ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" травня 2016 р.Справа № 5/10-10-5497

За позовом: Міністерства інфраструктури України;

до відповідача 1: Комінтернівської селищної ради

до відповідача 2:Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства „Укртелеком"

за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 1. Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" в особі Одеської дирекції;

2. Кабінету Міністрів України;

за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області;

про визнання права власності, визнання недійсним п.3 рішення селищної ради, визнання недійсним свідоцтва

Головуючий - Щавинська Ю.М.

Судді Волков Р.В.,

ОСОБА_1

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 2515/15/10-16 від 15.03.2016р.;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: ОСОБА_3 - довіреність № 2112 від 28.12.2015р.;

від третьої особи (Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" в особі Одеської дирекції): ОСОБА_2 довіреність № 12-32 від 01.03.2016р.;

від третьої особи ( Кабінету Міністрів України):ОСОБА_4 - довіреність № 907/9/32-15 від 28.12.2015р.; довіреність від 06.01.2016р.

від третьої особи (Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області): ОСОБА_5 довіреність № 7 від 11.02.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Господарським судом Одеської області у складі: головуючий суддя Щавинська Ю.М., судді Волков Р.В., Зайцев Ю.О. розглядається справа № №5/10-10-5497 за позовом Міністерства інфраструктури України до Комінтернівської селищної ради та Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства „Укртелеком", за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" в особі Одеської дирекції; Кабінету Міністрів України, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області про визнання права власності, визнання недійсним п.3 рішення селищної ради, визнання недійсним свідоцтва

З урахуванням останніх уточнень позовних вимог від 23.06.2015р. (т.7 а.с.92-93), які розглядаються судом, Міністерство інфраструктури України просить суд визнати недійсним п.3 рішення сесії Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області № 360-ХХХІV від 18.03.2004р. про визнання права власності за Відкритим акціонерним товариством «Укртелеком» (правонаступник ПАТ «Укртелеком») на 80/100 частини виробничих будівель в частині визначених часток експертизою; визнати недійсним свідоцтво про право власності Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» (правонаступник ПАТ «Укртелеком») серія САА № 300993 від 18.03.2004 на 80/100 частини виробничих будівельні і споруд, а також визнати право власності за державою в особі Міністерства інфраструктури України (у господарському віданні УДППЗ «Укрпошта» а особі Одеської дирекції) на 23/100 частини виробничих будівель і споруд, що знаходяться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, смт. Комінтренівське, вул. Київська, 38, та складається з таких приміщень, загальна площа яких 475,50 кв.м.:

- літ. пд. А (склад - 17,2 кв.м.; архів 6,1 кв.м.) - 23,30 кв.м.;

- літ. А - І поверх ( кімната поштарів -18,1 кв.м.; сортувальна - 29,1 кв.м.; кабінет - 12,5

кв.м.; сейф - 3,4 кв.м.; операційний зал - 49,5 кв.м.; коридор 7,9 кв.м.; каса пошти - 8,7

кв.м.; операційний зал - 50,0 кв.м.; страхова комора - 10,5 кв.м.; сортувальна - 21,2 кв.м.)

-210,90 кв.м.;

- літ. А- II поверх (кабінет - 15,4 кв.м.; інспекторська - 12,9 кв.м) - 28,30 кв.м.;

- літ. А- II (складське приміщення - 8,1 кв.м.; складське приміщення - 8,4 кв.м.; складське

приміщення - 12,4 кв.м.; бухгалтерія - 20,9 кв.м; коридор - 4,7 кв.м.; коридор - 3,4 кв.м.;

відділ розповсюдження друку - 14,7 кв.м.; складське приміщення - 14,2 кв.м) - 36,80

кв.м.;

- літ. Е - приміщення енергобази - 38,20 кв.м.;

- літ. З - гараж - 65,30 кв.м.;

- літ И - гараж - 16,70 кв.м.;

- літ К- вбиральня - 6,0 кв.м.

