РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016Справа №910/232/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бехівський гранітний

кар'єр"

до Державного територіально - галузевого об'єднання "Південно-

західна залізниця"

про стягнення 1 703 856,36 грн.

Суддя: Домнічева І.О

Представники сторін:

від позивача: Костюкевич-Тарнавська О.В. - за довіреністю;

від відповідача: Юморанов Д.І. - за дов.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бехівський гранітний кар'єр" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення 1695222,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за період з 01 жовтня 2014р. по 31 жовтня 2014р. відповідач безпідставно списав з особового рахунку позивача (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 1703856,36 грн., в тому числі плати за користування вагонами 1659393,30 грн. та плати за зберігання вагонів 44463,06 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.06.2015 р. позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 р. рішення господарського суду від 08.06.2015 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду від 23.02.2015 р., рішення господарського суду міста Києва від 08.06.2015 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Автоматичною системою документообігу Господарського суду міста Києва справу передано на новий розгляд судді Домнічевій І.О.

Ухвалою від 03.03.2016 р. суддя Домнічева І.О. прийняла справу до свого провадження, розгляд справи було призначено на 12.04.2016 р.

12.04.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано пояснення по справі.

У судовому засіданні 12.04.2016 р. було оголошено перерву до 21.04.2016 р.

18.04.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

21.04.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано уточнення до пояснень.

Ухвалою від 21.04.2016 р. продовжено строк розгляду спору у справі відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 10.05.2016 р.

Судове засідання 10.05.2016 р. не відбулося.

Наступне судове засідання призначене на 17.05.16р.

16.05.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано додаткові пояснення по справі.

17.05.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 17.05.16р. оголошено перерву до 19.05.16р.

В судовому засіданні 19.05.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали,заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ "Бехівський гранітний кар'єр" (вантажовласник) та ДТГО "Південно-західна залізниця" 12.11.2013 укладено договір № ПЗ/ДН-4/13/139/ДНЮ-4 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (далі по тексту - договір № ПЗ/ДН-4/13/139/ДНЮ-4).

На виконання п. 2.2.1 договору № ПЗ/ДН-4/13/139/ДНЮ-4 позивачу відкрито відповідачем для централізованих розрахунків особовий рахунок 7335487 і код вантажовласника, одержувача 6538.

Відповідно до п.3.1 договору № ПЗ/ДН-4/13/139/ДНЮ-4, вантажовласник здійснює попередню оплату залізниці на рахунок №04 в АБ "Експрес-Банк", МФО 322959, код 04713033. Одержувач - ЄТехПД ДТГО "Південно-західна залізниця". Одержані кошти залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника. Послуги вантажовласнику за цим договором надаються за умови наявності коштів на його особовому рахунку.

Між ТОВ "Бехівський гранітний кар'єр" (замовник) та ДТГО "Південно-західна залізниця" 08.11.2013 було укладено договір № ПЗ/М-136836/НЮ про перебування власних (орендованих) вагонів на коліях погоджених станцій, відповідно до п.1.1 якого, за умовами цього договору замовник передає за плату, а залізниця приймає власні (орендовані) порожні вагони, які надходять на адресу замовника і тимчасово незадіяні у процесі перевезення, для перебування їх у відстої на коліях погодженої станції Коростень-Подільський (далі по тексту - договір № ПЗ/М-136836/НЮ).

Пунктом 3.1 договору № ПЗ/М-136836/НЮ передбачено, що у разі затримки з вини замовника, як на станції призначення, так і на підходах до неї, власних (орендованих) порожніх вагонів, незазначених в п.1.1 цього договору, або на які відсутня заявка на перебування у відстої, замовник сплачує залізниці плату за затримку вагонів на місцях загального користування відповідно до діючих Правил перевезень та Збірника тарифів (ТК№1). Факт затримки вагонів засвідчується актами форми ГУ-23 і ГУ-23а, як на станції призначення, так і на підходах до неї.

Відповідно до п. 4.3 договору № ПЗ/М-136836/НЮ розрахунки здійснюються на підставі актів загальної форми ГУ-23 за накопичувальними картками ФДУ-92, (код 229/381 підкод 005 "За перебування приватних вагонів на коліях погоджених станцій").

Спір виник з тих обставин, що за період з 01 жовтня 2014 по 31 жовтня 2014 відповідачем на підставі актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, ГУ-23, відомостей плати за користування вагонами, накопичувальних карток списано з особового рахунку позивача грошові кошти в сумі 1 703 856, 36 грн.

Згідно зі статтею 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата.

Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення від зазначеної плати у разі затримки вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року №113. Під користуванням вагонами (контейнерами) слід розуміти використання відповідного рухомого складу залізниці певним суб'єктом господарської діяльності, у тому числі власником залізничної під'їзної колії, який безпосередньо приймає вагони (контейнери) від залізниці для виконання подальших операцій з ними, а потім повертає їх залізниці. Час користування, за який цим суб'єктом господарської діяльності вноситься відповідна плата, визначається від моменту прийняття вагонів (контейнерів) від залізниці до моменту їх повернення залізниці. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. У разі затримки вагонів на станції призначення з причин, які залежать від вантажовласника, залізниця складає акт загальної форми ГУ-23, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Затримка вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення оформляється наказом залізниці, актом про затримку вагонів форми ГУ-23а, що складається станцією затримки вагонів і підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання актів, але не менше як двома особами відповідно до пункту 3 Правил складання актів. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" на станцію призначення, яка повинна інформувати вантажовласника про затримку вагонів з його вини шляхом вручення копії такого "Повідомлення…" не пізніше двох годин після його отримання станцією призначення. У вирішенні спорів про стягнення з вантажовласника плати за користування вагонами у випадку затримки вагонів і контейнерів на підходах до станції призначення судам належить перевіряти дотримання залізницями цього порядку.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Правила користування вагонами і контейнерами (далі - Правила) облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Згідно з п.п. 4, 6 розділу ІІІ Правил відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами; усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. Відповідно до п. 8 Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Сторони договору № ПЗ/М-136836/НЮ, у його пунктах 3.1, 4.3 погодили, що факт затримки вагонів засвідчується актами форми ГУ-23 і ГУ-23а, як на станції призначення, так і на підходах до неї. При цьому розрахунки за таким договором здійснюються сторонами на підставі складених актів загальної форми ГУ-23 за накопичувальними картками ФДУ-92.

Судом установлено, що у період з 01.10.2014 по 31.10.2014 відповідачем складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а, ГУ-23, відомості плати за користування вагонами, накопичувальні картки. На підставі вказаних актів, відомостей плати за користування вагонами, накопичувальних карток, відповідачем було списано з особового рахунку позивача 1 703 856, 36 грн.

Як зазначалося вище, згідно з приписами пункту 8 Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Водночас судом встановлено, що наявні в матеріалах справи акти про затримку вагонів підписані тільки представниками відповідача. Як вбачається з копій вказаних актів підписи представників ТОВ "Бехівський гранітний кар'єр" на них відсутні, що є порушенням п.8 Правил користування вагонами і контейнерами.

Враховуючи викладене, суд не розцінює зазначені акти затримки вагонів в якості належного доказу на підтвердження доводів відповідача про те, що затримка вагонів на станції сталася саме з вини вантажовласника.

В силу положень ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, ні які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак безпідставними визнаються доводи відповідача про те, що акти ГУ-23 фіксують лише факт виконання залізницею заявок позивача і були складені залізницею виключно для обліку вагонів, оскільки саме складений та оформлений залізницею у відповідності до вимог чинного законодавства акт затримки вагонів ГУ-23 може слугувати підставою для списання з рахунку замовника плати за користування вагонами.

Крім того, відповідно до п п. 9, 10 зазначених Правил користування вагонами і контейнерами, про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Також суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів того, що позивач не прийняв або відмовився від прийому вагонів, а також належного повідомлення позивача про надходження на його адресу вантажів та повідомлення про затримку вагонів з його вини не пізніше двох годин після отримання відповідного повідомлення від станції затримання вагонів. При цьому судом установлено, що наявні в матеріалах справи повідомлення про затримку вагонів, складені відповідачем, як доказ належного повідомлення позивача про затримку вагонів, визнаються судом неналежними доказами, оскільки станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, яким є позивач за договором №ПЗ/ДН-4/13/1399/ДНЮ-4, а з повідомлень про затримку вагонів, вбачається, що повідомлення отримав сам вантажоодержувач. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Приписами статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи те, що, як уже було встановлено вище, наявні в справі односторонні акти про затримку вагонів не є належним доказом та підставою для нарахування, списання відповідачем плати за користування вагонами та їх зберігання, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, ч. 2 ст. 20 ГК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання наявності або відсутності прав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи те, що позивачем належним чином доведено факт безпідставного списання коштів відповідачем, а останнім такі обставини не спростовані, суд дійшов висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є належним.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ст.34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, позовні вимоги є нормативно - обґрунтованими та документально доведеними, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Згідно ст. 49 ГПК України, судові витрати покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного територіально-галузевого об"єднання "Південно-Західна залізниця" (01034, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6; ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бехівський гранітний кар'єр" (11521, Житомирська обл., Коростенський район, с. Бехи, ідентифікаційний код 13568156) 1 659 393 (один мільйон шістсот п'ятдесят дев'ять тисяч триста дев'яносто три) грн. 30 коп. безпідставно списаних коштів за користування вагонами, 44 463 (сорок чотири тисячі чотириста шістдесят три) грн. 06 коп. безпідставно списаних коштів за зберігання вагонів та 34 077 (тридцять чотири тисячі сімдесят сім) грн. 13 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.05.2016р.

Суддя І.О.Домнічева