донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

17.05.2016р. справа №905/3378/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:ОСОБА_5, представник за дов. №19-65 від 01.01.16р.
від відповідача:ОСОБА_6, представник за довю №10 від 01.01.16р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_2» м.Маріуполь, Донецька область

на рішення господарського судуДонецької області
від27.01.2016 року
у справі№ 905/3378/15 (суддя Бойко І.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІВЕКС» м.Київ
до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_2» м.Маріуполь, Донецька область
простягнення заборгованості за договором поставки №658 від 06.03.2014р. у розмірі 758 365,52грн., пені у розмірі 25 388,65грн., 3% річних у розмірі 8 265,47грн., інфляційних у розмірі 53 595,97грн.

ВСТАНОВИВ:

07.12.2015р. до господарського суду Донецької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКВІВЕКС» м.Київ з позовом до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_2» м.Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості за договором поставки №658 від 06.03.2014р. у розмірі 798 365,52грн., пені у розмірі 23 877,47грн., 3% річних у розмірі 12 638,60грн., інфляційних у розмірі 79 691,85грн. (т.1 а.с.4-7).

26.01.2016р. позивач надав заяву про зменшення позовних вимог №2976 від 25.01.2016р., в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 758 365,52грн., пеню у сумі 25 388,65грн., 3% річних у сумі 8 265,47грн, інфляційні у сумі 53 595,97грн. (т.1, а.с.225-233).

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.01.2016р. позовні вимоги задоволені повністю (т.2 а.с.2-4).

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_2» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКВІВЕКС» м.Київ заборгованість у розмірі 758 365,52грн., пеню у розмірі 25388,65грн., 3% річних у розмірі 8265,47грн., інфляційних у розмірі 53595,97грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 12684,22грн.

Повернуто позивачу з Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 4344,85 грн., як надмірно сплаченого відповідно до платіжного доручення №1428 від 30.11.2015р.

В обґрунтування прийнятого рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи доведений факт отримання відповідачем товару та не сплати у встановлені договором терміни за нього. Інші вимоги є похідними, а відтак позов задоволений у повному обсязі.

Відповідач, Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_2» звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати рішення господарського суду Донецької області від 27.01.2016р. по справі №905/3378/15 та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі (т.2 а.с.16-19).

Апелянт наполягає на тому, що місцевим судом порушені норми процесуального та матеріального права, неповно з»ясовані обставини, що мають значення для справи.

Скаржник зазначив, що судом першої інстанції проігноровано посилання відповідача на п.8 Специфікації до договору, відповідно до якого дата поставки обладнання визначається датами прибуткових ордерів з обов»язковою відміткою у ЦПП та УСХ .

Також, апелянт зазначає, що ціна обладнання зазначена з урахуванням транспортних витрат, а транспортні витрати несе постачальник (позивач).

На думку апелянта, місцевий суд безпідставно стягнув суму пені, не дослідив наявність виключних обставин, не взяв до уваги майновий стан сторін, ступінь виконання зобов»язання кожної із сторін, зокрема, здійснення господарської діяльності відповідачем в зоні проведення АТО.

Також, місцевий суд припустився порушень ч.3 ст.551 ЦК України, ч.1 ст.233 ГК України, п.3 ч.1 ст.83 ГПК України та відхилив безпідставно клопотання відповідача про зменшення суми пені.

Таким чином, апелянт вважає, що викладені вище порушення норм матеріального та процесуального права призвели до безпідставного стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

21.03.2016р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу №3624 від 12.03.2016р., в якому останній просить суд апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 27.01.2016р. по справі №905/3378/15 залишити без змін. Відзив колегією суддів розглянутий та залучений до матеріалів справи (т.2, а.с.34-37).

21.03.2016р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи з посиланням на поважну причину, яке розглянуто, прийнято до уваги та залучено до матеріалів справи (т.2, а.с.31-32).

28.03.2016р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали суду від 22.03.16р від позивача надійшли письмові пояснення №3970 від 24.03.2016р., які колегією суддів розглянуті та залучені до матеріалів справи (т.2, а.с.43-49).

