РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016Справа №910/3804/16

За позовом Комунального підприємства "Київпастранс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "СВІТНОВА"

про стягнення 9 083,84 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Козачук Н.Ю. (довіреність № 06-5/1096 від 24.12.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київпастранс" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "СВІТНОВА" (відповідач) про стягнення 9 083,84 грн., з яких: інфляційні втрати у розмірі 6818,01 грн. та 3% річних у розмірі 2262,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва №14/8-11 від 05.09.2011 в частині своєчасної оплати наданих послуг. У зв'язку із тим, що відповідач допустив прострочення грошового зобов'язання, позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 6818,01 грн. та 3% річних у розмірі 2262,77 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/3804/16, розгляд справи призначено на 22.03.2016.

В судове засідання 22.03.2016 представники сторін не з'явились, витребуваних документів не надали, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2016 відкладено розгляд справи № 910/3804/16 на 12.04.2016.

28.03.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли витребувані судом первинні документи за договором.

В судовому засіданні 12.04.2016 судом було встановлено, що згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "СВІТНОВА" (відповідач) змінило місцезнаходження та у відповідності до даного витягу, на даний час юридичною адресою останнього є: 61166, Харківська область, місто Харків, Дзержинський район, проспект Науки, будинок 36.

Проте, оскільки, зміна місцезнаходження відповідача відбулась після 04.03.2016, тобто після порушення провадження у даній справі, то у відповідності до ч. 3 ст. 17 ГПК України, підстави для направлення даної справи за підсудністю відсутні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 відкладено розгляд справи № 910/3804/16 на 26.04.2016.

22.04.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі та пояснення щодо заборгованості за договором за період з січня 2014 року по лютий 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 26.04.2016 заявив клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/3804/16 на 15 днів та відкладено розгляд справи на 17.05.2016.

06.05.2016 через відділ діловодства суду від позивача надішйли докази здійснення відповідачем оплат за договором.

Представник позивача в судовому засіданні 17.05.2016 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 17.05.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи надсилались на адресу відповідача, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань після порушення провадження у справі та на адресу, вказану у позові. А тому, відповідач був повідомлений про час та місце судового засідання.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Також, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, оскільки, відповідач не скористався належним йому процесуальним правом приймати участь в судових засіданнях, відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, відповідачем суду не надано, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 17.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.09.2011 між Комунальним підприємством "Київпастранс" (сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "СВІТНОВА" (сторона 2) було укладено договір про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва № 14/8-11 (далі - договір), відповідно до умов якого сторона 1 надає стороні 2 послуги з розміщення реклами на опорах та контактній мережі, які перебувають у господарському віданні КП "Київпастранс", а саме надає в тимчасове користування місця для розміщення рекламних засобів.

Відповідно до п. 1.2 договору, сторона 2 використовує надані місця для розміщення рекламних засобів відповідно до порядку розміщення реклами на транспорті комунальної власності м. Києва, затвердженого в установленому порядку і умов цього Договору та здійснює оплату наданих послуг.

Згідно із п. 4.3 договору, оплата за цим договором здійснюється за кожен місяць наданих послуг в 3 денний термін з моменту отримання рахунку - фактури, але не пізніше 15 числа місяця, що йде за тим, в якому були надані послуги.

Відповідно до п. 4.6 договору, що загальна вартість (ціна) цього договору складається із сум вказаних в рахунках, виставлених на підставі фактично наданих послуг з розміщення рекламних засобів на спорудах, що знаходяться в господарському віданні КП "Київпастранс" на підставі цього договору та додаткових угод.

Умовами п. 6.1 договору встановлено, що договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками діє з дати підписання протягом 5 років.

У зв'язку із тим, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за послуги надані за договором позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував 3% річних у розмірі 2262,77 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6818,01 грн. грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи актів прийому - здачі виконаних робіт, на виконання умов договору, позивач у період з січня 2014 року по серпень 2015 року здійснив технічне забезпечення розміщення рекламних конструкцій на суму 282720,00 грн., а відповідач прийняв вказані послуги без зауважень та заперечень.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із наявними в матеріалах справи банківськими виписками відповідач у період з липня 2014 року по липень 2015 року здійснив часткові оплати за договором про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва № 14/8-11 від 05.09.2011 (остання оплата 22.07.2015 у розмірі 10000,00 грн. за розрахунком позивача зарахована як оплата за березень 2015 року).

