ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р.Справа № 922/1105/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства «Харківспецгасіння» Колективного підприємства «Харківспецсервіс», м. Харків
до Державного підприємства «Івашківський спиртзавод», с. Івашки, Золочівський р.-н, Харківська обл.
про стягнення 54801,48 грн.
за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 22.04.2016 р.);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Харківспецгасіння» Колективного підприємства «Харківспецсервіс», м. Харків (далі за текстом позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Державного підприємства «Івашківський спиртзавод», с. Івашки, Золочівський р.-н, Харківська обл. (далі за текстом відповідач) 40225,20 грн. заборгованості за укладеним між сторонами договором підряду № 17/73К від 03.03.2014 р., 2022,46 грн. інфляційних втрат, 1149,69 грн. 3% річних, 11404,13 грн. пені.

Позов обґрунтовано з посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за зазначеним вище договором.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.04.2016 р. зазначений позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засідання на 26.04.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.04.2016 р. розгляд справи відкладено на 17.05.2016 р. за відповідним клопотанням відповідача.

Позивач надав суду заяву про зміну (збільшення) розміру позовних вимог (вх. № 15714 від 16.05.2016 р.), в якій збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, та з урахуванням відповідних змін, просить суд стягнути з відповідача 40225,20 грн. заборгованості за укладеним між сторонами договором підряду № 17/73К від 03.03.2014 р., 3938,39 грн. інфляційних втрат, 1149,69 грн. 3% річних, 11404,13 грн. пені.

Згідно з вимогами ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи викладене, а також те, що заява про змін (збільшення) розміру позовних вимог подана позивачем без порушень вимог ГПК України, суд приймає до провадження вказану заяву, та в подальшому розглядає позов з її урахуванням, тобто в редакції, викладеній в цій заяві.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 16002 від 17.05.2016 р.), в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись відсутність з його боку порушень умов укладеного між сторонами договору підряду № 17/73К від 03.03.2014 р.

На судове засідання 17.05.2016 р. прибув представник позивача, який підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить її задовольнити.

Відповідач на судове засідання свого представника не направив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки представника не повідомив.

Враховуючи викладене, а також те, що неявка на судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати дану справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 03.03.2014 р. між позивачем, як підрядником, та відповідачем, як замовником, укладено договір підряду № 17/73К (далі за текстом договір; а. с. 11-12), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе обовязок по виконанню робіт: проект, монтаж та налагодження автоматичного порошкового пожежегасіння в приміщенні насосної спиртосховища за адресою: Харківська обл., Золочівський р.-н, с. Івашки, вул. Заводська, 7, відповідно до доданих кошторисів, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконані роботи.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що договірна вартість робіт визначається на підставі протоколу узгодження договірної ціни на виконання робіт (додаток № 1).

Відповідно до вимог п. п. 3.1-3.3 договору, оплата робіт за даним договором здійснюється замовником на розрахунковий рахунок підрядника в національній валюті України.

Оплата робіт здійснюється авансовим платежем в розмірі 50% від суми, вказаної в протоколі погодження договірної.

Кінцевий розрахунок за договором між замовником та підрядником відбувається не пізніше 5ти банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі за умови відсутності недоліків.

Згідно з п. 4.1. договору, здача-приймання виконаних робіт здійснюється представниками сторін і оформлюється актом здачі-приймання робіт.

Згідно з п. 5.3 договору, у випадку несвоєчасної оплати вартості виконаних робіт замовник зобовязаний сплатити на користь підрядника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення.

Протоколом погодження договірної ціни на виконання робіт за договором підряду № 17/73К від 03.03.2014 р. (а. с. 13) сторонами досягнуто згоди про розмір договірної ціни в сумі 74365,20 грн. (в т.ч. НДС в сумі 12394,20 грн.)

Матеріали справи свідчать, що відповідач свої зобовязання зі сплати на користь позивача авансового платежу за договором виконав частково, сплативши відповідачу загальну суму 34140 грн., зокрема, за платежами від 20.03.2014 р. на суму 17070 грн. та від 26.03.2014 р. на суму 17070 грн., що підтверджується наданою позивачем банківською випискою (а. с. 23-24).

В подальшому, позивач належним чином виконав умови договору, виконавши роботи, передбачені п. 1.1 договору, що підтверджується актом приймання робіт б/н від 16.04.2015 р. на суму 74365,20 грн. (а. с. 19-22).