Справа слухання відкладалася відповідно до вимог ст. 77 ГПК України в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

Склад колегії суддів був змінений згідно Розпорядження керівника апарату суду від 24.03.2016р. № 64 у зв"язку з перебуванням члена колегії судді Попкова Д.О. у відпустці та за Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів визначений наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Марченко О.А.

17.05.2016р. представник апелянта у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити у повному обсязі.

Апелянт у судовому засіданні звернувся до суду із клопотанням від 13.05.2016р. № 09/96 про залучення до матеріалів справи витребуваних судом документів, а також просив переглянути питання щодо зменшення суми пені з огляду на скрутне становище підприємства.

Позивач у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у запереченнях на апеляційну скаргу та просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКВІВЕКС» є юридичною особою (ідентифікаційний код 37502259), що підтверджено випискою з ЄДРПОУ, Статутом (т.1 а.с. 12-20, 24-25).

Відповідач, Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_2» є юридичною особою (ідентифікаційний код 00191129), що підтверджено витягом із ЄДРПОУ (т.1 а.с.115-116).

06.03.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_2» (за договором покупець, далі - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКВІВЕКС» (за договором постачальник, далі позивач) було укладено договір на придбання технологічного обладнання №658 (т.1, а.с.27-32)..

З предмету договору вбачається, що постачальник зобов»язується передати, а покупець прийняти та оплатити обладнання на умовах, передбачених договором (п.1.1 договору).

Згідно п.2.1 договору, кількість, номенклатура обладнання зазначається у специфікаціях до договору, які є невід»ємною частиною.

Розділом 3 договору сторони визначили умови та строки поставки.

Так, згідно п. 3.2. договору постачальник зобовязується поставити обладнання на умовах поставки, вказаних в Специфікаціях у відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції 2010 року.

Пунктом 3.3. договору встановлено, що строки поставки обладнання вказуються в специфікаціях.

Розділом 4 договору сторони визначили ціну і загальну суму договору.

Так, поставка обладнання здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, які вказані в специфікаціях та включають в себе податки, збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркировки та інші витрати постачальника, які звязані з поставкою обладнання (п.4.1 договору).

Загальна сума договору визначається як сумарна вартість обладнання, поставка якого здійснюється згідно наданих до нього специфікацій (п.4.3 договору).

Розділом 5 договору сторони визначили умови платежів.

Так, відповідно до п. 5.2. договору, оплата за поставлене обладнання буде здійснюватися протягом строку, вказаного в специфікації, який рахується з моменту поставки обладнання та надання документів, вказаних в п. 6.3. договору.

Датою оплати обладнання вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (п.5.3 договору).

Розділом 7 договору сторони визначили відповідальність сторін.

Так, пунктом 7.2 договору передбачено, що у випадку порушення більш чим на 30 календарних днів строку оплати обладнання, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін щодо необхідності надання згоди на укладення органами правління сторін, які мають відповідні повноваження (п.10.4).

Даний договір діє до 31.12.2014р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов»язань (у тому числі гарантійних) за договором (п. 10.5 договору).

Додатковою угодою №3 від 26.12.2014р. сторони продовжили строк дії договору №658 від 03.03.2014р. до 31.12.2015р. (т.1 а.с.33).

Специфікаціями до договору сторони визначили номенклатуру, виготовлювача, рік випуску, якісні характеристики, кількість, ціну за одиницю та загальну вартість, а також а також строк поставки та оплати (п.п. 4, 5 специфікації).

Специфікацією №1 від 06.03.2014р. (т.1 а.с.34-35) сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності з даною специфікацією, складає 141754грн., ПДВ 20% складає 28350,8грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 170104,8 грн. Одночасно у п. 4 специфікації встановлено, що строк поставки: календарних днів з моменту, зазначеному в п.9 специфікації. Відповідно до п.5 специфікації строк оплати поставлених ресурсів: 100% протягом 30 календарних днів від дати надходження ТМЦ. Відповідно до п.8 специфікації датою поставки вважається дата приходного ордеру з відміткою в ТТН (т.1, а.с.34-35).