Як встановлено судом, справа перебувала в провадженні багатьох суддів господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.12.2010 року (суддя Погребна К.Ф.) було порушено провадження по справі №5/10-10-5497.

Ухвалою суду від 15.04.2013р. провадження у справі №5/10-10-5497 в частині позовних вимог позивача щодо зобов'язання зареєструвати право державної власності на будівлю відділення звязку, яка розташована за адресою: смт. Комінтернівське, Комінтернівського району, Одеської області, вул. Київська, 38, площею 193,5 кв.м, та видати УДППЗ „Укрпошта в Особі дирекції витяг з Єдиного державного реєстру прав власності припинено на підставі п. 1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Ухвалою суду від 15.04.2013р. позов Міністерства інфраструктури України на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України було залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.06.2013р. ухвалу господарського суду Одеської області від 15.04.2013р. про залишення позову без розгляду скасовано, справу передано до господарського суду Одеської області.

За результатами повторного автоматичного розподілу справи справу №5/10-10-5497 передано на розгляд судді Малярчук І.А.

Ухвалою суду від 19.06.2013р. суддею Малярчук І.А. вказану справу прийнято до свого провадження із призначенням розгляду в засіданні суду.

22.07.2013р. до канцелярії суду від Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" в особі Одеської дирекції надійшли письмові пояснення (т.3 а.с.45-46), згідно яких останнє зазначає, що воно у своїй виробничій діяльності використовує виробничі будівлі і споруди загальною площею 481,68 кв.м. для розміщення відділення поштового звязку Комінтернівське.

Третя особа вказує, що дане майно знаходиться в господарському віданні УДППЗ „Укрпошта, яке належить до сфери управління Міністерства транспорту та звязку України, правонаступником якого є Міністерства інфраструктури України, та є таким майном, що відноситься до обєктів державної власності.

Українське державне підприємство поштового звязку "Укрпошта" в особі Одеської дирекції зазначає, що виробничі будівлі, споруди відповідно до Положення про Одеську філію знаходиться на обліку в Одеській дирекції, що підтверджується інвентарними картками обліку основних засобів № 130004, 130006, 130007та технічним паспортом на обєкт нерухомого майна.

Третя особа зауважує, що Одеська дирекція за власний рахунок утримує спірні будівлі, самостійно здійснює їх обслуговування та ремонт та вказує, що приміщення складу та бухгалтерії було введено в експлуатацію в 1949р., приміщення відділення звязку в 1978р., гаражі в 1990р., зазначаючи при цьому про відсутність доказів про прийняття їх в експлуатацію.

У поданих поясненнях Укрпошта вказує, що на підставі технічного паспорту на обєкт нерухомого майна від 15.01.2007р. та інвентарних карток № 130004, 130006, 130007, розмір частки власності, яка використовується у виробничій діяльності ОСОБА_6 складає 20/100, загальна площа приміщень становить 481,68 кв.м.

Водночас, третя особа зауважує, що згідно інформації, отриманої від Фонду державного майна України, за результатами інвентаризації обєктів державної власності в Єдиному реєстрі обліковується Українське державне підприємство поштового звязку „Укрпошта та нерухоме державне майно, яке перебуває на його балансі, у тому числі будинок В3 (реєстровий № 2156045.1600.ААЖЕЕ882, місцезнаходження: Одеська обл., Комінтернівський р-н., смт. Комінтернівське, вул. Київська, 38.

Вказаними поясненнями Укрпошта в повному обсязі підтримує, заявлений Міністерством інфраструктури України позов, вважаючи його законним та обґрунтованим.

14.08.2013р. від ПАТ „Укртелеком надійшов відзив на позов (т.3 а.с.193-195), згідно якого останній у задоволенні позову просить відмовити.

В обґрунтування поданого відзиву ПАТ „Укртелеком зазначає, що відповідно до ст. 358 ЦК України воно використовує своє майно за згодою УДППЗ „Укрпошта в особі Одеської дирекції, зауважуючи, що Одеська філія товариства не використовує в своїх потребах частини виробничих будівель та споруд, якими користується УДППЗ „Укрпошта.

