КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р. Справа№ 910/23471/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Ткаченка Б.О.

Мартюк А.І.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача - Пріцак І.Є.,

від відповідача - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" №1917 від 26.01.2016

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року

у справі № 910/23471/15

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрбізнесбанк" Білої І.В. в інтересах ПАТ "Український бізнес банк"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг"

про стягнення 137475грн.91коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.11.2015 (суддя Борисенко І.І.) задоволено позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрбізнесбанк" Білої І.В. в інтересах ПАТ "Український бізнес банк" та стягнуто з ТОВ "Український лізинг" заборгованість за кредитом в розмірі 132359 грн. 00 коп., заборгованість за процентами в розмірі 4 081 грн. 10коп., пеню у розмірі 1 035 грн. 81 коп. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач заборгованість по кредиту та відсоткам позивачу не сплатив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій просив його змінити, зменшивши розмір стягнення основного боргу на 1988грн.35коп. та стягнення пені на 38грн.83коп. Апелянт зазначає, що стягнення пені за простроченими процентами в сумі 562грн.36коп. є безпідставними, оскільки встановлення розміру та порядку сплати додаткових процентів за користування кредитом на підставі п. 4.6 Договору, крім тих які передбачені п. 1.1 Договору, на думку відповідача, не відповідає вимогам законодавства та принципам справедливості. Крім того, відповідач зазначає про те, що 09.01.2015року платіжним дорученням №214 сплатив суму 21607грн. в рахунок оплати основного боргу, яку позивач частково зарахував в сплату процентів за користування кредитом в розмірі 1988грн.35коп., а суму сплачену платіжним дорученням від 02.02.2015 року №390 у розмірі 1988грн.35коп. в довідці про заборгованість не відобразив взагалі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач зазначає, що згідно графіку погашення заборгованості за кредитом станом на 30.11.2014 сума встановленого ліміту має становити - 132359грн., а у відповідача ліміт станом на 01.12.2015 становив - 153966грн. Тобто, 21607грн. було внесено на прострочений платіж. Таким чином, 09.01.2015 відповідач сплатив 23626грн., а Банк на підставі п. 4.7. Кредитного договору розподілив їх - 19618грн.35коп. на тіло кредиту, 4008грн.25коп. - на проценти, що підтверджується випискою по рахунку відповідача станом на 09.01.2015. Крім того, позивач зазначив про те, що п. 4.6 Кредитного договору не суперечить діючому законодавству, а викладений з чітким його дотриманням.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належними чином (в справі наявне повідомлення про вручення поштового відправлення).

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного її розгляду.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

19.04.2013р. між ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК", як кредитодавцем, та ТОВ "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГ", як позичальником, укладено кредитний договір №137/Ю та додаткові угоди до нього від 17.10.2014р. № 1 та від 04.12.2014 №2.

Відповідно до предмету Договору банк за наявності вільних грошових коштів надає позичальникові у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом користування у сумі 368 380,00 грн. на придбання сільськогосподарської техніки, строком до 18.10.2015р. зі сплатою 21% річних.

Ліміт кредитування зменшується відповідно до графіку погашення (Додаток № 1).

Проценти за користування кредитом нараховуються за кожен календарний день за методом "факт/360", тобто для розрахунку застосовується умовно 360 днів у році.

Додатковою угодою №1 від 17.10.2014р. до кредитного договору сторони домовились внести зміни до п. 1.1. договору та викласти його наступній редакції: "Банк, за наявності вільних грошових коштів, надає позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі непоновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 368 380,00 грн. на придбання сільськогосподарської техніки строком до 18 жовтня 2015 року зі сплатою:

- у період з 19 квітня 2013 року до 30 вересня 2014 року включно - 21 % річних;

- у період з 01 жовтня 2014 року до 18 жовтня 2015 року включно - 15 % річних.

Згідно з п. 4.2 Договору позичальник зобов'язується щомісячно, не пізніше 7 (сьомого) числа місяця, наступного за звітним, перераховувати на рахунок №7359 суму процентів за користування кредитом у відповідності до договору.

Відповідно до п. 4.5. Кредитного договору, Позичальник зобов'язався погашати, наданий Банком кредит, згідно з Графіком погашення, наведеним в Додатку №1, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно із п. 4.6 Кредитного договору, у разі невиконання зобов'язань відповідно до п. 4.5 цього договору, а саме - невиконання зобов'язання щодо зменшення суми ліміту кредитування з графіком погашення та/або невиконання зобов'язання щодо повного остаточного погашення кредиту до 18 жовтня 2015року включно, позичальник сплачує банку проценти у розмірі 50% річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

Відповідно до п. 4.6 Договору в редакції додаткової угоди №1 від 15.10.2014р. у разі невиконання зобов'язань відповідно до п. 4.5. цього Договору, а саме - невиконання зобов'язання щодо зменшення суми ліміту кредитування згідно з графіком погашення та/або не виконання зобов'язання щодо повного остаточного погашення кредиту до 12 грудня 2014 року включно, Позичальник сплачує Банку проценти у розмірі:

- в період з 19 квітня 2013 року до 30 вересня 2014 року включно - 50% річних на суму про простроченої заборгованості до моменту її погашення;

- починаючи з 01 жовтня 2014 року - 15% річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

Відповідно до п. 4.7 Кредитного договору, кошти у погашення заборгованості в першу чергу направляти для сплати комісій, процентів за користування кредитом, строк сплати яких настав, потім простроченої заборгованості за кредитом, сума, що залишається, направляється на погашення основної суми кредиту.

