ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р. Справа № 925/298/16

За товариства з обмеженою відповідальністю Черкаський проект

до товариства з обмеженою відповідальністю Вікос Нефть

про стягнення 27099 грн. 65 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 10.03.2016 №10/03;

від відповідача: не зявилися.

Товариство з обмеженою відповідальністю Черкаський проект звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю Вікос Нефть про стягнення 27099 грн. 65 коп., у тому числі: 23468 грн. 40 коп. боргу з орендної плати, 3135 грн. 55 коп. пені, 214 грн. 11 коп. 3% річних і 281 грн. 59 коп. інфляційних нарахувань.

Також позивач у позові просить господарський суд судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач вказав на невиконання відповідачем грошових зобовязань за укладеним між сторонами договором оренди майна від 01.01.2015 №44 щодо сплати позивачу орендної плати за користування орендованим приміщенням у період дії цього договору.

Ухвалою від 30.03.2016 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Черкаський проект до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її розгляд у судовому засіданні на 09 годину 19.04.2016 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 19.04.2016 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 10 годину 30 хвилин 05.05.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 05.05.2016 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 14 годину 30 хвилин 16.05.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У судовому засіданні, що відбулося 16.05.2016, представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав.

Відзив на позов до господарського суду не надійшов.

Відповідачу за вказаною у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських обєднань Господарський суд Черкаської області надсилав рекомендованими листами вказані вище ухвали від 30.03.2016, від 19.04.2016 і від 05.05.2015, що в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України є підставою вважати про вручення відповідачу цих ухвал належним чином і відповідно про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце призначених цими ухвалами судових засідань.

Представник відповідача у судове засідання не зявився і не повідомив господарський суд про причини незявлення, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю Черкаський проект як орендодавець і товариство з обмеженою відповідальністю Вікос Нефть як орендар уклали між собою договір оренди майна №44 (далі договір №44), згідно з яким орендодавець зобовязався передати орендарю, а останній прийняти за актом приймання - передачі у строкове платне користування кімнату №10 корисною площею 26,5 кв. м. на першому поверсі нежитлового приміщення виробничо-лабораторного корпусу, розташованого за адресою м. Черкаси, бул. Шевченка, 266/1 для розміщення офісу.

У розділі 3 договору №44 його сторони передбачили, зокрема, такі пункти:

3.1. Розмір орендної плати встановлюється у розмірі 73,80 грн., в т.ч. ПДВ - 12,30 грн. за один кв. м., що складає 1955 (одна тисяча девятсот пятдесят пять) грн. 70 коп., в т. ч. ПДВ 325 (триста двадцять пять) грн.. 95 коп. за один місяць оренди майна.

3.2. Плата за фактично спожиті комунальні послуги та електроенергію сплачується на підставі окремого договору про відшкодування спожитих комунальних послуг між орендодавцем і орендарем відповідно до займаної корисної площі та спожитої електроенергії.

3.3. Орендна плата за поточний місяць сплачується орендарем орендодавцю в готівковому та/або безготівковому порядку авансом до 10 числа поточного місяця..

У п. 5.4 договору №44 його сторони встановили, що за несвоєчасну сплату орендної плати орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день затримки платежу.

Відповідно до п. 6.1 договору №44 останній вступає у дію 01.01.2015 та діє до 31.12.2015.

01 січня 2015 року на виконання договору №44 сторони склали і підписали акт приймання-передачі майна, згідно з яким орендодавець передав орендарю, а останній прийняв в оренду обєкт оренди - кімнату №10 площею 26,5 кв. м. на першому поверсі нежитлового приміщення виробничо-лабораторного корпусу, розташованого за адресою м. Черкаси, бул. Шевченка, 266/1.

Відповідач свої зобовязання за договором №44 щодо сплати позивачу орендної плати за увесь період дії цього договору з 01.01.2015 до 31.12.2015 у сумі 23468 грн. 40 коп. (1955 грн. 70 коп. х 12 місяців) не виконав.