Між тим, вказує, що УДППЗ „Укрпошта в особі Одеської дирекції не заперечувала проти права власності ПАТ „Укртелеком в особі Одеської філії на частину будівлі в смт. Комінтернівське, вул. Київська, 38 Одеської області на 80/100 та володіла інформацією про те, що останнє отримало відповідне свідоцтво про право власності.

Зауважує, що в користуванні УДППЗ „Укрпошта в особі Одеської дирекції знаходяться приміщення, які відображені в технічному паспорті, однак не використовуються філією.

Перелік цих приміщень відображений у відзиві.

01.07.2014р. до канцелярії суду від ПАТ „Укртелеком надійшли доповнення до відзиву (т.5а.с.30-32), згідно яких останній акцентує увагу на тому, що позивачем не надано до суду правовстановлюючих документів, які б засвідчували право власності на спірне приміщення.

На думку відповідача, посилання позивача щодо виникнення такого права у звязку із знаходженням нерухомого майна на балансі нерухомого майна не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Відповідач вказує, що жодних приміщень, про які в уточненій позовній заяві зазначає Міністерство інфраструктури України, до свідоцтва про право власності не включено, при цьому, посилаючись на висновок експертизи від 15.05.2014р. та відповідний акт звірки фактичного розміщення підрозділів сторін від 30.08.2013р. зауважує, що він, фактично, не використовує в своїх потребах жодної частини виробничих будівель та споруд, які закріплені за УДППЗ ОД „Укрпошта.

Водночас, ПАТ „Укртелеком зазначає, що згідно переліку майна, який затверджено наказом Державного комітету звязку та інформатизації України від 25.11.2013р. № 230, до власності ВАТ „Укртелеком ввійшли шість обєктів, які знаходяться в смт. Комінтернівське по вул. Київська, 38 та жодним чином не перетинаються з приміщеннями позивача.

При цьому у поданих до суду доповненнях до відзиву відповідач вказує на пропущення позивачем трирічного терміну позовної давності.

Ухвалою суду від 10.09.2014р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача було залучено Кабінет Міністрів України,

Розпорядженням керівника апарату суду від 02.03.2015р., з огляду на перебування судді Малярчук І.А. з 24.02.2015р у відпустці по вагітності та пологам, з метою дотримання процесуальних строків, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 5/10-10-5497, за результатами якого справу розподілено судді Никифорчуку М.І.

Ухвалою суду від 04.03.2015р. вказану справу було прийнято суддею Никифорчуком М.І. до свого провадження.

07.05.2015р. до господарського суду Одеської області надійшов висновок судового експерта (вх. ГСОО №11712/15) з додатками та копіями матеріалів справи № 5/10-10-5497, за якими проводилась судова експертиза.

У судовому засіданні 08.07.2015р. представником Кабінету міністрів України були надані письмові пояснення по справі (т.7 а.с.103-106), згідно яких останній заявлений Міністерством інфраструктури України позов підтримує повністю.

В обґрунтування такої позиції КМУ вказує, що при прийнятті Комінтернівською селищною радою рішення № 360-ХХІV від 18.03.2004р. „Про оформлення права колективної власності та про видачу свідоцтва про право власності на 80/100 частини виробничих будівель і споруд, розташованих в смт. Комінтернівське, Комінтернівського району Одеської області по вул. Київській, 38 за ВАТ „Укртелеком було порушено вимоги ст. 354 ЦК України, Положення „Про порядок оформлення та підготовки свідоцтва про право власності на обєкти нерухомого майна.

КМУ вказує, що для оформлення права власності та видачі свідоцтва про право часткової власності на обєкти нерухомого майна до виконкому Комінтернівської селищної ради ВАТ „Укртелеком необхідно було надати наказ органу управління про реорганізацію юридичної особи, акт розподілу майна, заяву співвласника про поділ майна за відсутності нотаріально посвідченого договору про виділ частки зі спільного майна, висновок БТІ про визнання ідеальних часток співвласників та інші документи, які містять достовірні дані про склад майна співвласників.

