КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р. Справа№ 925/61/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін

від позивача: Лада М.А. - представник за дов. №856 від 16.05.2016 року;

від відповідача: Рашевська Т.В. - представник за дов. №21 від 14.01.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу Золотоніської центральної районної лікарні

на рішення Господарського суду Черкаської області від 24.03.2016 року

у справі № 925/61/16 (суддя: Васянович А.В.)

за позовом Комунального підприємства "Міський водоканал"

до Золотоніської центральної районної лікарні

про стягнення 726 023,09 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Міський водоканал" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Золотоніської центральної районної лікарні (далі - відповідач) про стягнення з відповідача боргу за надання послуг з водовідведення в розмірі 726 023,09 грн, в тому числі: 421 469,89 грн плата за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми, 271 543,92 грн інфляційні втрати та 33 009,28 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що аналіз відібраних проб в каналізаційних мережах відповідача показав наявність перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин в них. За перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин 05.03.2013 року відповідачу було направлено рахунок на суму 137390,22 грн, 05.06. 2013 року відповідачу було вручено рахунок на суму 217779,71 грн та 22.08. 2013 року було вручено рахунок на суму 138 449,90 грн на підставі договору та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №37 від 19 лютого 2002 року та Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша, затверджених рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради №346 від 17.06.2010 року, які (рахунки) оплачені відповідачем не були, що й стало підставою для звернення з відповідним позовом.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.03.2016 року у справі № 925/61/16 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Золотоніської центральної районної лікарні, на користь Комунального підприємства "Міський водоканал" 421469,89 грн боргу, 100721,68 грн інфляційних втрат, 10 322,05 грн 3% річних та 7988,07 грн витрат на сплату судового збору. В решті вимог - в позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Золотоніська центральна районна лікарня звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Черкаської області неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи.

Так, скаржник вказав, що акти про відбір проб для лабораторного дослідження стічних вод промислових підприємств міста №6 від 18.02.2013 року, №22 від 22.05.2013 року та №36 від 13.08.2013 року складені працівниками позивача одноособово, без участі представника відповідача, оскільки у начальника технічного відділу відсутні права бути представником споживача при проведенні відбору проб стічних вод.

Крім того, скаржник вказав про порушення порядку відбору проб, їх оформлення та порядку проведення аналізу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2016 року прийнято апеляційну скаргу Золотоніської центральної районної лікарні до провадження.

У судовому засіданні 17.05.2016 року представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу та судовому засіданні 17.05.2016 року представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Черкаської області від 24.03.2016 року по справі №925/61/16 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 24.03.2016 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Золотоніської центральної районної лікарні - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

31.01.2013 року між Комунальним підприємством "Міський водоканал" (виконавець) та Золотоніською центральною районною лікарнею (споживач) було укладено договір про надання послуг з водовідведення юридичним особам за №13-92 25 (далі - договір), предметом якого відповідно до умов договору є зобов'язання виконавця своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з водовідведення, а споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 3. договору розмір оплати за користування послугами з водовідведення встановлюються згідно затверджених діючих тарифів. На момент укладення договору тарифи на послуги становлять 5,90 грн. за куб.м.

Згідно з п. 13 договору споживач зобов'язаний, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи розробляються і вводяться в дію центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та іншими уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства України.

Відповідно до вищевказаного Закону розроблено Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України (надалі - Правила приймання стічних вод), затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №37 від 19.02.2002 року.

Пунктом 1.2. Правил приймання стічних вод передбачено, що вони поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації, та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Приписами ст. 44 Водного кодексу України передбачено, що водокористувачі зобов'язані дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Відповідно до п. 2.1. Правил приймання стічних вод водоканалам надано право контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод підприємств; пред'являти підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні як цих Правил, так і місцевих Правил приймання; здійснювати раптовий (у будь-яку годину доби), не погоджений з підприємством заздалегідь, відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються. Порядок та періодичність відбору проб визначаються в місцевих Правилах приймання.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 18.02.2013 року позивачем за участю відповідача було відібрано проби для лабораторного дослідження січних вод, про що було складено акт №6 від 18 .02.2013 року.

