РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016Справа №910/5343/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1
простягнення 9493 грн. 88 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники:

від позивача: Білоконь І.В. - представник за довіреністю № 165/18 від 18.01.2016;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.03.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення 9493 грн. 88 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не у повному обсязі виконав зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування у зв'язку із завданням шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу КІА, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5979596, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 порушено провадження у справі № 910/5343/16; розгляд справи призначено на 12.04.2016.

У судовому засіданні 12.04.2016 представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду, які суд долучив до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 22.04.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 17.05.2016; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1.

16.05.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які суд долучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 17.05.2016 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 17.05.2016 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 738.

Представник третьої особи у судове засідання 17.05.2016 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка зазначена у Постанові Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2015 у справі № 201/3794/15-п, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 10.05.2016 поштове відправлення було вручено адресату особисто.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Суд зазначає, що стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача та третьої особи з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 17.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 59054409, виданої ВДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська ГУМВС України (вих № 14/1-395 від 20.03.2015), та постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2015 у справі № 201/3794/15-п, встановлено, що 04.03.2015 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Тойота, державний номер НОМЕР_2, порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем КІА, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

08.10.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 7887а4ае, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом КІА, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 10.2 Договору безумовна франшизи за ризиком ДТП становить 1150 грн. 00 коп.

Згідно з п. 18 Договору строк його дії встановлено з 18.10.2014 по 17.10.2015.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до Висновку про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, № 23/03/15 від 20.03.2015, складеного суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_3 від 04.07.2014) на підставі висновку/калькуляції № 1.003.15.0 від 23.03.2015 (система Audatex), вартість відновлювального ремонту автомобіля КІА, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,00) становить 60145 грн. 50 коп.

Відповідно до рахунку на оплату № 777 від 18.03.2015, виставленого Приватним підприємством «Аеліта», вартість відновлювального ремонту автомобіля КІА, державний номер НОМЕР_1, становить 47995 грн. 96 коп. (разом з ПДВ).

Згідно з актом виконаних робіт № АЛ00171431 від 28.04.2015, складеного Приватним підприємством «Аеліта», фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля КІА, державний номер НОМЕР_1, становить 56965 грн. 26 коп. (разом з ПДВ).

Судом встановлено, що роботи, наведені в акті виконаних робіт № АЛ00171431 від 28.04.2015, знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля КІА, державний номер НОМЕР_1, які значені у первинній Довідці ДАІ (копія долучена позивачем до матеріалів справи 16.05.2016), Довідці про дорожньо-транспортну пригоду № 59054409, яка видана ВДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська ГУМВС України (вих № 14/1-395 від 20.03.2015), та акті огляду транспортного засобу від 06.03.2015.

Згідно зі страховим актом № 1.003.15.03188/VESKO6972 від 23.03.2015, складеним Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 7887а4ае від 08.10.2014 становить 46842 грн. 96 коп.. (47992 грн. 96 коп. - «мінус» франшизи у розмірі 1150 грн. 00 коп.).

При цьому, згідно з розділом 17 Договору порядок сплати страхувальником страхового платежу встановлюється наступним чином: 1-й платіж у розмірі 2011 грн. 00 коп. - 17.10.2014; 2-й платіж у розмірі 2013 грн. 00 коп. - 16.01.2015; 3-й платіж у розмірі 2013 грн. 00 коп. - 17.04.2015; 4-й платіж у розмірі 2013 грн. 00 коп. - 17.07.2015.

Відповідно до п. 28.27 Договору у випадку сплати страхового платежу за договором частинами страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за договором, вказаним у договорі, та фактично сплаченим за договором страховим платежем.

Як вбачається зі страхового акту № 1.003.15.03188/VESKO6972 від 23.03.2015, позивачем при визначенні суми страхового відшкодування, яка підлягає виплаті страховику за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 7887а4ае від 08.10.2014 було вираховано частину несплаченої суми страхової премії у розмірі 2013 грн. 00 коп., у зв'язку з чим сума страхового відшкодування, яка підлягала виплаті страховику, становила 44829 грн. 96 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Таким чином, враховуючи, що судом встановлено право позивача на зарахування частини несплаченої суми страхової премії за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 7887а4ае від 08.10.2014 (відповідно до п. 28.27 договору), суд дійшов висновку про правомірність проведеного позивачем зарахування частини несплаченої страхувальником страхової премії за договором добровільного страхування у розмірі 2013 грн. 00 коп. в рахунок страхового відшкодування за вказаним договором добровільного страхування.