За прострочення сплати орендної плати за договором №44 у період з 10.12.2015 по 29.03.2016 позивач нарахував відповідачу до сплати 3135 грн. 55 коп. передбаченої п. 5.5 договору №44 пені, а також 214 грн. 11 коп. 3% річних і 281 грн. 59 коп. інфляційних нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

На день прийняття господарським судом цього рішення відповідач орендну плату за договором №44 за період оренди з 01.01.2015 по 31.12.2015 у сумі 23468 грн. 40 коп. та нараховані позивачем до сплати за прострочення сплати орендної плати: пеню у сумі 3135 грн. 55 коп., 3% річних у сумі 214 грн. 11 коп. і інфляційні нарахування у сумі 281 грн. 59 коп. позивачу не сплатив.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обовязковим для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором найму оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного субєкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства, господарський суд Черкаської області дійшов до таких висновків.

Відповідач не виконав грошові зобовязання за договором №44 щодо сплати позивачу в установлені цим договором строки орендної плати за період оренди з 01.01.2015 по 31.12.2015 у сумі 23468 грн. 40 коп. і тим самим відповідач порушив право позивача на своєчасне одержання вказаної суми орендної плати.

Отож позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати від відповідача виконання цього зобовязання в натурі шляхом стягнення з нього на свою користь боргу у сумі 23468 грн. 40 коп. і передбаченої п. 5.5 цього договору пені, а також передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Розрахунок стягуваної суми пені, яка на відміну від 3% річних і інфляційних нарахувань є штрафною санкцією, не відповідає вимогам ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України в частині вимоги про припинення нарахування пені через шість місяців від дня коли зобовязання мало бути виконане, враховуючи, що відповідач мав сплачувати орендну плату щомісяця до 10 числа поточного місяця.

Станом на початок строку, за який позивач нарахував стягувану суму пені, тобто станом на 10.12.2015 встановлений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України шестимісячний строк закінчився для нарахування пені за прострочення оплати орендної плати за січень, лютий, березень, квітень, травень і червень 2015 року. Останнім днем цього шестимісячного строку для нарахування пені за прострочення сплати орендної плати за липень 2015 року є 09.01.2016, за серпень 2015 року 09.02.2016, за вересень 2015 року 09.03.2016, за жовтень 2015 року 09.04.2016, за листопад 2015 року 09.05.2016 і за грудень 2015 року 09.06.2016.

Отже, за вказаний позивачем у розрахунку стягуваної суми пені період прострочення сплати орендної плати з 10.12.2015 по 29.03.2016, виходячи із вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, позивач має право на стягнення з відповідача 1217 грн. 34 коп. передбаченої п. 5.5 договору №44 пені, у тому числі:

73 грн. 08 коп. пені за 31 день прострочення з 10.12.2015 по 09.01.2016 від суми боргу з орендної плати за липень 2015 у розмірі 1955 грн. 70 коп.;

146 грн. 09 коп. пені за 62 дні прострочення з 10.12.2015 по 09.02.2016 від суми боргу з орендної плати за серпень 2015 у розмірі 1955 грн. 70 коп.;

214 грн. 27 коп. пені за 91 день прострочення з 10.12.2015 по 09.03.2016 від суми боргу з орендної плати за вересень 2015 у розмірі 1955 грн. 70 коп.;

261 грн. 30 коп. пені за 111 днів прострочення з 10.12.2015 по 29.03.2016 від суми боргу з орендної плати за жовтень 2015 у розмірі 1955 грн. 70 коп.;

261 грн. 30 коп. пені за 111 днів прострочення з 10.12.2015 по 29.03.2016 від суми боргу з орендної плати за листопад 2015 у розмірі 1955 грн. 70 коп.;

261 грн. 30 коп. пені за 111 днів прострочення з 10.12.2015 по 29.03.2016 від суми боргу з орендної плати за грудень 2015 у розмірі 1955 грн. 70 коп.

Заявлені у позові до стягнення суми 3% річних і інфляційних нарахувань нараховані позивачем правильно.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача 23468 грн. 40 коп. основного боргу, 1217 грн. 34 коп. пені, 214 грн. 11 коп. 3% річних і 281 грн. 59 коп. інфляційних нарахувань.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача 1280 грн. 46 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Вікос Нефть (бул. Шевченка, 266/1, оф. 110, м. Черкаси, 18002, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Черкаський проект (вул. Смілянська, 118, к. 501, м. Черкаси, 18000, ) - 23468 грн. 40 коп. основного боргу, 1217 грн. 34 коп. пені, 214 грн. 11 коп. 3% річних, 281 грн. 59 коп. інфляційних нарахувань і 1280 грн. 46 коп. витрат на сплату судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 18.05.2016.

СУДДЯ М.В. Дорошенко