Проте, зауважує, що Комінтернівською селищною радою прийнято оскаржуване рішення на приміщення цеху № 5, яке йому при розподілі майна не передавалось.

Ухвалою суду від 21.07.2015р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області.

Ухвалою суду від 21.07.2015р. справу №5/10-10-5497 призначено до колегіального розгляду.

Розпорядженням виконуючого обовязки керівника апарату господарського суду Одеської області №945 від 21.07.2015р. призначено автоматичний розподіл справи № 5/10-10-5497 для визначення складу колегії суду, за результатами якого вказану справу розподілено головуючому судді Никифорчуку М.І., суддям Волкову Р.В. та Зайцеву Ю.О.

Ухвалою суду від 22.07.2015р. справу №5/10-10-5497 прийнято до провадження у вищевказаному складі суду із призначенням розгляду в засіданні суду 08.09.2015р.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області від 21.09.2015р., з огляду на те, що головуючий суддя Никифорчук М.І. з 21.09.2015р. перебував на лікарняному, з метою дотримання процесуальних строків, було призначено повторний автоматичний розподіл справи №5/10-10-5497, за результати якого визначено наступний склад колегії суддів: головуючий Гуляк Г.І, судді Зайцев Ю.О., Волков Р.В.

Ухвалою суду від 21.09.2015р. вказану справу прийнято до провадження у вищевказаному складі суду із призначенням розгляду в засіданні суду.

Розпорядженням керівника апарату 30.11.2015р., у звязку з перебуванням головуючого судді Гуляк Г.І. з 27.11.2015р. на лікарняному, призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу № 5/10-10-5497 розподілено головуючому судді Петренко Н.Д., судді Волкову Р.В., судді Зайцеву Ю.О.

Ухвалою суду від 30.11.2015р. справу № 5/10-10-5497 прийнято до провадження у вищевказаному складі суду із призначенням розгляду в засіданні суду.

Розпорядженням керівника апарату від 20.01.2016р., у звязку із перебуванням головуючого судді Петренко Н.Д. з 13.01.2016р. на лікарняному було призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу розподілено головуючому судді Літвінову С.В., суддям Волкову Р.В. та Зайцеву Ю.О.

Ухвалою суду від 22.01.2016р. справу № 5/10-10-5497 прийнято до провадження у вищевказаному складі суду із призначенням розгляду в засіданні суду 17.02.2016р.

Судове засідання 17.02.2016р. з огляду на перебування головуючого судді Літвінова С.В. на лікарняному, не відбулося.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 23.02.2016р., приймаючи до уваги перебування головуючого судді Літвінова С.В. з 01.02.2016р. на тривалому лікарняному, що може мати наслідком порушення строку розгляду справи, призначено повторний автоматичний розподіл справи №5/10-10-5497, за результатами якого дану справу розподілено головуючому судді господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М., судді Волкову Р.В., судді Зайцеву Ю.О.

Ухвалою суду від 25.02.2016р. вказану справу прийнято у вищезазначеному складі суду із призначенням розгляду в засіданні суду 16.03.2016р.

Ухвалою суду від 16.03.2016р. провадження у справі № 5/10-10-5497 в частині вимог до Комунального підприємства "Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації" припинено.

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду справи було призначено та проведено низку судових будівельно-технічних експертиз.

Згідно висновку судової будівель-технічної експертизи, проведеної в рамках справи №5/10-10-5497 (т.6 а.с.36-41) встановлено, що площі приміщень, які використовуються ПАТ „Укртелеком, не відповідають даним, вказаним в технічному паспорті КРБТІ від 20.05.2004р. на 80/100 частин виробничих будівель і споруд і в свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 18.03.2004р.

