ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016 року Справа № 904/10424/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Дмитренко Г.К., Виноградник О.М.

при секретарі судового засідання: Ковзиков В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Казанцев С.В., представник, дов. № б/н від 15.04.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Приватного акціонерного товариства "Профі-Пак" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2016 року у справі №904/10424/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Профі-Пак", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Новус Україна", м. Київ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрофінком", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2016 року (суддя Ярошенко В.І.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новус Україна" на користь Приватного акціонерного товариства "Профі-Пак" 3% річних у розмірі 59, 97 грн. та 1, 41 грн. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано виконанням відповідачем свого зобов'язання щодо сплати позивачу вартості поставленого товару, що підтверджується платіжним дорученням № 398498 від 29.07.2015 року.

Зменшуючи розмір 3% річних суд керувався помилкою в розрахунках, відмовляючи в стягненні інфляційних втрат - відсутністю заборгованості відповідача 1 перед позивачем.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2016 року та прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що зазначений у видатковій накладній № 415 від 15.06.2015р. договір № А від 19.11.2015р. є нікчемним, оскільки ніколи сторонами не укладався, а дата поставки товару передує даті укладання договору, що унеможливлює існування такого договору на момент поставки товару та свідчить про позадоговірну поставку товару.

Крім того, скаржник зазначає, що видаткова накладна № 415 від 15.06.2015р. є первинним обліковим документом, який є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Таким чином, обов'язок відповідача сплатити за товар поставлений позивачем за видатковою накладною, виник в момент отримання товару, тобто підписання видаткової накладної № 415 від 15.06.2015 року в розмір 50 375 грн. та який повинен був бути проведений на банківські реквізити, зазначені в накладній. Оплата ж була здійснена на інші банківські реквізити, відмінні від реквізитів, зазначених в видатковій накладній №415 від 15.06.2016 року та рахунку на оплату №384 від 15.06.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, що наведені в апеляційній скарзі та в підтвердження позадоговірної поставки послався на те, що товар який був поставлений є іншим ніж той, який погоджений сторонами у Специфікації до Договору. Просить апеляційну скаргу задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 вказав, що апеляційна скарга є безпідставною. Поставка товару позивачем була здійснена на підставі договору. Кошти за отриманий товар були сплачені відповідачем за реквізитами, вказаними в п.2.1.9. Договору. Зміни щодо банківських реквізитів позивача були внесені в договір після здійснення відповідачем оплати. В претензій та в позовній заяві позивач підтверджував факт поставки товару за договором. У видатковій накладній вказано номер укладеного між сторонами і діючого на дату поставки договору. Описка щодо дати договору, вчинена позивачем у сформованому ним документі не є підставою виникнення зобов'язання по оплаті товару з видаткової накладної, а не з договору. В податковій накладній, яка була виписана позивачем на дану господарську операцію, в графі «вид цивільно-правового договору» вказано саме договір поставки від 01.11.2014р. № . Грошові кошти сплачені відповідачем назад не поверталися. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Відповідач-2 своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

01.11.2014р. між ПАТ "Профі-Пак" (постачальник) та ТОВ "Новус Україна" (покупець) укладено договір поставки № А, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, встановлених договором, поставити і передати товар у власність покупця, а покупець зобов'язаний прийняти товар і оплатити його на умовах визначених договором (п. 13.1 договору).

Згідно п. 3.1 спеціальної частини договору, оплата за отриманий товар здійснюється покупцем з відстрочкою платежу на 30 календарних днів з моменту передачі товару у власність і надання постачальником повного та відповідного пакету документів.

Згідно з п. 13.7 договору найменування, асортимент, торгова марка та ціна товару, що поставляється, вказуються в додатку № 1 до цього договору («Специфікація»).

Товар поставляється партіями на умовах «DDP» «Інкотермс 2000».

Поставка вважається виконаною з моменту передачі товару у власність покупця і надання повного та відповідного пакету документів покупцю ( п.п. 15.1, 16.5 договору).

Ціна за одиницю товару по даному Договору зазначаються в Специфікаціях до даного Договору (додаток № 1 до договору) ( п.24.1 Договору).

Згідно п.2.1.9 договору поставки визначено платіжні реквізити позивача, а саме банківський рахунок 02 в Ф "ДРРУ"АТ"Б"ФІН ТА КР"М.ДНІПР. МФО 307231.

Пунктом 30.1 сторони погодили, що договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом строку визначеного в п. 1.3 спеціальної частини договору.

Строк дії договору до 31.12.2015 (п. 1.3 спеціальної частини договору).

Згідно Специфікації від 01.11.2014р., підписаної сторонами, сторони погодили поставку пакету п/е з друком 30х50 за ціною нетто 327,00 грн. з ПДВ за 1 000шт та пакету п/е з друком 45х69 за ціною нетто 960,00 грн. з ПДВ за 1 000шт.

13.05.2015р. сторонами складено та підписано специфікацію № 1 до договору, відповідно до якої узгоджено поставку пакету п/е 36(2*8)60 з рис за ціною нетто (з урахуванням знижки) 1, 09 з ПДВ за 1шт та пакету п/е 45(2*12)68 з рис за ціною нетто (з урахуванням знижки) 1, 82 грн. з ПДВ за 1 шт.