Пунктом п. 8.12. Кредитного договору визначено, що строк дії цього договору встановлюється з дня підписання цього договору і до повного погашення позичальником усіх зобов'язань за цим договором.

Додатковою угодою №2 від 04.12.2014 сторонами було викладено пункт 4.12 у наступній редакції: "Позичальник зобов'язується забезпечити об'єм кредитових надходжень на поточний рахунок №7310 відкритий у ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК", у сумі не менше 0 (нуль) гривень та 00 копійок впродовж кожного місяця, починаючи з квітня 2013 року".

На виконання умов кредитного договору позивач надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 368 380,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №823_3 від 22.04.2013р. та випискою з особового рахунку позивача.

Згідно з п. 5.3 Договору банк має право вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, неустойок та збитків у разі, зокрема, непогашення позичальником процентів та/або щомісячного внеску за кредитом згідно з графіком впродовж двох місяців. Про намір достроково розірвати кредитний договір та/або вимогу достроково погасити суми кредиту, процентів, комісій, неустойок та збитків, банк письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов'язаний впродовж 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит, проценти, комісії, неустойку, передбачені договором.

17.07.2015 позивачем направлено відповідачу вимогу №3721 від 15.07.2015, в якій позивач, посилаючись на п. 5.3. кредитного договору, вимагав протягом тридцяти днів сплатити заборгованість по кредиту, по відсоткам та пені. Направлення вказаної вимоги відповідачу та отримання її останнім підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №858, описом вкладення від 17.07.2015р.

Вказана вимога позивача була залишена позичальником без відповіді та задоволення.

За розрахунком позивача, станом на 14.08.2015р., заборгованість відповідача за кредитним договором складає: 132 359,00 грн., у т.ч. прострочена сума - 26 183,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 4 081,10 грн., у т. ч. прострочена заборгованість - 3 364,15 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 137 475,91 грн., з яких: 132 359,00грн. - заборгованість за кредитом (26 183,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом); 4 081,10 грн. - заборгованість за процентами (3364,15 грн. - прострочена заборгованість); 1 035,81 грн. - пеня (473,45 грн. - за прострочення зобов'язання щодо повернення кредиту; 562,36 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами).

Позов мотивований порушенням Відповідачем грошового зобов'язання за кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 1048, 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Так, відповідач порушив умови Кредитного договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів. При цьому, відповідач не оспорює наявність заборгованості за кредитним договором, яка становить 132 359,00 грн.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність боргу у відповідача перед позивачем, який документально позивачем підтверджений, зокрема наявною в матеріалах справи банківською випискою, і відповідачем не спростований. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 132 359 грн. 00 коп., заборгованості за процентами на підставі зазначеного п. 4.6 Кредитного договору (у редакції від 17.10.2014) в розмірі 4 081 грн. 10 коп. станом на 14.08.2015р. за період з 22.04.2013р. до 13.08.2015р., у тому числі прострочена заборгованість 3 364,15 грн., є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Правомірними є й висновки суду щодо стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 1 035,81 грн. (за невчасне повернення кредиту в сумі 473,45грн. та за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 562,36 грн.) на підставі п. 5.10 договору.

Заперечуючи проти позовних вимог позивач вказує на неправомірність застосування позивачем умов п. 4.6 Договору.

Так, як було зазначено раніше відповідно до пункту 4.6. Кредитного договору (у редакції від 17.10.2014 року), Позичальник зобов'язується у разі невиконання зобов'язань відповідно до п. 4.5 Кредитного договору, а саме - невиконання зобов'язання щодо зменшення суми ліміту кредитування згідно з графіком погашення та/або не виконання зобов'язання щодо повного остаточного погашення кредиту до 12.12.2014 року включно, сплатити Банку проценти у розмірі:

- в період з 19 квітня 2013 року до 30 вересня 2014 року включно - 50% річних на суму про простроченої заборгованості до моменту її погашення;

- починаючи з 01 жовтня 2014 року - 15% річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

За приписами ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Підписуючи кредитний договір, а згодом і додаткові угоди до нього, відповідач погодився, що за порушення графіку погашення заборгованості ставка річних за користування кредитом збільшується. Договір та додаткові угоди підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками товариств.

Отже, посилання на те, що Банк в односторонньому порядку змінив умови договору не відповідають дійсності.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що сторони, укладаючи кредитний договір погодили всі істотні умови для даного виду, зокрема погоджено суму кредиту, строки повернення кредитних коштів (пункт 1.1.), строк дії договору (пункт 8.12.), розміри процентів та порядок їх сплати (пункти 1.1., 4.6.). Жодних заперечень щодо умов кредитного договору при його укладенні з боку відповідача не було.

Заперечення викладені в апеляційній скарзі не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі №910/23471/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" - без задоволення.

2. Справу №910/23471/15 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді Б.О. Ткаченко

А.І. Мартюк