За результатами лабораторного аналізу, оформленого протоколом досліджень стічних вод від 23.02.2013 року, у взятих пробах виявлено перевищення допустимих концентрацій по показникам азот амонійний, нітрити та сухий залишок.

Відповідно до п. 2.4. Правил приймання стічних вод на підприємства покладені обов'язки виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги; дотримуватись установлених водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства; оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників; надавати працівникам водоканалу необхідну інформацію щодо своєї системи каналізації, допомогу при відборі проб стічних вод підприємства, вивченні режиму їх скиду, обстеженні системи каналізації підприємства та локальних очисних споруд.

На підставі Правил приймання стічних вод рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради №346 від 17.06.2010 року затверджені Правила приймання стічних вод підприємств систему каналізації м. Золотоноша (далі місцеві правила).

Відповідно до п. 2.4. вищевказаних Правил підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги загальних та місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги; оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників.

Правила є обов'язковими для всіх підприємств, яким водоканал надає послуги з водовідведення та які розташовані на території де проходять мережі місцевої каналізації (п. 1.6 місцевих правил).

Водоканал зобов'язаний встановлювати кожному підприємству кількісні та якісні показники приймання стічних вод до міської каналізації, а також вимоги щодо додержання певного режиму скиду стічних вод з урахуванням діючих вимог водокористування при укладенні договорів з підприємствами на послуги водовідведення (п. 2.2. місцевих правил).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було розроблено план прийняття стічних зворотних вод, що надійдуть для очищення на очисні споруди каналізації м. Золотоноша на 2013 рік, згідно якого відповідачу було встановлено на протязі 2013 року об'єм в розмірі 37 824 куб.м.

В лютому 2013 року відповідачу було погоджено об'єм стічних вод, які будуть надходити у 2013 році на каналізаційні очисні споруди м. Золотоноша та якісний склад зворотних стічних вод (а.с.72).

В з в'язку з чим твердження відповідача про те, що позивачу не було встановлено та не надано відповідачу кількісні та якісні показники приймання стічних вод до міської каналізації та вимоги щодо додержання певного режиму скиду стічних вод є помилковими.

Згідно протоколу №5 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми за вих. №220 від 05.03.2013 року нараховано плату за скид понаднормативних забруднень в сумі 137390,22 грн з урахуванням ПДВ.

05.03.2013 року на адресу відповідача було направлено рахунок за скид понаднормативних забруднень на суму 137390,22 грн, протокол досліджень стічних вод, протокол №5 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми та припис №5 щодо забезпечення скиду стічних вод згідно встановлених нормативів скиду.

22.05.2013 року у присутності представника відповідача було відібрано проби для лабораторного дослідження стічних вод, про що було складено акт №22 про відбір проб лабораторного дослідження стічних вод. За результатами проведення лабораторних досліджень, було виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, що було зафіксовано у протоколі досліджень стічних вод.

Згідно протоколу №11 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми за вих. №572 від 05.06.2013 року нараховано плату за скид понаднормативних забруднень в сумі 217 779,71 грн з урахуванням ПДВ,

05.06.2013 року було вручено відповідачу рахунок по оплаті за скид понаднормативних забруднень на суму 217 779,71 грн, протокол досліджень стічних вод, протокол №11 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми та вимогу №11 щодо забезпечення скиду стічних вод згідно встановлених нормативів скиду, а також вимогу про оплату рахунку протягом семи календарних днів (а.с.27).

13.08.2013 року у присутності представника відповідача було відібрано проби для лабораторного дослідження стічних вод, про що було складено акт №36 про відбір проб лабораторного дослідження стічних вод. За результатами проведення лабораторних досліджень, було виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, що було зафіксовано у протоколі досліджень стічних вод.

Згідно протоколу №18 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми за вих. №811 від 22.08.2013 року нараховано плату за скид понаднормативних забруднень в сумі 138 449,90 грн з урахуванням ПДВ,

22.08. 2013 року було вручено відповідачу протокол досліджень стічних вод, протокол №18 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми та вимогу №18 щодо забезпечення скиду стічних вод згідно встановлених нормативів скиду.