29.05.2015р. між ТОВ «ДНІПРОФІНКОМ» (поручитель) та ПАТ «ПРОФІ-ПАК» (кредитор) укладено договір поруки, за яким поручитель поручився перед кредитором нести солідарну відповідальність за виконання обов'язку ТОВ «НОВУС Україна» (боржник) щодо оплати поставленого кредитором товару за договором поставки № А від 01.11.2014р.

На виконання умов договору поставки позивач, за видатковою накладною № 415 від 15.06.2015р., здійснив відповідачу -1 поставку товару - пакет п/е 36(2*8)х60 в кількості 19 500 шт. за ціною 1, 09 з ПДВ та пакет п/е 45(2*12)х68 в кількості 16 000 шт. за ціною 1, 82 грн. з ПДВ на загальну суму 50 375 грн. Видаткова накладна підписана сторонами без зауважень(арк. с. 32).

Позивачем виставлено відповідачу-1 рахунок на оплату № 384 від 15.06.2015р. на суму 50 375 грн.

20.11.2015р. позивач направив відповідачу-1 претензію з вимогою сплатити 50 375 грн. за поставлений товар. Просив сплатити заборгованість за наступними банківськими реквізитами: отримувач: ПрАТ "Профі-Пак", , банк отримувача ПАТ "Мегабанк", р/р 94, МФО банку 351629 (а.с.38).

Відповідач-1 у відповіді на претензію від 11.12.2015р. зазначив, що заявлена в претензії сума повністю сплачена ним платіжним дорученням № 398498 від 29.07.2015р. (а.с.123).

Позивач звернувся до суду з позовом, з урахуванням заяви про зміну підстави позову, про стягнення з відповідача-1 суми основного боргу в розмірі 49 375 грн., 3% річних в сумі 886,05 грн., інфляційні втрати в сумі 576,25 грн. Також просив солідарно стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 суму основного боргу в розмірі 1 000 грн. (а.с.162).

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ч.1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На підтвердження виконання свого обов'язку щодо оплати прийнятого товару відповідач-1 надав платіжне доручення № 398498 від 29.07.2915р. (а.с. 62). Згідно даного платіжного доручення відповідач-1 перерахував позивачу 50 375 грн. «за поставлений ТНС згідно накладної 415».

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідач перерахував кошти на банківський рахунок позивача зазначений у п.2.1.9. Договору.

Зміни щодо банківських реквізитів позивача були внесені до договору додатковою угодо № 3, укладеною позивачем та відповідачем -1 18.09.2015р. тобто після оплати товару.

Таким чином відповідач виконав свій обов'язок належним чином і зобов'язання є припиненим.

За таких обставин господарський суд правильно відмовив позивачу в задоволенні позову в частині стягнення основного боргу з відповідача-1 в сумі 49 375 грн. та в частині стягнення солідарно з відповідачів 1 000 грн.

Разом з тим, відповідач-1 відповідно до п.3.1. договору повинен був сплатити за товар 15.07.2015р., а здійснив платіж з порушення строку - 29.07.2015р.

Згідно ст..625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки прострочення оплати було допущено на 14 днів, а інфляційні розраховуються на місяць то господарський суд правильно відмовив повністю в задоволенні позову в частині інфляційних.

Що стосується 3% річних то їх сума за період з 16.07.2015р. по 29.07.2015р. складає 59,97 грн. і правильно стягнута судом.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що поставка була позадоговірною, оскільки у видатковій накладній № 415 від 15.06.2015р. зазначено нікчемний договір (договір від 19.11.2015р., який не укладався), товар, зазначений у накладній не відповідає товару зазначеному у специфікації до договору, оплата проведена не на рахунки, зазначені у накладній та виставленому рахунку, не приймаються колегією судді до уваги з наступних підстав.

Як встановлено в ході розгляду справи, між позивачем та відповідачем-1 укладався лише один договір поставки - це договір № А від 01.11.2014р.

Товар поставлений за видатковою накладеною № 415 від 15.06.2015р. відповідає товару, зазначеному у Специфікації від 13.05.2014р.(а.с.23).

В податковій накладній, виписаній позивачем на дану господарську операцію в графі «Вид цивільно-правового договору» зазначено «договір поставки від 01.11.2014р. № А» (а.с.183).

У видатковій накладній № 415 від 15.06.2015р. також зазначено номер договору А, але дата зазначена 19.11.2015р.

Господарський суд правильно, з чим погоджується колегія суддів, дійшов висновку про те, що дата договору в видатковій накладній - 19.11.2015р. зазначена помилково, і що поставка здійснена саме за договором від 01.11.2014р.

Що стосується оплати проведеної відповідачем-1 на рахунок позивача зазначений у договорі, а не у видатковій накладній та рахунку то колегія зазначає наступне.

Банківські реквізити позивача зазначені у п.2.1.9 Договору.

Відповідно до п.п. 30.2., 30.3. Договору, зміна договору допускається лише за згодою сторін. Зміна договору оформлюється і вигляді Додаткової угоди до договору.

Додатковою угодою № 3 від 18.09.2015р. сторони внесли зміни до Договору в частині нових реквізитів постачальника (позивача).

Тому, оплата відповідачем здійснена за реквізитами позивача, зазначеними в договорі, а не в рахунку та видатковій накладній, є належним виконанням відповідачем свого обов'язку.

Доказів того, що відповідач-1 повідомлявся про зміну реквізитів позивача до дня сплати коштів не надано.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101- 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Профі-Пак" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2016 року у справі №904/10424/15 залишити без змін.

Повний текст поставнови складено 24.05.2016р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Г.К.Дмитренко

__________________ О.М.Виноградник