Наявність у відповідача заборгованості у розмірі 64157,14 грн. за договором у періоди за березень (частково) - травень 2015 року, липень - серпень 2015 року встановлена рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 у справі №910/27770/15 за позовом Комунального підприємства "Київпастранс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "СВІТНОВА" про стягнення заборгованості в сумі 79037,14 грн. за договором про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва №14/8-11 від 05.09.2011 та у відповідності до ст. 35 ГПК України не потребує доведення.

Як підтверджено наявними в матеріалах справи актами прийому - здачі виконаних робіт та банківськими виписками, відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов'язання за договором в частині своєчасної, у визначені пунктом 4.3. договору строки, оплати за надані позивачем послуги з розміщення реклами, у зв'язку із чим, позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання з оплати наданих позивачем у період з січня 2014 року по серпень 2015 року послуг, то позивачем правомірно здійснено нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України.

Нарахування 3% річних здійснене позивачем за кожним актом прийому-здачі виконаних робіт окремо за періоди:

з 16.02.2014 по 03.07.2014 (послуги за січень 2014 року);

з 16.03.2014 по 03.08.2014 (послуги за лютий 2014 року);

з 16.04.2014 по 05.08.2014 (послуги за березень 2014 року);

з 16.05.2014 по 14.08.2014 (послуги за квітень 2014 року);

з 16.06.2014 по 01.09.2014 (послуги за травень 2014 року);

з 16.07.2014 по 14.09.2014 (послуги за червень 2014 року);

з 16.08.2014 по 18.09.2014 (послуги за липень 2014 року);

з 16.09.2014 по 24.09.2014 (послуги за серпень 2014 року);

з 16.10.2014 по 29.12.2014 (послуги за вересень 2014 року);

з 16.11.2014 по 01.02.2015 (послуги за жовтень 2014 року);

з 16.12.2014 по 01.02.2015 (послуги за листопад 2014 року);

з 16.01.2015 по 08.02.2015 (послуги за грудень 2014 року);

з 16.02.2015 по 02.03.2015 (послуги за січень 2015 року);

з 16.04.2015 по 31.01.2016 (послуги за березень 2015 року);

з 16.05.2015 по 31.01.2016 (послуги за квітень 2015 року);

з 16.06.2015 по 31.01.2016 (послуги за травень 2015 року) ;

з 16.08.2015 по 31.01.2016 (послуги за липень 2015 року);

з 16.09.2015 по 31.01.2016 (послуги за серпень 2015 року).

Нарахування інфляційних втрат здійснене позивачем по кожному акту прийому-здачі виконаних робіт окремо за:

березень-квітень 2014 року (послуги за січень 2014 року);

квітень-червень 2014 року (послуги за лютий 2014 року);

травень-липень 2014 (послуги за березень 2014 року);

червень-липень 2014 (послуги за квітень 2014 року);

липень 2014 року (послуги за травень 2014 року);

серпень 2014 року (послуги за червень 2014 року);

жовтень-грудень 2014 року (послуги за вересень 2014 року);

грудень 2014 року - січень 2015 року (послуги за жовтень 2014 року);

січень 2015 року (послуги за листопад 2014 року);

травень-липень 2015 року, серпень-грудень 2015 року (послуги за березень 2015 року);

червень-грудень 2015 року (послуги за квітень 2015 року);

липень-грудень 2015 року (послуги за травень 2015 року);

вересень-грудень 2015 року (послуги за липень 2015 року);

жовтень-грудень 2015 року (послуги за серпень 2015 року).

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат в межах визначених позивачем періодів судом встановлено, що 3% річних становлять 2096,86 грн. та інфляційні втрати - 6810,45 грн., у зв'язку із чим, вимоги підлягають задоволенню частково.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "СВІТНОВА" (61166, Харківська область, м. Харків, Дзержинський район, проспект Науки, будинок 36, ) на користь Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, будинок 2, ) інфляційні втрати у розмірі 6810,45 грн., 3% річних у розмірі 2096,86 грн. та судові витрати у розмірі 1351,22 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 23.05.2016.

Суддя С.О. Турчин