ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016р. Справа№ 914/753/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В.П.,

при секретарі судового засідання Корчинському О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "Беркут", м. Львів,
до відповідача:Львівського управління начальника робіт, м. Львів,
про: стягнення 11.492,96 грн.
Представники:
позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність від 18.03.2016 р.),
відповідача:не зявився.

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов приватного підприємства "Беркут" до Львівського управління начальника робіт про стягнення 16.294,88 грн. заборгованості. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.03.2016 р. порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду, справу призначено до судового розгляду на 06.04.2016 р.

Рух справи відображено у попередніх ухвалах суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов договору на поставку матеріалів №30/03/13 від 30.04.2013 р. не оплатив у повному обсязі вартості переданого товару, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 6.185,33 грн. Крім того, відповідачу нараховано 531,26 грн. три проценти річних. 4.274,06 грн. інфляційних втрат, 5.304,23 грн. пені.

20 квітня 2016 року від представника позивача за вх.№2227/16 надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить стягнути з відповідача 11.492,96 грн. з яких: 6.185,33 грн. основний борг, 544,83 грн. три проценти річних, 4.335,92 грн. інфляційних втрат та 426,88 грн. пені.

11 травня 2016 року від представника позивача за вх.№2531/16 надійшла заява про зменшення позовних вимог з додатками. Поданою заявою позивач просить стягнути з відповідача 11.492,96 грн. з яких: 6.185,33 грн. основний борг, 544,83 грн. три проценти річних, 4.335,92 грн. інфляційних втрат та 426,88 грн. пені.

В судове засідання представник позивача зявився, підтримав заяву про зменшення позовних вимог подану 11.05.2016 р., крім того пояснив, що заява про зменшення позовних вимог від 20.04.2016 р. є ідентичною, заяві про зменшення позовних вимог від 20.04.2016 р., відтак просить брати до уваги заяву від 11.05.2016 р.

В судове засідання представник відповідача не зявився, причин повторного неприбуття не повідомив, хоч був належно повідомлений про час, місце та дату розгляду справи, проти позову не заперечив, інших письмових пояснень не подав.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (підпункт 3.9.2 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями).

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд встановив наступне.

Між сторонами у справі був укладений договір на поставку матеріалів №30/03/13 від 30.04.2013 р. (далі Договір, а.с. 10-11). За умовами цього Договору продавець (позивач у справі) зобовязується передати у власність покупцеві (відповідач у справі), а покупець зобовязується прийняти та сплатити за товар згідно з накладною.

На виконання умов Договору позивачем передано, а відповідачем прийнято товар на суму 6.185,33 грн., про що свідчить накладна №4 від 30.04.2013 р. (а.с. 12), довіреність на отримання товару №803662 від 30.04.2013 р. (а.с. 13), податкова накладна від 30.04.2013 р. (а.с. 14-15).

Доказів оплати вартості поставленого товару у сумі 6.185,33 грн. станом на день прийняття рішення відповідачем суду не подано.

Актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.09.2015 р. підписаним обома сторонами та скріпленим печатками підприємств засвідчено факт заборгованості відповідача перед позивачем на суму 6.185,33 грн.

Актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.03.2016 р. підписаним обома сторонами та скріпленим печатками підтверджено заборгованість за накладною №4 від 30.04.2013 р. на суму 6.185,33 грн.

20.04.2016 р. та 11.05.2016 р. представником позивача подано до суду заяви вх.№2227/16 та вх.№2531/16 про зменшення позовних вимог, які за своїм змістом є однаковими. Згідно з поданими заявами позивач просить стягнути з відповідача 6.185,33 грн. основний борг, 544,83 грн. три проценти річних, 4.335,92 грн. інфляційних втрат та 426,88 грн. пені.

Відповідач в судові засідання не зявляється, причин неприбуття не повідомляв, проти позову не заперечив, інших письмових пояснень не подав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами у справі виникли зобовязання з приводу поставки товару на підставі Договору в силу пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин першої 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 3.2 Договору розрахунки за товари здійснюються покупцем по безготівковому розрахунку на розрахунковий рахунок продавця на протязі 5 банківських днів від дати поставки.

В силу статті 610, частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже судом встановлено, що позивачем виконано зобовязання за умовами Договору, а відповідачем їх прийнято. Кореспондуючий обов'язок з оплати переданого товару відповідач не виконав у повному обсязі. Таким чином, вимоги позивача про стягнення боргу є обгрунтованими та підлягають до задоволення у сумі 6.185,33 грн.

Відповідно до пункту 6.2 Договору у випадку прострочення покупцем терміну оплати вартості товару покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу, з дня виникнення заборгованості до дня повного її погашення.

Суд перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 426,88 грн. пені за обраний позивачем період зазначає, що такий розрахунок є правильним, а вимога про стягнення пені в розмірі 426,88 грн. є правомірною та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача 4.335,92 грн. - інфляційних втрат та 544,83 грн. трьох процентів річних за обраний позивачем період є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводи позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору у цій справі.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Львівського управління начальника робіт (адреса: вулиця Луганська, будинок 3, місто Львів, Львівська область, 79034; ідентифікаційний код 22995851) на користь Приватного підприємства "Беркут" (адреса: АДРЕСА_1, 79066; ідентифікаційний код 23267591) 6.185 (шість тисяч сто вісімдесят пять) грн. 33 коп. - основного боргу, 426 (чотириста двадцять шість) грн. 88 коп. - пені, 4.335 (чотири тисячі триста тридцять пять) грн. 92 коп. - інфляційних втрат, 544 (пятсот сорок чотири) грн. 83 коп. три проценти річних та 1.378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16 травня 2016 року.

Суддя Трускавецький В.П.