У вказаному висновку зазначено, що в результаті проведення первісної експертизи №6330/24 від 15.05.2014р. було встановлено, що в фактичному користуванні ДППЗ „Укрпошта знаходяться приміщення і будівлі загальною площею 475,50 кв.м.

Згідно даних, отриманих в результаті проведення натурного огляду, встановлено, що у ПАТ „Укртелеком в користуванні знаходяться приміщення і будівлі загальною площею 1561,50 кв.м.

Відповідно до даних, вказаних в експертному висновку щодо фактично займаних приміщень та їх площ, частка УДППЗ „Укрпошта складає 23/100 (475,50 кв.м./2037 кв.м.), частка ПАТ „Укртелеком складає 77/100 (1561,50 кв.м./2037 кв.м.).

Ухвалою суду від 11.04.2016р. строк розгляду справи за клопотанням представника позивача було продовжено на пятнадцять днів та у звязку із необхідністю витребування нових доказів, а також для додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 11.05.2016р.

У судовому засіданні 11.05.2016р. представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, з урахуванням їх останніх уточнень, просив суд задовольнити їх.

В обґрунтування заявлених вимог, крім викладених раніше обставин, позивач також послався на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно (серія САА № 300993 від 18.03.2004р. ВАТ „Укртелеком, правонаступником якого є ПАТ „Укртелеком, володіє 80/100 частини виробничих будівель та споруд, яка складається з приміщень: частини літ. „А приміщення цеху № 5 та інше.

Проте, відповідно до технічного паспорту на обєкт нерухомого майна від 15.01.2007р. та інвентарної картки обліку основних засобів № 130007 літ. „А-ІІ приміщення цеху № 5 площею 88,3 кв.м. знаходиться на обліку в Одеській дирекції та фактично використовується у виробничій діяльності, що свідчить про те, що ПАТ „Укртелеком не визнає право власності за Міністерством інфраструктури України на приміщення цеху № 5, яке входить до складу цілісного майнового комплексу центрального ВПЗ Комінтернівське.

Крім того, вважає, що Комінтернівською селищною радою Комінтернівського району Одеської області шляхом прийняття оскаржуваного рішення було порушено право державної власності. Враховуючи, що свідоцтво від 18.03.2004р. було видано на підставі вказаного рішення, він просить визнати його недійсним.

Представник третьої особи (Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" в особі Одеської дирекції) підтримав позов в повному обсязі, наполягав на його задоволенні з підстав, викладених у поданих до суду письмових поясненнях.

Представник третьої особи (Кабінету Міністрів України) також просив суд задовольнити позов з підстав, що викладені ним у письмових поясненнях по справі, які надавались до суду.

В свою чергу представник відповідача 2 (ПАТ „Укртелеком) заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у поданих до суду відзиві та доповненнях до нього, зокрема, наполягаючи на відсутності правовстановлюючих документів, які б засвідчували право власності на спірне приміщення.

Представник третьої особи (Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області) залишив вирішення спору на розсуд суду.

Представник Комінтернівської селищної ради в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал суду.

Натомість, в матеріалах справи міститься заява Комінтернівської селищної ради від 15.01.2016р. (т.7 а.с.229), згідно якої остання не заперечує проти задоволення позову. Вказаною заявою відповідач 1 просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності його представника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, наданих в ході розгляду справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст.2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

За змістом положень вказаних норм, правом на предявлення позову до господарського суду наділені, зокрема, державні органи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як встановлено судом з матеріалів справи, в обґрунтування заявлених вимог про визнання права власності Міністерство інфраструктури України у позовній заяві (т.1 а.с.2-5) зазначає, по-перше, що як Комінтернівською селищною радою, так і Комінтернівським БТІ було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності та його реєстрації. На підтвердження вказаного позивачем надано листи від 7.05.2009р. (т.1 а.с.29), 15.05.2009р. (т.1 а.с.30), 04.06.2010р. (т.1 а.с.31), 25.06.2010р. (т.1 а.с.32).

