.2015 року та договором № к-2 від 02.07.2012 року, укладений між Приватним акціонерним підприємством «ДВ СИСТЕМА» (01021, м. Київ, вул. Липська, буд. 19/7, кв. 51, ідентифікаційний код 33498034) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (40021, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (40021, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного підприємства «ДВ СИСТЕМА» (01021, м. Київ, вул. Липська, буд. 19/7, кв. 51, ідентифікаційний код 33498034) заборгованість в сумі 97509,40 грн., пеню в сумі 5920,40 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 4307,46 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.05.2016 року.

суддя І.В. Зайцева