ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016 року Справа № 904/962/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кузнецової І.Л., Сизько І.А.,

секретар судового засідання: Однорог О.В.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №б/н від 25.01.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №14-185юр. від 19.04.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 року у справі №904/962/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжінірінг-Компані», м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область,

про стягнення 982 322 грн. 67 коп.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інжінірінг-Компані» (надалі ТОВ «Інжінірінг-Компані») звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») на свою користь 961 447 грн. 11 коп. основного боргу, 8 323 грн. 38 коп. 3 % річних, 12 552 грн. 18 коп. інфляційних втрат та 14 734 грн. 84 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2016 року у справі №904/962/16 (суддя Панна С.П.) позов задоволено; з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ТОВ «Інжінірінг-Компані» стягнуто 961 447 грн. 11 коп. основного боргу, 8 323 грн. 38 коп. 3 % річних, 12 552 грн. 18 коп. інфляційних втрат та 14 734 грн. 84 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Між ТОВ "Інжінірінг-Компані" (підрядник) та ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (замовник) укладений договір на виконання будівельно-монтажних робіт №4305 від 26.12.2014 року (надалі договір), за умовами якого підрядник зобовязався у межах договірної ціни виконати власними і залученими силами роботи на обєкті: "Будівля УКК. Системи протипожежного та охоронного захисту будівлі УКК. Технічне переоснащення", згідно відомості обсягів робіт (додаток №1), а замовник зобовязався прийняти роботи та оплатити їх вартість, а також вартість за поставлене обладнання та матеріали.

Згідно п.3.1. договору підрядник виконує повний обсяг робіт згідно проекту та графіку виконання робіт (додаток №3).

Договірна ціна робіт, доручених для виконання підряднику, розрахована на рівні його конкурсної пропозиції, є незмінною і складає 2 299 000 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 4.1. договору замовник здійснює оплату протягом 20 календарних днів після підписання ним повного пакету документів на оплату, у розмірі 90% від фактично виконаних робіт на підставі довідки (форма КБ-3). Остаточна оплата робіт здійснюється протягом 30 календарних днів у розмірі 10% від фактично виконаних робіт після повного їх виконання та підписання акту готовності об'єкту до експлуатації.

Замовник повинен виконати оплату за поставлене обладнання та матеріали імпортного виробництва (згідно додатку №№ 4.1, 5.1) в розмірі 100% на суму 814 526,90 грн. без ПДВ, протягом 10 календарних днів, з моменту поставки обладнання та матеріалів підрядником на склад ПАТ "АМКР", та надання оригінала рахунку замовнику (п.4.1.2. договору).

Рахунок-фактура повинен містити юридичний номер договору, номер SAP специфікації, номер SAP замовлення на закупівлю, номер підрядника, під яким він зареєстрований в SAP. Підрядник повинен направити оригінал рахунку-фактури разом з податковою накладною до Відділу з обліку кредиторської заборгованості замовника за наступною адресою: «ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 50095, Україна, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Орджонікідзе, 1. Одержувач: Відділ з обліку кредиторської заборгованості АМКР, менеджер відділу» (п.4.1 договору).

Пунктом 4.2 договору сторони встановили еквівалент ціни продукції за матеріали та обладнання імпортного виробництва за курсом продажу МВРУ на 28.10.2014 року (1 Євро=16,52 грн.) у разі його зміни на дату здійснення оплати більше ніж на 3%.

Згідно ч.2 ст. 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовується у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Укладений між сторонами договір є змішаним, адже тут наявні елементи як договору поставки так і договору підряду.

Зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання умов договору позивачем в період : квітень, травень, червень, липень, вересень 2015 року виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи на загальну суму 1 274 878 грн. 80 коп., що підтверджується відповідними довідками форми КБ-3, актами приймання виконаних будівельних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем з посиланням на часткову оплату відповідачем робіт предявлено до стягнення борг в сумі 516 288 грн., 3 % річних в сумі 6 403 грн. 75 коп., нарахованих за період: з 15.05.2015 року по 10.02.2016 року та інфляційних в сумі 11 359 грн. 43 коп., нарахованих за період: квітень-вересень 2015 року.

