Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" лютого 2016 р. Справа № 10/5007/47/11.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Прядко О.В., роглянувши матеріали скарги публічного акціонерного товариства "Коростенський шлях залізобетон" від 29.01.2016 на дії Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо винесення постанови від 07.12.2012 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у справі

за позовом: публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (м. Київ) в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Житомир" (м. Житомир)

до: публічного акціонерного товариства "Коростенський шлях залізобетон" (м. Коростень)

про стягнення 9070439,90 грн

за участю представників сторін:

- від скаржника (боржника): ОСОБА_1 - довір. від 27.01.2016;

- від стягувача: не прибув;

- від органу ДВС: ОСОБА_2 - довір. № 1252 від 31.12.2015

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 01.08.2011 у справі №10/5007/47/11 позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (м. Київ) в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Житомир" задоволено, стягнуто з публічного акціонерного товариства "Коростенський шляхзалізобетон" на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"- 2080000,00 грн боргу по строковому кредиту, 3670000,00 грн боргу по простроченому кредиту, 1844134,51 грн боргу по простроченим процентам, 168000,00 грн боргу по простроченій комісійній винагороді за управління кредитом, 103278,08 грн 3% річних, 274840,00 грн інфляційних нарахувань, 616967,40 грн пені по простроченому кредиту, 313219,91 грн пені по простроченим процентам, 25500,00 грн державного мита, 236,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

12.12.2011 на виконання вище вказаного рішення суду видано наказ.

Ухвалою від 06.05.2014 у справі № 10/5007/47/11 господарський суд замінив стягувача - публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" у виконавчому провадженні №35552647 відділу примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області (боржник - публічне акціонерне товариство "Коростенський шляхзалізобетон") з виконання наказу господарського суду Житомирської області №10/5007/47/11 від 12.12.2011, на публічне акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Сордант" (01042, м. Київ, вул. Івана Кудрі, будинок 37-А, код 38013531).

05.02.2016 на адресу господарського суду від публічного акціонерного товариства "Коростенський шлях залізобетон" надійшла скарга від 29.01.2016 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, відповідно до якої скаржник просить суд визнати недійсною постанову від 07.12.2012 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 35552647 в частині накладення арешту на майно боржника, яке знаходиться в іпотеці ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Сордант".

Ухвалою від 08.02.2016 господарський суд прийняв скаргу ПАТ "Коростенський шлях залізобетон" від 29.01.2016 на дії державного виконавця до розгляду, тим самим поновивши строк оскарження, призначив засідання суду для розгляду скарги.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав у повному обсязі, з урахуванням наданої суду заяви уточнення до вимог скарги на дії державного виконавця від 29.02.2016, згідно з якою просить:

- постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.12.2012 визнати недійсною в частині накладення арешту на майно ПАТ "Коростенський шлях залізобетон", що знаходиться в іпотеці згідно договору іпотеки від 26.03.2007;

- зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зняти арешти з об'єктів нерухомого майна, що належать на праві власності ПАТ "Коростенський шлях залізобетон" та знаходяться в іпотеці згідно договору іпотеки від 26.03.2007;

- постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.12.2012 визнати недійсною в частині накладення арешту на майно ПАТ "Коростенський шлях залізобетон", що знаходиться в заставі відповідно до договорів застави автотранспорту та виробничого обладнання від 26.03.2007;

- зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зняти арешти з об'єктів рухомого майна, що належать на праві власності ПАТ "Коростенський шлях залізобетон" та знаходяться в заставі згідно опису майна № 2 від 26.03.2007, який є невід'ємною частиною договору застави автотранспорту від 26.03.2007 та згідно опису майна № 1 від 26.03.2007, який є невід'ємною частиною договору застави виробничого обладнання від 26.03.2007.

Представник стягувача в судове засідання не прибув. 29.02.2016 на адресу суду від представника стягувача надішли пояснення на скаргу на дії державного виконавця, відповідно до яких стягувач не заперечує проти задоволення вимог, викладених у скарзі ПАТ "Коростенський шлях залізобетон", та просить розглянути скаргу без його участі.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області проти скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на скаргу боржника від 26.02.2016 вих. № 3.2/9976.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги ПАТ "Коростенський шлях залізобетон" від 29.01.2016 на дії Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо винесення постанови від 07.02.2012 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 35552647, виходячи з такого.