При цьому, позивач вважає, що відмова в оформленні права власності є безпідставною, з огляду на наступне.

Так, позивач зазначає, що обєкт нерухомого майна, щодо якого заявлено вимоги про визнання права власності, і яке знаходиться на балансі ОСОБА_6 „Укрпошта, будувалося та вводилося в експлуатацію відповідно до законодавства СРСР та УРСР, яке діяло на той час, вказуючи при цьому, що приміщення по вул. Київський, 38 знаходиться на балансі Одеської дирекції та використовується в виробничій діяльності з 1978р.

Міністерство інфраструктури України вказує, що на підставі норм Конституції УРСР від 11.06.1937р. та Конституції УРСР від 20.04.1978р., ст.90 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), спірне нерухоме майно відносилося до обєктів права державної власності, зауважуючи про те, що правовий статус такого майна з проголошенням незалежності України не змінився.

Позивач зазначає, що, виходячи з положень ст. 139 ГК України, спірне нерухоме майно входить до складу основних засобів державного підприємства УДППЗ „Укрпошта в особі Одеської дирекції, знаходиться на його балансі, утримується за рахунок його коштів та використовується у виробничій діяльності.

Щодо Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5 зауважує, що вказане положення стосується обєктів, які були побудовані, реконструйовані та переобладнанні після набрання ним чинності, тобто після 07.02.2002р. та немає зворотної сили, у звязку із чим посилання на нього є безпідставним.

Крім того, в обґрунтування заявлених позовних вимог в частині невизнання відповідачем (ПАТ „Укртелеком) права власності позивача (уточнення (т.3 а.с.159-164) останній вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 300993 від 18.03.2004р. ПАТ „Укртелеком володіє 80/100 частини виробничих будівель та споруд, яка складається з приміщень частини літ. „А приміщення цеху № 5 та інше.

При цьому зазначає, що відповідно до технічного паспорту на обєкт нерухомого майна від 15.01.2007р. та інвентарної картки обліку основних засобів № 130007 літ. „А-П, приміщення цеху № 5, площею 88,3 кв.м знаходиться на обліку в Одеській дирекції та, фактично, використовується у виробничій діяльності, у звязку із чим вважає, що ПАТ „Укртелеком не визнає за Міністерством інфраструктури України права власності на приміщення цеху № 5, яке входить до складу цілісного майнового комплексу центрального ВПЗ Комінтернівське.

Таким чином, предметом спору в цій справі є в тому числі визнання права державної власності на об'єкти нерухомості, зокрема, з підстав відмови в оформленні такого права суб'єкту господарювання, що входить до сфери управління центрального органу державної виконавчої влади, через ненадання ним необхідних документів для оформлення такого права, з огляду на що суд зауважує наступне.

Статтею 326 Цивільного кодексу України передбачено, що від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Частиною п'ятою статті 22 Господарського кодексу України визначено, що держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, згідно з положеннями якої заявлено даний позов, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина 4 статті 182 Цивільного кодексу України).

Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав.

Згідно з пунктом 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), встановлено, що оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування.

За таких обставин, оскільки право державної власності ані Комінтернівською селищною радою, ані Комінтернівським БТІ не оспорюється, а у оформленні та видачі свідоцтва було відмовлено з підстав ненадання усіх необхідних документів для оформлення такого права, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України.