29.01.2015 року відповідачем було отримано претензію від 28.01.2015 року за №101 про сплату 944 069,49 грн за скид понаднормативних забруднень. До вказаної суми були також включені і суми, які були нараховані на підставі протоколів для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми №№5, 11 та 18.

В подальшому позивачем було виявлено помилку при розрахунку загальної плати за скид понаднормативних забруднень, а саме: неправильно було вказано норматив плати за очищення 1 куб. м. стічних вод з умістом забруднень у межах допустимих концентрацій.

В зв'язку з чим позивачем було здійснено перерахунок плати за скид до мережі міської каналізації стічних вод:

1. протокол №5 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми від 05.03.2013 року розрахунок плати за скид понаднормативних забруднень - 117 308,58 грн (з урахуванням ПДВ);

2. протокол №11 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми від 05.06. 2013 року розрахунок плати за скид понаднормативних забруднень - 185947,94 грн (з урахуванням ПДВ);

3. протокол №18 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми від 22.08. 2013 року розрахунок плати за скид понаднормативних забруднень - 118213,37 грн (з урахуванням ПДВ).

14.01.2016 року відповідач отримав лист за вих. № 14 від 13.01. 2016 року з повідомленням про проведений перерахунок та проханням виконати свої зобов'язання, сплативши плату за скид понаднормативних забруднень.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не здійснив розрахунку за скид понаднормативних забруднень.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 4.1. Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, плата за скид стічних вод підприємств у системи каналізації населених пунктів уноситься підприємствами згідно з розрахунками водоканалів та виставленими ними рахунками на розрахункові рахунки водоканалів у порядку та в терміни, передбачені договором.

Водночас умовами договору не визначено строку сплати за скид понаднормативних забруднень у систему каналізації м. Золотоноша.

Умови договору, зокрема, п. 7 лише встановлювали строк оплати послуг з водовідведення.

В листі від 05.06. 2013 року №572 (а.с. 27) про направлення відповідачу рахунку про сплату за скид понаднормативних забруднень позивач вказував, що оплата рахунку здійснюється протягом 7 календарних днів з моменту отримання.

Оскільки рахунок про сплату 185947,94 грн було отримано відповідачем 05.06.2013 року, то сплата повинна була відбутися не пізніше 12.06.2013 року.

Належних та допустимих доказів, що підтверджують направлення (вручення) відповідачу рахунків про сплату за скид понаднормативних забруднень в розмірі 117308,58 грн. та 118 213,37 грн матеріали справи не містять.

Водночас, як було зазначено вище позивачем було направлено відповідачу претензію від 28.01.2015 року про сплату за скид понаднормативних забруднень в тому числі і 117 308,58 грн та 118 213,37 грн.

Вказану претензію відповідач отримав 29.01.2015 року вх. №134.

Таким чином, строк сплати відповідних сум настав 05.02.2015 року.

Розрахунок плати за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми, позивач здійснив на підставі умов договору та згідно місцевих правил. Розрахунок наведений у протоколах № 5, 11 та 18, які були направлені відповідачу. Період, за який стягується плата за скид підприємством стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, встановленим разовим аналізом, становить не більше трьох календарних місяців (місяця, у якому відібрана проба та двох попередніх місяців). Підвищена плата стягується за весь об'єм стічних вод, скинутих підприємством за цей період (п. 3.11 місцевих правил). Розрахунок плати за скид понаднормативних забруднень позивача відповідає матеріалам справи, місцевим правилам та є обґрунтованим.

В пункті 2.3. Правил приймання стічних вод визначені права підприємств, які можуть перевіряти розрахунки допустимих концентрацій забруднюючих речовин в стічних водах свого підприємства, виконані водоканалом, та оскаржувати їх; звертатися до господарського суду з оскарженням неправомірно (на їх погляд) виставлених рахунків та вимагати проведення аналізу стічних вод підприємства.

Водночас вказані розрахунки відповідачем не оскаржувалися.

