ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р.Справа № 915/2212/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Жеков В.І.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

За участю представників учасників провадження у справі про банкрутство:

від ПАТ "КБ "ІНВЕСТБАНК" - Дегтярьов О.О. за довіреністю;

арбітражний керуючий Сорокін О.О. за посвідченням;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ІНВЕСТБАНК"

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 23 березня 2016 року

у справі №915/2212/14

за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

У грудні 2014 голова ліквідаційної комісії товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖЕРЕЛО" (далі - ТОВ "ДЖЕРЕЛО") звернувся до господарського суду Миколаївської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство зазначеного товариства в порядку статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.01.2015 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "ДЖЕРЕЛО", введено мораторій на виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів, тощо.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 14.01.2015 визнано ТОВ "ДЖЕРЕЛО" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Русакова Андрія Олександровича, тощо.

15.01.2015 здійснено офіційне оприлюднення даної постанови на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі інтернет за №13502.

09.02.2016 Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "ІНВЕСТБАНК" звернулось до суду першої інстанції з заявою про визнання кредитором та кредиторських вимог у сумі 2293520,42 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01.04.2015 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "ДЖЕРЕЛО" на загальну суму 2355440,42 грн. та окремо до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ДЖЕРЕЛО" внесено вимоги публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ІНВЕСТБАНК" у сумі 2293520,42 грн., як вимоги забезпечені заставою майна банкрута.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 16.09.2015 припинено виконання обов`язків ліквідатора Русакова А.О. у справі про банкрутство ТОВ "ДЖЕРЕЛО", призначено ліквідатором ТОВ "ДЖЕРЕЛО" арбітражного керуючого Сорокіна Олексія Олександровича, тощо.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.10.2015 затверджено щомісячну винагороду ліквідатора Сорокіна О.О. у розмірі двох мінімальних заробітних плат за рахунок коштів, одержаних від продажу заставного майна банкрута - ТОВ "ДЖЕРЕЛО".

26.02.2016 арбітражний керуючий Сорокін О.О. звернувся до господарського суду Миколаївської області із клопотання в якому просив затвердити звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у наступних розмірах: послуги універсальної біржі 75999,15 грн., винагорода ліквідатора Русакова А.О. 19648 грн., винагороду ліквідатора Сорокіна О.О. 13780 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23.03.2016 (суддя Міщенко В.І.) клопотання ліквідатора ТОВ "ДЖЕРЕЛО" Сорокіна О.О. від 26.02.2016 р. №15/02-ІІ задоволено, затверджено звіт арбітражного керуючого Сорокіна О.О. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат на загальну суму 109472,15 грн., у тому числі: послуги Універсальної біржі «Південь» у сумі 75999,15 грн., винагороду ліквідатору Русакову А.О. у сумі 19648,00 грн., винагороду ліквідатору Сорокіну О.О. у сумі 13780,00 грн.

Пославшись на приписи ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд першої інстанції у мотивах оскарженої ухвали зазначив, що ухвалами господарського суду Миколаївської області від 14.07.2015 р., 28.10.2015 р. затверджено щомісячні винагороди ліквідаторів Русакова А.О. та Сорокіна О.О. у розмірі двох мінімальних заробітних плат за рахунок коштів, одержаних від продажу заставного майна банкрута, комітетом кредиторів банкрута затверджено звіт арбітражного керуючого Сорокіна О.О. про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат на загальну суму 109472,15 грн. (протокол засідання від 26.02.2016 р.), у зв'язку з чим, місцевий господарський суд визнав за можливе задовольнити клопотання ліквідатора банкрута Сорокіна О.О. від 26.02.2016 р. №15/02-ІІ.

Не погоджуючись із даною ухвалою до Одеського апеляційного господарського суду звернулось публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ІНВЕСТБАНК" (ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК") з апеляційною скаргою в якій просить змінити ухвалу господарського суду Миколаївської області від 23.03.2016 по справі №915/2212/14 та зазначити у резолютивній частині ухвали, що виплата вищевказаних витрат здійснюється за рахунок коштів виручених від реалізації іншого, ніж реалізоване заставне майно, майна ТОВ "ДЖЕРЕЛО".

Апелянт зазначає, що в ході проведення ліквідаційної процедури ліквідатором був проведений аукціон, на якому майно ТОВ "ДЖЕРЕЛО", яке знаходилося в заставі ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК", було реалізовано третім особам, якими було сплачено 633 326,23 гривень, на поточний рахунок ТОВ "ДЖЕРЕЛО" відкритий у ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК".