Таким чином, позивачем було здійснено страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 7887а4ае від 08.10.2014 у загальному розмірі 46842 грн. 96 коп.: 44829 грн. 96 коп. - сплачено на рахунок СТО (Приватне підприємство «Аеліта») та 2013 грн. 00 коп. - зараховано в рахунок несплаченої частини страхової премії за договором добровільного страхування.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5979596 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 0 грн. 00 коп. (відповідно до витягу з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ).

Судом встановлено, що відповідач частково сплатив позивачу страхове відшкодування за Полісом АІ/5979596, а саме грошові кошти у розмірі 37349 грн. 08 коп., про що вказує позивач у позові та факт сплати відповідачем частини страхового відшкодування за Полісом АІ/5979596 у розмірі 37349 грн. 08 коп. підтверджується платіжним дорученням № 37734 від 07.12.2015 на суму 37349 грн. 08 коп. (копія долучена позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 12.04.2016).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 7887а4ае від 08.10.2014, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5979596, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу КІА, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АІ/5979596).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО або акту виконаних робіт.

З огляду на те, що відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 23/03/15 від 20.03.2015 не встановлено розміру коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу КІА, державний номер НОМЕР_1, та зазначено, що Ез = 0,00, та вказаний звіт є попереднім оціночним документом, суд дійшов висновку, що акт виконаних робіт № АЛ00171431 від 28.04.2015 на суму 56965 грн. 26 коп. (разом з ПДВ), який містить детальний опис виду ремонтних робіт та перелік використаних запасних частин і матеріалів, є належним доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля КІА, державний номер НОМЕР_1 (з урахуванням характеру пошкоджень, зазначених у первинній довідці ДАІ, Довідці про дорожньо-транспортну пригоду № 59054409, яка видана ВДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська ГУМВС України (вих № 14/1-395 від 20.03.2015), та акті огляду транспортного засобу від 06.03.2015).

А отже, позивач має право на стягнення з відповідача суми вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на підставі вказаного акту виконаних робіт, який підтверджує фактичну вартість відновлювального ремонту автомобіля КІА, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням встановленого у Звіті про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 23/03/15 від 20.03.2015 відсутності коефіцієнта фізичного зносу, про що зазначено у вказаному Звіті.

Однак, суд зазначає, що згідно з актом виконаних робіт № АЛ00171431 від 28.04.2015 до переліку ремонтних робіт включено роботи з мийки автомобіля на суму 85 грн. 00 коп. (разом з ПДВ).

Суд зазначає, що роботи з мийки не входять до суми страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки не входять до вартості відновлювального ремонту, так як це суперечить положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Відповідно до пункту 1.6. вказаної методики, відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин, тому проведення операцій, що не впливають на поновлення справності та роботоздатності автомобіля та не можуть здійснюватися шляхом відновлення чи заміни частин, таких як мийка, не повинні відшкодовуватись за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Водночас, суд зазначає, що роботи з мийки технологічної входять до вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, оскільки необхідність здійснення технологічної мийки пошкодженого автомобіля має прямий причинний зв'язок з належним забезпеченням умов для виконання відновлювальних робіт.

Однак, з огляду на те, що в акті виконаних робіт № АЛ00171431 від 28.04.2015 не зазначено, що роботи на суму 85 грн. 00 коп. (з ПДВ) були проведені саме з технологічної мийки автомобіля КІА, державний номер НОМЕР_1, суд не вбачає підстав для включення робіт з мийки вказаного автомобіля у сумі 85 грн. 00 коп. (з ПДВ) до вартості відновлювального ремонту транспортного засобу КІА, державний номер НОМЕР_1.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вартість відновлювального ремонту автомобіля КІА, державний номер НОМЕР_1, становить 56880 грн. 26 коп. (56965 грн. 26 коп. - «мінус» 85 грн. 00 коп.).

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5979596 становить 0 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/5979596 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 46842 грн. 96 коп.) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля КІА, державний номер НОМЕР_1 (56880 грн. 26 коп.) з урахуванням франшизи за Полісом АІ/5979596 у розмірі 0 грн. 00 коп. та здійсненої відповідачем часткової сплати у сумі 37349 грн. 08 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 9493 грн. 88 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40; ідентифікаційний код: 20782312) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код: 20474912) страхове відшкодування у розмірі 9493 (дев'ять тисяч чотириста дев'яносто три) грн. 88 коп. та судовий збір у розмірі та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 18.05.2016

Суддя І.М. Отрош