При цьому, аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 6.02.2012р. у справі №11/189, яка є обовязковою для суду згідно положень ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд зазначає наступне. По-перше, ст.182 Цивільного кодексу України у чинній редакції передбачено, що державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом, а відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Таким чином, законом встановлено належний спосіб захисту порушеного права. По-друге, про відсутність оспорювання права державної власності свідчать відомості з Єдиного реєстру обєктів державної власності (т.3 а.с.5), надані Фондом Державного майна України. Більш того, як вбачається з наданого позивачем у судовому засіданні 11.05.2016р. свідоцтва про право власності (т.8 а.с.44), УДП „Укрпошта 29.08.2008р. було видано свідоцтво про право власності на 20/100 будівель та споруд за адресою вул. Київська, 38. Приймаючи до уваги, що доказів проведення реєстрації права власності згідно зазначеного свідоцтва матеріали справи не містять, натомість представником позивача було надано пояснення щодо відсутності такої реєстрації, суд не розцінює вказане свідоцтво як доказ права власності третьої особи, проте вказує, що наявність такого свідоцтва також свідчить про відсутність факту оспорювання права державної власності.

Суд також зазначає, що відповідно до ст.358 ЦК України, на яку, зокрема, посилається позивач, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що приміщення, які входять до складу спірного обєкту, використовуються як Укрпоштою, так і ПАТ „Укртелеком окремо, жодних доказів щодо фактичного використання ними чужих приміщень матеріали справи не містять, позивач не позбавлений можливості захистити свої права також і у порядку, встановленому ст. 358 ЦК України.

При цьому, слід зазначити, що під час розгляду справи не надійшли свого підтвердження посилання позивача на те, що ПАТ „Укртелеком належить право власності на майно цеху №5, яке відноситься до майна УДППЗ „ Укрпошта.

Так, як встановлено судом, і у технічному паспорті ПАТ „Укртелеком (т.3 а.с.202-217), і у технічному паспорті УДППЗ „ Укрпошта (т.2 а.с.6-23) зазначені усі приміщення спірного комплексу будівель. При цьому, з пояснень представників сторін, що надавалися у судових засіданнях, також встановлено, що приміщення, які ними використовуються, не співпадають, та будь-які спори щодо їх використання між сторонами відсутні.

Крім того, як вбачається з висновку судової експертизи (т.5 а.с.3-7), приміщення під літ А-ІІ (1-1 1-8), зазначені в технічному паспорті від 15.01.2008р., не співвідносяться з приміщеннями, вказаними у оскаржуваному свідоцтві та рішенні.

Розглянувши вимогу про визнання недійсним п.3 рішення сесії Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області № 360-ХХХІV від 18.03.2004р, суд зазначає, що акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обовязковий характер для субєктів цих відносин.

Підставами для визнання актами недійсними є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваним законом інтересів фізичної чи юридичної особи.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги, що позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення Комінтернівською селищною радою Комінтернівського району Одеської області вимог законодавства та визначеної законом компетенції, а також, з урахуванням вищевикладених висновків суду, не встановлено факт порушення вказаним рішенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання вказаного рішення недійсним. Більш того, оскаржуване рішення було видане на заміну рішення від 10.06.1996р. та відповідного свідоцтва про право власності (т.5 а.с.55).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що внесення до приміщень, які належать особі на праві власності, будь-яких змін (проведення реконструкції), що має наслідком відповідну зміну площі, а відповідно і розподілення часток, враховуючи, що факт проведення таких змін після видачі свідоцтва про право власності відображено у акті поточних змін (т.5 а.с.47, 87), не може бути підставою для визнання недійсним свідоцтва про право власності на рішення, на підставі якого воно видано.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до висновків Вищого господарського суду України, викладених у п.2.2. постанови Пленуму №10 від 29.05.2013р., перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен зясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право на охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право та чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку із спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на викладене, з урахуванням встановлення відсутності порушеного права позивача, суд не надає оцінку заяві відповідача про застосування строку позовної давності.

Враховуючи, що вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності є похідними від вимоги про визнання недійсним п.3 вищевказаного рішення Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області № 360-ХХХІV від 18.03.2004р, суд доходить висновку про відмову у позові також у цій частині.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позову, обовязок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору на відповідачів згідно зі ст. ст. 44, 49 ГПК України не покладається.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 16 травня 2016 р.

Головуючий суддя Ю.М. Щавинська

Суддя Р.В. Волков

Суддя Ю.О. Зайцев