Посилаючись на приписи ч. 4 ст. 42, ч. 1 ст. 45, абзаців 9 та 10 п, 1 ч. 1 ст. 45, ч. 2 та 3 ст. 45, ч. 9 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» скаржник зазначає, що ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК" у будь-якому разі, як іпотекодержатель та заставодержатель майна ТОВ "ДЖЕРЕЛО", яким були забезпечені вимоги ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК" до ТОВ "ДЖЕРЕЛО" за кредитним договором, має право на задоволення своїх вимог до ТОВ "ДЖЕРЕЛО" за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставленого майна ТОВ "ДЖЕРЕЛО" позачергово та в повному обсязі. А враховуючи на те, що позачергово разом з ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК" жодна особа не має право на задоволення своїх вимог до банкрута, апелянт вважає, що ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК" має право задовольнити свої вимоги до ТОВ "ДЖЕРЕЛО" за рахунок усіх коштів, що були отримані від реалізації майна банкрута.

Як зазначає скаржник, затверджуючи звіт ліквідатора 23.03.2016 р., суд не врахував вищезазначені норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», згідно з якими вся сума, виручена від продажу заставленого майна, повинна бути зарахована кредитору, який був заставодержателем майна ТОВ "ДЖЕРЕЛО", допустивши неповне з'ясування обставин справи, чим порушив права та істотні майнові інтереси ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК".

Скаржник вважає, що порушення прав та інтересів ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК", як кредитора ТОВ "ДЖЕРЕЛО", полягає у тому, що після розподілу коштів у сумі 633 326,23 гривень, з яких ліквідатор задовольнить у першу чергу свої вимоги в частині оплати праці у сумі 33428 та задовольнить витрати пов'язані із реалізацією майна у сумі 75999,15 грн. та ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК" отримає лише 523854,08 гривень.

Враховуючи наведене, апелянт вважає, що суд не в повному обсязі вивчив обставини справи та виніс ухвалу, яка повинна бути змінена.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 р. апеляційну скаргу ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК" на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 23.03.2016 р. у справі № 915/2212/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Жекова В.І.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 за клопотанням представника ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК" було продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд апеляційної скарги.

У судовому засіданні від 16.05.2016 представник скаржник підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на їх задоволенні.

Арбітражний керуючий Сорокін О.О. надав пояснення відповідно до яких не погоджується з апеляційною скаргою, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу господарського суду Миколаївської області від 23 березня 2016 року - без змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні представника апелянта та арбітражного керуючого Сорокіна О.О., перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК" підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України, апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 41 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Провадження у даній справі про банкрутство відбувається з урахуванням особливостей встановлених ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, відповідно до ч. 3 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 14.01.2015 визнано ТОВ "ДЖЕРЕЛО" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Русакова Андрія Олександровича, тощо.

15.01.2015 здійснено офіційне оприлюднення даної постанови на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі інтернет за №13502.

09.02.2016 ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК" звернулось до суду першої інстанції з заявою про визнання кредитором та кредиторських вимог у сумі 2293520,42 грн.

Свої вимоги кредитор обґрунтував тим, що боржником не було виконано умови кредитного договору №41-12 від 18.05.2012, що був укладений між ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК" та ТОВ "ДЖЕРЕЛО" та відповідно до умов якого боржнику було надано кредит у сумі 1600000 грн. з терміном повернення до 17.05.2017 згідно з графіком, зазначеним у даному кредитному договорі.

Так, банк зазначив, що боржником було порушено умов п.3.4.1, 3.5, розділу 4, п.5.16, 5.17, 5.18, 5.23 кредитного договору, у зв'язку із чим загальна сума заборгованості ТОВ "ДЖЕРЕЛО" перед ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК" складає 2293520,42 грн.

Також, кредитор зазначив, що у забезпечення зобов'язань за кредитним договором, відповідно до умов договору іпотеки від 18.05.2012 ТОВ "ДЖЕРЕЛО" передало ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК" в іпотеку об'єкт нерухомого майна - будинок інкубаторій, розташований за адресою Одеська область, Комінтернівський район, с. Вовківське, вул.. Молодіжна, 81а, який належить на праві приватної власності ТОВ "ДЖЕРЕЛО".

До того ж, у забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором, відповідно до умов договору застави від 18.05.2012 ТОВ "ДЖЕРЕЛО" передало ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК" в заставу устаткування у кількості 128 одиниць, опис якого є додатком до договору застави, розташоване за адресою Одеська область, Комінтернівський район, с. Вовківське, вул. Молодіжна, 81 «А», яке належить на праві приватної власності ТОВ "ДЖЕРЕЛО".

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01.04.2015 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "ДЖЕРЕЛО" на загальну суму 2355440,42 грн. та окремо до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ДЖЕРЕЛО" внесено вимоги публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ІНВЕСТБАНК" у сумі 2293520,42 грн., як вимоги забезпечені заставою майна банкрута.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Частинами 1, 2 ст. 43 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.

Статтею 45 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею.