За змістом ст. 115 ГПК України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Цим Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Частиною 1 ст. 6 Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 82 Закону, боржник має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

В п. 2 ч. 3 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 № 14 зазначено, що стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції. Враховуючи, що примусове виконання судових рішень, постановлених господарськими судами здійснюють державні виконавці, скарги на дії чи бездіяльність останніх розглядаються господарськими судами за правилами ст. 121-2 ГПК України.

Вказане кореспондується з ч. 4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно із ч. 1 ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений судом.

З аналізу вище вказаних норм випливає, що учасник виконавчого провадження має право звернутися до господарського суду з відповідною скаргою тільки на дії чи бездіяльність органів виконавчої служби, вчинені ними під час, у зв'язку з та щодо примусового виконання останніми відповідних рішень господарських судів.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник (ПАТ "Коростенський шлях залізобетон") звернувся до господарського суду Житомирської області, в порядку ст. 121-2 ГПК України, зі скаргою на дії органу ДВС у справі № 10/5007/47/11.

Предметом скарги є оскарження дій Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо винесення постанови від 07.02.2012 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 35552647 в частині накладення арешту на майно ПАТ "Коростенський шлях залізобетон", що знаходиться в іпотеці згідно договору іпотеки від 26.03.2007 та в заставі відповідно до договорів застави автотранспорту і виробничого обладнання від 26.03.2007.

В обґрунтування поданої скарги, боржник зазначає, що оспорюваною постановою від 07.12.2012 було порушено його права, оскільки через дії державного виконавця по накладенню арешту на майно, яке перебуває в іпотеці та заставі, він позбавлений можливості задовольнити вимоги кредитора за рахунок предмета іпотеки та застави в позасудовому порядку. До того ж, як зазначено скаржником, оскаржувані дії державного виконавця фактично унеможливлюють реалізацію прав заставо та іпотекодержателя, що є грубим порушенням їх прав, передбачених ЗУ "Про заставу", "Про іпотеку", ст. 54 ЗУ "Про виконавче провадження" та ст. 19 Конституції України.

В процесі розгляду скарги суд встановив, що підставою для винесення оскаржуваної постанови від 07.12.2012 стала заява стягувача - ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (заставо та іпотекодерожателя) від 30.11.2012 вих. № 106-30/2069 про накладення арешту на майно та кошти боржника, подана до ДВС з метою забезпечення виконання наказу господарського суду Житомирської області № 10/5007/47/11 від 12.12.2011.

На даний час стягувачем за наказом господарського суду Житомирської області №10/5007/47/11 від 12.12.2011 є ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Сордант".

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець, зокрема здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Право державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника передбачене ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження" та є гарантією задоволення вимог стягувача у виконавчому провадженні.

Як зазначено в ст. 57 вище вказаного Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

А отже арешт предмету іпотеки нерухомого майна чи застави рухомого майна та подальша його реалізація, є елементом звернення стягнення на майно.

За приписами ст. 52 ЗУ Про виконавче провадження, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Приписами ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження" унормовано обов'язок боржника письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

При цьому згідно з Законом, боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Як зазначено в листі Верховного Суду України від 01.02.2015 "ОСОБА_3 судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна", чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1 - 4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

У силу положень ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно із ч. 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого Закону).

З огляду на викладене, права заставо та іпотекодерожателів на отримання задоволення із продажу майна боржника (ПАТ "Коростенський шлях залізобетон") переважно інших кредиторів є захищеними.

Посилання скаржника на порушення прав боржника через дії державного виконавця по накладенню арешту на майно, яке перебуває в іпотеці та заставі, внаслідок чого він позбавлений можливості задовольнити вимоги ОСОБА_4 як нового кредитора (заставо та іпотекрдержателя) за рахунок предмета іпотеки та застави в позасудовому порядку, не є достатнім аргументом для висновку про те, що орган ДВС не мав права накладати арешт в рамках виконавчого провадження на майно, що перебуває в іпотеці та заставі стягувача.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про відсутність порушень вимог законодавства про виконавче провадження з боку органів державної виконавчої служби при винесенні оскаржуваної постанови, а тому у задоволенні поданої скарги слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги публічного акціонерного товариства "Коростенський шлях залізобетон" від 29.01.2016 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Суддя ОСОБА_5

Друк:

1 - в справу

2 - ПАТ "Коростенський шлях залізобетон"

3 - Публічному акціонерному товариству "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Сордант" (01042, м. Київ, вул. Івана Кудрі, будинок 37-А) - рек. з повід.

4 - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Житомирській області (10014, м.Житомир, майдан Соборний, 1)