Пунктом 7.8. Правил приймання стічних вод визначено, що з метою контролю якості стічних вод підприємств водоканал здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод підприємств виконується уповноваженими представниками водоканалу, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представники водоканалу, так і представник підприємства-абонента.

У разі неявки уповноваженого представника підприємства або при його відмові підписати акт останній підписується представниками водоканалу із зазначенням прізвища представника абонента, який відмовився підписати акт.

Як вбачається з матеріалів справи, та правильно встановлено судом першої інстанції, акти відбору проб стічних вод від 18.02.2013 року, від 22.05.2013 року та від 13.08.2013 року підписані начальником технічного відділу Золотоніської центральної районної лікарні Мірошніченком В.В. як представником споживача, та як правильно встановлено судом першої інстанції є належними і допустимими доказами у даній справі у розумінні ст.ст. 3, 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки чинне законодавство та договір №13-92 25 не визначають якусь конкретну посадову особу споживача, що може бути її представником при відборі проб стічних вод, і не пред'являють до неї (особи) якихось спеціальних вимог, окрім як бути присутнім при відборі проб стічної води, контролювати здійснення відбору на відповідність вимогам Правил приймання стічних вод, підписати акт відбору стічних вод і у разі невідповідностей вказаних у ньому відомостей фактичним обставинам чи Правилам приймання стічних вод, вказати на них у цьому акті.

Саме на підприємство в даних випадках покладено обов'язок виділити відповідальну особу для відбору проб та недопущення зволікання з допуском представника водоканалу.

За відсутності зауважень відповідача до актів відбору проб стічних вод від 18.02. 2013 року, від 22.05.2013 року та від 13.08.2013 року щодо невідповідності вказаних у ньому відомостей фактичним обставинам здійснення цього відбору і вимогам Правил приймання стічних вод саме лише посилання відповідача на відсутність у начальника технічного відділу прав бути представником споживача при проведенні відбору проб стічних вод не є підставою вважати вказані акти неналежними доказами у цій справі.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника, що спірні акти про відбір проб для лабораторного дослідження стічних вод промислових підприємств міста складені працівниками позивача одноособово, без участі представника відповідача, оскільки у начальника технічного відділу відсутні права бути представником споживача при проведенні відбору проб стічних вод.

Також з аналогічних підстав суд не приймає до уваги доводи скаржника щодо порушення порядку відбору проб, їх оформлення та порядку проведення аналізу.

Крім того судом враховано, що лабораторні дослідження відібраних проб проводилися в один і той же день коли було здійснено відповідний забір, що виключає можливість пошкодження та погіршення якості відібраних зразків і взагалі необхідність їх зберігання протягом певного періоду (постанова Вищого господарського суду України від 01.10.2014 року справа №5005/3266/2011(9/178-10)).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того слід зазначити, що згідно з п. 1.3. Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, при недотриманні вимог договору та місцевих Правил приймання, підприємства повинні сплатити водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень, а також відшкодувати збитки, заподіяні через порушення режиму скиду і допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, які скидаються підприємствами.

Тобто, зазначена плата є платою з надання послуг водоканалом щодо доочищення понаднормативних забруднень води.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 421469,89 грн плати за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення 10 322,05 грн 3% річних та 100 721,68 грн інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалося вище, строк сплати за скид понаднормативних забруднень в розмірі 185 947,94 грн настав 12.06.2013 року, а 117 308 ,58 грн та 118213,37 грн - 05.02.2015 року.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції розмір 3% річних нарахованих за період з 06.02.2015 року по 25.01.2015 року на суму 235521,95 грн складає 6852,72 грн, інфляційні - 94 809,13 грн; розмір 3% річних за період з 13.06.2015 року по 25.01.2016 року нараховані на суму 185 947,94 грн становлять 3469,33 грн, інфляційні - 5912,55 грн.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду Черкаської області від 24.03.2016 року у справі №925/61/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Золотоніської центральної районної лікарні - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Золотоніської центральної районної лікарні - Литовський" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 24.03.2016 року у справі №925/61/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/61/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді С.А. Гончаров

А.Г. Майданевич