З метою реалізації заставного майна, що належить боржнику, на підставі ст.49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та згідно з протоколом засідання комітету кредиторів банкрута від 06.11.2015, де вирішено доручити проведення торгів (аукціону) з продажу майна банкрута переможцю конкурсу - Універсальній біржі «Південь», судом першої інстанції ухвалою від 09.12.2015 було визнано Універсальну біржу «Південь» учасником провадження у справі про банкрутство ТОВ "ДЖЕРЕЛО".

Як зазначив ліквідатор, заставне майно було реалізоване на аукціоні згідно протоколу №432 від 15.02.2016 за ціною 633326,23 грн. Грошові кошти були перераховані на рахунок №980, одержувач ТОВ "ДЖЕРЕЛО", код одержувача 25934519 у ПАТ КБ "ІНВЕСТБАНК".

16.02.2016 Універсальна біржа «Південь» звернулась до ліквідатора Сорокіна О.О. із листом №16-02-01/16 в якому просила перерахувати на рахунок біржі вартість послуг виконавця аукціону з продажу майна боржника у розмірі 75999,15 грн.

Як вбачається із протоколу засідання комітету кредиторів ТОВ "ДЖЕРЕЛО" від 26.02.2016, було вирішено затвердити звіт арбітражного керуючого Сорокіна О.О. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат: послуги універсальної біржі у розмірі 75999,15 грн., винагороду ліквідатора Русакова А.О. у сумі 19648,00 грн., винагороду ліквідатора Сорокіна О.О. у сумі 13780,00 грн.

26.02.2016 арбітражний керуючий Сорокін О.О. звернувся до господарського суду Одеської області із клопотанням в якому просив затвердити звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат: послуги універсальної біржі у розмірі 75999,15 грн., винагороду ліквідатора Русакова А.О. у сумі 19648,00 грн., винагороду ліквідатора Сорокіна О.О. у сумі 13780,00 грн.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції пославшись на приписи ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визнав за можливе задовольнити клопотання ліквідатора банкрута Сорокіна О.О. та затвердив звіт арбітражного керуючого Сорокіна О.О. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат на загальну суму 109472,15 грн.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до порушення провадження у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п'яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень. Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника. Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.

Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород.

Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень. Додаткова грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією визначається в розмірі 5 відсотків від обсягу стягнутих на користь боржника активів (повернення грошових коштів майна, майнових прав), які на день порушення провадження у справі про банкрутство перебували у третіх осіб, а також 3 відсотків від обсягу погашених вимог конкурсних кредиторів. Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень керуючого санацією, ліквідатора. Право вимоги арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) на додаткову грошову винагороду виникає з дня фактичного надходження до боржника стягнутих на його користь активів чи їх частини, які на день порушення провадження у справі про банкрутство перебували у третіх осіб, або з дня фактичного повного або часткового погашення вимог конкурсних кредиторів пропорційно до їх обсягу.

Витрати арбітражного керуючого, пов'язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не пов'язане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, пов'язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Частиною 7 ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що розпорядник майна звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на першому засіданні комітету кредиторів, а також за результатами процедури розпорядження майном боржника. Керуючий санацією не рідше одного разу на три місяці, а ліквідатор - щомісяця звітують перед комітетом кредиторів про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент винесення оскаржуваної ухвали від 23.03.2016, ліквідаційна процедура не була завершена, а остаточний звіт ліквідатора був наданий суду на затвердження лише 19 квітня 2016 року, та як вбачається з матеріалів справи, судом поданий звіт не затверджений до теперішнього часу.

Проте, як вже було зазначено вище, законодавцем у 7 ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" чітко визначено, що звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури.

Отже, подання ліквідатором звіту про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат та затвердження його судом першої інстанції є, на думку колегії суддів, передчасним, оскільки, ліквідаційна процедура не завершена.

До того ж, судова колегія, погоджується з доводами апеляційної скарги щодо того, що кошти від реалізації заставного майна, спрямовуються позачергово та в повному обсязі для задоволення вимог заставного кредитора та звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" забезпечені кредитори це кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно з ч.1 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Частиною 4 ст.42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Окрім того, судова колегія відзначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею.

Частиною 9 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Отже, законодавець чітко визначив процедуру внесення вимог кредиторів, забезпечених заставою майна боржника до реєстру вимог кредиторів та задоволення таких вимог, вказавши, що майно боржника, яке є предметом застави, хоч й включається до ліквідаційної маси, проте, використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя, решта ж коштів, що залишись після задоволення вимог заставного кредитора може бути використана для задоволення інших витрат здійсненних під час процедури банкрутства.

Таку правову позицію висловив Верховний суд України у своїй постанові від 25.03.2015 №3-20гс15.

Згідно з ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги положення ч. 7 ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та передчасно затверджено звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Керуючись статтями 99, 101- 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 23 березня 2016 року у справі №915/2212/14 скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Жеков В.І.