Однак, відповідач, всупереч умовам укладеного між сторонами договору, зобовязання щодо повної оплати вартості робіт, передбачених договором в повному обсязі не виконав, його заборгованість станом на момент розгляду даної справи складає 40225,20 грн.

Обставини щодо несплати заборгованості стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Крім того, в звязку з простроченням відповідачем своїх зобовязань за договором, позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 2022,46 грн. інфляційних втрат, 1149,69 грн. 3% річних за період прострочення з 24.04.2015 р. по 05.04.2016 р. та 11404,13 грн. пені за період прострочення з 24.04.2015 р. 23.10.2015 р.

Надаючи правову кваліфікацію існуючим між сторонами правовідносинам суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з п. п. 1-2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за виконані позивачем роботи в рамках договору підряду № 17/73К від 03.03.2014 р., з нього на користь позивача підлягають стягненню 40225,20 грн. заборгованості за зазначеним договором.

При цьому, безпідставними є посилання відповідача на відсутність в акті приймання робіт за квітень б/н дати його підписання, оскільки така дата (16.04.2015 р.) відображена в наданому позивачем акті (а.с. 19-22), і цей акт містить підписи уповноважених представників сторін та відповідні печатки підприємств.

Так само суд зазначає, що даний акт містить посилання на підставу виконання позивачем робіт, а саме: договір № 17/73К від 03.03.2014 р. Роботи за даним актом відповідач прийняв без будь-яких заперечень, в т.ч. щодо строків виконання позивачем робіт. При цьому, відповідач не надав суду жодного доказу оскарження відповідного акту в наданій позивачем редакції.

За таких обставин, суд зазначає про доведеність позивачем факту виконання робіт за договором належними та допустимими доказами, що відповідає вимогам ст. 32-34 ГПК України.

Крім того, суд також враховує факт відсутності у відповідача будь-яких заперечень щодо факту виконання позивачем робіт, визначених в спірному акті, тобто такі роботи відповідачем повинні бути оплачені відповідно до умов укладеного між сторонами договору та Закону.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже було зазначено вище, в звязку з простроченням відповідачем виконання своїх зобовязань з оплати робіт, позивачем нараховано до стягнення з відповідача інфляційні та річні на підставі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних та річних, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення 3938,39 грн. інфляційних, та 1149,68 грн. річних за період прострочення з 24.04.2015 р. по 05.04.2016 р.

В решті позову про стягнення річних слід відмовити в звязку з безпідставністю їх нарахування до стягнення.

Згідно з вимогами ст. 610-611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже було зазначено вище, в звязку з простроченням відповідачем виконання своїх зобовязань за договором, позивачем на підставі п. 5.3 зазначеного договору нараховано до стягнення з відповідача пеню в сумі 11404,13 грн. за період прострочення з 24.04.2015 р. по 23.10.2015 р.

Однак, як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 17.03.2006 р. порушено провадження у справі № 19/30-06 про банкрутство Державного підприємства «Івашківський спиртзавод», с. Івашки, Золочівський р.-н, Харківська обл. та в т.ч. введено мораторій на нарахування неустойки (штрафу, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів).

Провадження у справі № 19/30-06 на момент розгляду справи № 922/1105/16 триває.

Згідно з абз. 24 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, та зупинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Цією нормою також встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів).

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 15 «Про судову практику в справах про банкрутство», надано розяснення, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), які виникли після введення мораторію; їх виконання для боржника є обовязковим, але пеня, штраф та інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань не нараховуються, оскільки ця норма визначає конкретний проміжок часу, який відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не повязаний із його суттю.

Норма ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не повязаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію. Тому неустойка за невиконання грошових зобовязань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на не нараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржнику, щодо якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Таким чином, позивачем безпідставно та всупереч приписам абз. 24 ст. 1, ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» нараховано до стягнення з відповідача 11404,13 грн. пені в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду Харківської області від 17.03.2006 р. у справі № 19/30-06.

За таких обставин, позов в частині стягнення пені задоволенню не підлягає

З урахуванням вимог ст. 44, 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1091,24 грн.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Івашківський спиртзавод» (адреса: 62211, Харківська область, Золочівський р.-н, с. Івашки, вул. Заводская, 7; ) на користь Дочірнього підприємства «Харківспецгасіння» (адреса: 61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 50; ) 40225,20 грн. основного боргу, 3938,39 грн. інфляційних втрат, 1149,68 грн. трьох відсотків річних, 1091,24 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_2