Специфікацією №2 сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 959,08грн., ПДВ 20% складає 191,82грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 1150,9 грн. Одночасно у п. 4 специфікації встановлено, що строк поставки: 40 банківських днів з моменту передплати, з можливою достроковою поставкою. Відповідно до п.5 специфікації строк оплати поставлених ресурсів: передплата 50%, протягом 0 календарних днів від дати підписання специфікації; 50% протягом 5 календарних днів від дати надходження ТМЦ (т.1 а.с.36).

Специфікацією №3 від 27.05.2014р. сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 45879грн., ПДВ 20% складає 9175,8грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 55054,8грн. Одночасно у п. 4 специфікації встановлено, що строк поставки: 0 календарних днів з моменту поставки, вказаному у п.9 специфікації. Відповідно до п.5 специфікації строк оплати поставлених ресурсів: : 100%, протягом 75 календарних днів від дати надходження ТМЦ(т.1 а.с.37-38).

Специфікацією №5 сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 53261грн., ПДВ 20% складає 10652,2грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 63913,2грн. Одночасно у п. 4 специфікації встановлено, що строк поставки: 40 календарних днів з моменту підписання специфікації. Відповідно до п.5 специфікації строк оплати поставлених ресурсів: : 100%, протягом 30 календарних днів від дати надходження ТМЦ(т.1 а.с.39).

Специфікацією №6 від 20.08.2014р. сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 28467грн., ПДВ 20% складає 5693,40грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 34160,40грн. (т.1 а.с.40)

Специфікацією №7 від 26.09.2014р. сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 78957грн., ПДВ 20% складає 15791,40грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 94748,40грн. (т.1 а.с.41).

Специфікацією №8 від 31.10.2014р. сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 264490грн., ПДВ 20% складає 52898грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 317388грн. (т.1 а.с.42) .

Специфікацією №9 від 26.12.2014р. сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 546750грн., ПДВ 20% складає 109350грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 656100грн. Одночасно у п. 4 специфікації встановлено, що строк поставки: 50 календарних днів з моменту підписання специфікації. Відповідно до п.5 специфікації строк оплати поставлених ресурсів: : 100%, протягом 15 календарних днів від дати надходження ТМЦ(т.1 а.с.43).

Специфікацією №10 від 14.05.2014р. сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 185448,9грн., ПДВ 20% складає 37089,78грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 222538,68грн. (т.1 а.с.44)

Специфікацією №11 від 14.05.2014р. сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 319472,10грн., ПДВ 20% складає 63894,42грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 383366,52грн. (т.1 а.с.45).

Специфікацією №12 сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 33112,6грн., ПДВ 20% складає 6622,52грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 39735,12грн. Одночасно у п. 4 специфікації встановлено, що строк поставки: 20 календарних днів з моменту підписання специфікації. Відповідно до п.5 специфікації строк оплати поставлених ресурсів: 100%, протягом 15 календарних днів від дати надходження ТМЦ(т.1 а.с.46).

Специфікацією №13 сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 476376,20грн., ПДВ 20% складає 95275,24грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 571651,44грн. Одночасно у п. 4 специфікації встановлено, що строк поставки: 60 календарних днів з моменту підписання специфікації. Відповідно до п.5 специфікації строк оплати поставлених ресурсів: 100%, протягом 15 календарних днів від дати надходження ТМЦ (т.1 а.с.48).

Специфікацією №14 сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 3490грн., ПДВ 20% складає 698грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 4188грн. Одночасно у п. 4 специфікації встановлено, що строк поставки: 30 календарних днів з моменту підписання специфікації. Відповідно до п.5 специфікації строк оплати поставлених ресурсів: 100%, протягом 15 календарних днів від дати надходження ТМЦ(т.1 а.с.49).

Специфікацією №15 від 27.07.2015р сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 2091,34грн., ПДВ 20% складає 418,27грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 2509,61грн. Одночасно у п. 4 специфікації встановлено, що строк поставки: 30 календарних днів з моменту підписання специфікації. Відповідно до п.5 специфікації строк оплати поставлених ресурсів: 100%, протягом 15 календарних днів від дати надходження ТМЦ. (т.1 а.с.50).