Окрім того, позивачем в період: квітень-липень 2015 року поставлено відповідачу обладнання на загальну суму 427 992 грн. 90 коп., що підтверджується відповідними довідками про вартість обладнання та актами приймання.

Позивач посилається на часткову їх оплату відповідачем, до стягнення ним предявлений борг в сумі 72 363 грн. 26 коп., 3% річних, нарахованих за період: з 02.05.2015 року по 10.02.2016 року, в сумі 1 919 грн. 63 коп., інфляційних збитків в сумі 1 192 грн. 75 коп., нарахованих за період: квітень-липень 2015 року.

Пунктом п.4.2. договору сторони узгодили еквівалент ціни продукції за матеріали та обладнання імпортного виробництва за курсом продажу МВРУ на 28.10.2014 року (1 Євро = 16 грн. 52 коп.). Оскільки курс продажу змінився на дату здійснення оплати більш ніж на 3%, вартість обладнання та матеріалів було пропорційно змінено. Різниця між оплатою, загальною вартістю обладнання та сумою коригування склала 372 795 грн. 85 коп.

Відповідачем не подано доказів оплати предявленної до стягнення заборгованості, тому позовні вимоги колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно наявного боргу апелянт вважає, що на момент предявлення позову до суду у нього ще не виникло грошового зобовязання за договором, оскільки, за його твердженням, позивачем не було надано рахунків на оплату, документів, передбачених п.4.1 договору. Окрім того, вказує на недоліки у оформленні рахунків та актів приймання виконанних робіт.

Позивач, в свою чергу, наполягає на тому, що рахунки фактури були передані відповідачу вчасно, як це передбачено умовами договору.

Фактично апелянт вказує на своє право відстрочення виконання зобов'язання з оплати отриманої продукції та виконаних позивачем робіт через прострочення останнім його зобов'язання виписати та передати рахунок-фактури на її оплату.

Вказане право передбачене ч. 2 ст. 613 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Проте ч. 1 вказаної статті Кодексу надає поняття прострочення кредитора. Так, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Отже, слід встановити, чи виникли у відповідача труднощі в виконанні ним свого зобов'язання з оплати спірного товару та виконаних робіт внаслідок ненадання йому позивачем обумовлених договором рахунків-фактури на їх оплату.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що відповідач мав у своєму розпорядженні всі необхідні для здійснення платежу за товар та отримані роботи, реквізити і відсутність рахуів-фактури не заважала йому це зробити.

З огляду на вищевикладене, відсутні правові підстави вважати, що мале місце таке прострочення позивача як кредитора в розумінні норм ст. 613 Цивільного кодексу України, до виконання якого відповідач в порядку ч. 2 ст.613 Цивільного кодексу України мав право відстрочити своє зобов'язання з оплати товару та виконаних позивачем робіт.

Правову позицію, що невиставлення рахунку-фактури не можна вважати простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а також що ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, оскільки не є обумовленою сторонами обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні, висловив Верховний Суд України в постанові від 29.09.2009 у справі №37/405.

Отже, наявність у позивача договірного зобов'язання виписати рахунок-фактуру відповідачу як умови оплати останнім отриманого товару та робіт не може братися судом до уваги при вирішенні спору про стягнення суми основного боргу, оскільки факт відсутності такого документу в данному випадку не заважав відповідачу виконати своє грошове зобов'язання за договором.

До того ж, спірний товар відповідачем позивачу не повернутий з огляду на відсутність документу, що його стосується в розумінні ст.666 Цивільного кодексу України, від договору відповідач не відмовився.

Отже, відповідач мав сплатити поставлений йому позивачем товар та виконанні останнім роботи у встановлений договором строк.

Стосовно посилання апелянта на недоліки у оформленні актів приймання виконаних будівельних робіт та відомостей поставки імпортних матеріалів, підписаних сторонами, слід зазначити, що сам факт отримання відповідачем робіт та матеріалів ним не заперечується, та відсутність відбитку печатки на них, в данному випадку на результат вирішення спору не впливає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним дослідженням обставин справи, внаслідок чого відсутності підстави для його скасування.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 року у справі №904/962/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.А. Сизько

(Повний текст постанови складено 23.05.2016 року)