ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" травня 2016 р. Справа № 907/299/16

Суддя Русняк В.С., розглянувши матеріали заяви публічного акціонерного товариства "ВіЕсБанк", м. Львів про забезпечення позову за позовною заявою публічного акціонерного товариства "ВіЕсБанк", м. Львів до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Чоп про стягнення заборгованості 65178,58грн. за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Разом з позовною заявою позивачем - публічним акціонерним товариством "ВіЕсБанк" подано письмову заяву про забезпечення позову, згідно з якою просить в порядку ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України до вирішення спору по суті вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачеві.

Необхідність вжиття обраних позивачем заходів до забезпечення позову мотивовано посиланням на ті підстави, що відповідач навмисно не здійснює обов'язок з погашення суми боргу та процентів за його користування, є недобросовісним боржником, оскільки у будь-який спосіб ухиляється від виконання обов'язків, покладених на неї кредитним договором, не реагує у встановлений чинним законодавством та умовами даного кредитного договору термін та письмові звернення банку, а також має намір здійснити відчуження належного їй майна з метою уникнення виконання своїх зобов'язань перед банком, а також позивач вважає, що після прийняття рішення по справі його виконання може бути утруднене.

Розглянувши клопотання позивача, суд констатує такі висновки.

За правилами ст.ст. 66,67 Господарського процесуального кодексу України вжиття заходів до забезпечення позову допускається на будь-якій стадії провадження у справі за наявності достатньо обґрунтованих та підтверджених доказами підстав, за яких може бути зроблено обґрунтоване припущення про те, що без вжиття заходів забезпечення позову виконання судового рішення у випадку задоволення позову може бути неможливим або суттєво утрудненим. На підставі поданих сторонами доказів суд має прийти до обґрунтованого висновку про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення у випадку, якщо позов буде задоволено. При цьому має бути враховано відповідність обраного заявником виду забезпечення позову позовним вимогам.

З урахуванням правових позицій, викладених у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням, зокрема, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним видом заходів до забезпечення позову та предметом відповідної вимоги, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язком заявника є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В даному випадку позивач просить вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачеві. Разом з тим, наявність поведінки відповідача, спрямованої на зменшення або зникнення наявних у нього грошових коштів, що в послідуючому, у випадку задоволення позову, може призвести до утруднення виконання судового рішення, позивачем документально не доведено та не обґрунтовано. Окрім того, згідно п. 1.12.1 додаткової угоди №1 до кредитного договору № KU020740 від 04.07.2013року виконання боргового зобов'язання відповідача забезпечення іпотекою нерухомого майна.

Виходячи з наведених вище мотивів, суд не знаходить правових підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову. Керуючись ст.ст. 66, 67, Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позовушляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачеві.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Русняк В.С.