Специфікацією №16 від 19.08.2015р. сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 9516грн., ПДВ 20% складає 1903,20грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 11419,20грн. Одночасно у п. 4 специфікації встановлено, по графіку. Відповідно до п.5 специфікації строк оплати поставлених ресурсів: 100%, протягом 15 календарних днів від дати надходження ТМЦ (т.1 а.с.51).

Також, сторонами до специфікації №16 був погоджений і підписаний графік поставки відповідно до якого, період поставки визначено - листопад 2015р. (т.1 а.с.52).

Специфікацією №17 від 21.10.2015р. сторони погодили, що вартість обладнання, яке поставляється у відповідності до даної специфікації, складає 191280грн., ПДВ 20% складає 38256грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 229536грн. Одночасно у п. 4 специфікації встановлено, що строк поставки: 70 календарних днів з моменту підписання специфікації. Відповідно до п.5 специфікації строк оплати поставлених ресурсів: 100%, протягом 15 календарних днів від дати надходження ТМЦ(т.1 а.с.53).

Специфікації до договору №658 від 06.03.2014р. підписані сторонами та скріплені печатками сторін та є його невід»ємною частиною.

На виконання умов договору позивач поставив на адресу відповідача обладнання, що підтверджується видатковими накладними: №Е-72 від 18.03.2014р. на суму 170104,80грн., №1347 від 18.06.2014р. на суму 53726,74грн., №Е-879 від 02.07.2014р., Е-2453 від 18..11.2014р., №Е-1607 від 01.12.2014р. на суму 44247,60грн., №Е-2557 від 05.12.2014р. на суму 4916,40грн., №Е-2387 від 26.12.2014р. на суму 291600грн., №Е-635 від 08.06.2015р. на суму 227203,92грн., №Е-2452 від 18.11.2014р. на суму 25788грн., №Е-1374 від 22.10.2015р. на суму 126744,48грн., №Е-1207 від 24.09.2015р. на суму 218700грн., №Е-1144 від 02.11.2015р. на суму 571651,44грн., які містяться у матеріалах справи (т.1 а.с. 65, 73, 79, 83, 86, 88, 90, 93, 240, 241, 244, 246, 247, 250).

Факт отримання покупцем товару підтверджується підписом представника покупця у вказаних накладних, які скріплені печатками і довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей (№563 від 11.03.2014р., №1926 від 17.06.2014р., №2139 від 02.06.2014р., №3817 від 13.11.2014р., №4067 від 27.11.2014р, №4067 від 27.11.2014р., №4346 від 19.12.2014р., №279 від 02.06.2015р., №3817 від 13.11.2014р., №4067 від 27.11.2014р.., №849 від 21.09.2015р., №1067 від 28.10.2015р.), які наявні у матеріалах справи (т.1 а.с.68, 76, 80, 84, 87, 89, 92, 94, 242, 245, 248, 251).

19.11.2015р. позивач звертався до відповідача з претензією №1776, в якій пропонував останньому сплатити суму заборгованості за договором №658 від 06.03.2015р. у сумі 1 019 063,52грн. (т.1 а.с.57-60). Однак претензія позивача залишилася без відповіді та реагування.

Позивач зазначає, що з урахуванням часткової оплати відповідачем та заяви про зменшення позовних вимог №2976 від 25.01.2016р. за останнім утворилася заборгованість за поставлене обладнання у розмірі 758 365,52грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, позивачем заявлені до стягнення сума пені у розмірі 25 388,65грн., 3% річних у розмірі 8265,47грн. та інфляційні у розмірі 53 595,97грн.

За таких обставин позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо стягнення боргу, пені, 3% річних та інфляційних за договором поставки.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Приписи статті 11 ЦК України передбачають, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договір (на придбання технологічного обладнання) поставки № 658 від 06.03.2014р. є за своєю правовою природою договором постачання, правовідносини за яким регулюються главою 30 параграф 1 Господарського кодексу України та главою 54 параграф 3 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов»язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов»язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Згідно вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зоов»язується прийняти мано (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов»язан вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов»язковості договору для виконання сторонами.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

З огляду на фактичні обставини справи, здійснення між сторонами господарських зобов»язань підтверджується видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи (т.1 а.с. 65, 73, 79, 83, 86, 88, 90, 93, 240, 241, 244, 246, 247, 250).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо доведеності факту отримання відповідачем обладнання та не сплати за накладними у встановлені договором терміни, тому вважає висновок суду про стягнення боргу у розмірі 758 365,52грн. обґрунтованим та документально підтвердженим.

