ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2016 р. Справа № 911/1263/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Техно-Сервіс»

до Приватного підприємства «ТЦ-Хольц»

про стягнення 4 884,96 грн Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. № 4 від 10.01.2016);

від відповідача не зявилися.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Техно-Сервіс» (далі позивач) звернулося з позовом до Приватного підприємства «ТЦ-Хольц» (далі відповідач) про стягнення 4 884,96 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № 3704 від 04.07.2014, № 3538 від 07.07.2014, № 3465 від 08.07.2014 товар.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати отриманого на підставі видаткових накладних № 3704 від 04.07.2014, № 3538 від 07.07.2014, № 3465 від 08.07.2014, № 3704 від 04.07.2014, № 3538 від 07.04.2014, № 3465 від 08.07.2014 товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.04.2016 порушено провадження у справі № 911/1263/16, розгляд справи призначено на 20.05.2016.

У судовому засіданні 20.05.2016 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання 20.05.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач на виконання домовленостей з відповідачем у 2014 році поставив останньому товар на загальну суму 6 349,32 грн, що підтверджується видатковими накладними № 3704 від 04.07.2014 на суму 1 464,36 грн, № 3538 від 07.07.2014 на суму 3 566,28 грн, № 3465 від 08.07.2014 на суму 1 318,68 грн (а.с. 37-39), підписаними обома сторонами та довіреністю № 40 від 04.07.2014 (а.с. 43).

04.02.2016 позивач з метою досудового врегулювання спору звернувся до відповідача з претензією про оплату № 137 від 04.02.2016 (а.с. 11-14), згідно якої просив останнього оплатити заборгованість у розмірі 4 884,96 грн протягом семи днів з дати отримання претензії, що підтверджується копією фіскального чеку від 04.02.2016 (а.с. 15). Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Суд встановив, що відповідач за отриманий від позивача на підставі видаткових накладних № 3704 від 04.07.2014, № 3538 від 07.07.2014, № 3465 від 08.07.2014 товар розрахувався частково, сплативши позивачу 1 464,36 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 44), внаслідок чого станом на момент прийняття рішення борг відповідача перед позивачем за поставлений на підставі видаткових накладних № 3704 від 04.07.2014, № 3538 від 07.07.2014, № 3465 від 08.07.2014 товар склав 4 884,96 грн (6 349,32 грн 1 464,36 грн), що підтверджується банківською випискою (а.с. 44).

Предметом позову є вимога про стягнення 4 884,96 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № 3704 від 04.07.2014, № 3538 від 07.07.2014, № 3465 від 08.07.2014 товар.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України (абзац перший п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013).

Суд встановив, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 6 349,32 грн, що підтверджується видатковими накладними № 3704 від 04.07.2014 на суму 1 464,36 грн, № 3538 від 07.07.2014 на суму 3 566,28 грн, № 3465 від 08.07.2014 на суму 1 318,68 грн (а.с. 37-39), підписаними обома сторонами та довіреністю № 40 від 04.07.2014 (а.с. 43); відповідач за отриманий від позивача на підставі видаткових накладних № 3704 від 04.07.2014, № 3538 від 07.07.2014, № 3465 від 08.07.2014 товар розрахувався частково, сплативши позивачу 1 464,36 грн, що підтверджується банківською випискою (а.с. 44), внаслідок чого станом на момент прийняття рішення борг відповідача перед позивачем за поставлений на підставі видаткових накладних № 3704 від 04.07.2014, № 3538 від 07.07.2014, № 3465 від 08.07.2014 товар склав 4 884,96 грн (6 349,32 грн 1 464,36 грн), що підтверджується банківською випискою (а.с. 44).

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 4 884,96 грн, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 4 884,96 грн боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № 3704 від 04.07.2014, № 3538 від 07.07.2014, № 3465 від 08.07.2014 товар є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ТЦ-Хольц» (07342, Київська обл., Вишгородський район, село Пірнове, вул. Київська, буд. 19; ідентифікаційний код 36076011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Техно-Сервіс» (08436, Київська обл., Переяслав-Хмельницький район, с. Кавказ, вул. Історична, буд. 1; ідентифікаційний код 36298163) 4 884 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири гривні) 96 коп. боргу за поставлений на підставі видаткових накладних № 3704 від 04.07.2014, № 3538 від 07.07.2014, № 3465 від 08.07.2014 товар та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 24.05.2016

Суддя П.В.Горбасенко