У судовому засіданні відповідач звернув увагу суду на те, що вже після винесення судом рішення сума боргу частково була сплачена та станом на 13.05.2016р. вона складає 156 162,60 грн., що підтверджено платіжними дорученнями, які додані до клопотання відповідача від 13.05.2016р. № 09/96, що також підтвердив представник позивача.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог №2976 від 25.01.2016р. пеню згідно п.7.2 договору у розмірі 25 388,65грн. (т.1 а.с.225-233).

Щодо вимог позивача в частині стягнення пені у розмірі 25 388,65грн., колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст.216 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ст.611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України)

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

У відповідності до частини 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

За приписом п.7.2 договору у випадку порушення більш чим на 30 календарних днів строку оплати обладнання, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період.

Приймаючи до уваги наведене і те, що матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача за договором №658 від 06.03.2014р. у розмірі 1018695,12 грн. за видатковими накладними №№Е-2452 від 18.11.14р., Е-2453 від 18.11.14р., Е-1607 від 01.12.14р., Е-1207 від 24.09.15р., Е-1374 від 22.10.15р., Е-1144 від 02.11.15р., то розмір пені до стягнення складає 25388,65грн. з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Перевіривши розрахунок пені судом апеляційної інстанції встановлено, що позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 25388,65грн. за період з 04.01.2015 року по 25.01.2016 року за видатковим накладними №№Е-2452 від 18.11.14р., Е-2453 від 18.11.14р., Е-1607 від 01.12.14р., Е-1207 від 24.09.15р., Е-1374 від 22.10.15р., Е-1144 від 02.11.15р. обґрунтовані, доведені та правомірно задоволені господарським судом.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 80%, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналогічне положення міститься і в ст. 233 ГК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов"язання.

Зменшення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу є правом суду, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру цих санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов"язання, господарський суд повинен об"єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов"язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов"язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов"язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони ( в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов"язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Колегія суддів погоджується з відмовою місцевого суду у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені у зв»язку з ненаданням документів про скрутне фінансове становище підприємства відповідача, які не були надані відповідачем і суду апеляційної інстанції при зверненні з усним аналогічним клопотанням, яке колегією суддів також відхилено.

Щодо стягнення 3% річних у розмірі 8265,47грн. та інфляційних у розмірі 53595,97грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов"язання.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи наведені приписи законодавства та перевіривши заявлені до стягнення 3% річних у сумі 8265,47грн. за період 04.12.2014р. по 25.01.2016р, та інфляційні у сумі 53595,97грн. за період з 04.12.2014р. по 25.01.2016р., колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення цих вимог у повному обсязі.

Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого суду щодо відмови у задоволенні заяви відповідача про надання відстрочки виконання рішення на 4 місяця у зв»язку з ненаданням відповідних документів у підтвердження скрутного становища підприємства відповідача та можливістю подання заяви відповідно до ст.121 ГПК України.

Твердження апелянта щодо порушення позивачем строків поставки не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки є неналежними та такими, що не мають значення для вирішення спору по суті.

Доводи апелянта про те, що до сума боргу включає у себе й суму транспортних витрат, колегією суддів відхиляються, оскільки відповідно до п.4 договору, поставка обладнання здійснюється по ціні, яка визначена у відповідності до умов поставки, вказані у специфікаціях до договору та включають в себе всі податки, збори та інші обов"язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника (позивача), пов»язані з постачанням обладнання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновок місцевого господарського суду, тому підстав для її задоволення немає, оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_2» м.Маріуполь, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 27.01.2016р. у справі №905/3378/15 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 27.01.2016р. у справі №905/3378/15 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді І.В.Зубченко

ОСОБА_3

Надр.5 прим:1 у справу; 1позивачу; 1 відповідачу; 1 ДАГС; 1ГС Донецької обл.