ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" травня 2016 р.Справа № 916/4521/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАРАСТАНДАРТ";

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "ОДИССОС" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю;

про стягнення 10 108,72 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 27-04 від 27.04.2016р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРТАРАСТАНДАРТ" звернулося до господарського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 підприємства "ОДИССОС" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, в якій просило стягнути з останнього заборгованість у розмірі 16 578,03грн., з яких 6 965,60грн. основного боргу 4962,44грн. 10% річних за користування грошовими коштами, 4649,99грн. інфляції, а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування поданого позову позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань, взятих згідно договору поставки товару № 11/2011.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.02.2016р. (суддя Степанова Л.В.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАРАСТАНДАРТ" на підставі п. 5 ч.1 ст. 81 залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 року ухвалу господарського суду Одеської області від 25.02.2016р.у справі №916/4521/15 скасовано, справу направлено на розгляд до господарського суду Одеської області .

Розпорядженням керівника апарату суду від 08.04.2015р. призначено повторний автоматичний розподіл, за результатами якого справу №916/4521/15 розподілено судді господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М.

Ухвалою суду від 11.04.2016р. справу № 916/4521/15 прийнято до свого провадження із призначенням розгляду в засіданні суду 16.05.2016р.

04.05.2016р. до канцелярії суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо питань, поставлених в ухвалі суду від 11.04.2016р. (т.2 а.с.16-17).

Водночас, 04.05.2016р. позивачем до суду було надано заяву про уточнення позовних вимог (зменшення їх розміру) (т.2а.с.19-20), згідно якої останній просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 10 108,72 грн., в тому числі 10% річних від суми боргу у сумі 5 284,81 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4 823,91 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1 218 грн.

Позивач вказує, що зазначене зменшення було спричинено сплатою відповідачем основної заборгованості у розмірі 6 965,60 грн., а інфляційні втрати та 10% річних були перераховані, в результаті чого їх розмір був дещо збільшений.

У судове засідання 16.05.2016р. зявився представник позивача, який під час розгляду справи в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, з урахуванням зменшення їх розміру, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач - Мале підприємство "ОДИССОС" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судової ухвали про прийняття справи до провадження від 11.04.2016р. на адресу, що зазначена у спеціальному витязі з ЄДР (т.2 а.с.27-28), у судове засідання не зявився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги зазначене та те, що вищевказана ухвала суду від 11.04.2016р. була повернута з відміткою поштової установи „за закінченням терміну зберігання (т.2 а.с.5-8), при цьому про наявність судового розгляду відповідач був цілком обізнаний (т.1 а.с.131-133), суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Крім того, у відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити з нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли в силу укладеного між сторонами договору поставки товару № 11/2011 від 01.04.2011р. (т.1 а.с.10-13), згідно якого у відповідача, з огляду на неналежне виконання ним умов щодо оплати товару, виникла заборгованість у розмірі 6 965,60грн., яка в подальшому була сплачена останнім, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про стан розрахунків станом на 27.04.2016р. (т.2 а.с.18).

Оцінюючи вимоги позивача про стягнення 10% річних у сумі 5 284,81 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4 823,91 грн. суд вказує наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.1 договору сторони обумовили, що у випадку несвоєчасної оплати товару у відповідності до п. 3.2 договору, Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення платежу, інфляційні втрати, 10 % річних за користування грошовими коштами.

Суд, перевіривши розрахунок 10 % річних (т.2 а.с.21-23), вважає його вірним, у звязку із чим вимоги про стягнення 10% річних у сумі 5 284,81 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд, перевіряючи розрахунок індексу інфляції, судом встановлено, що його розраховано без врахування місяців, в яких відбувалася дефляція, що суперечить приписам ст.625 ЦК України, а також п.3.2 постанови пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", у звязку з чим зроблено власний розрахунок, згідно з яким індекс інфляції становить 5 250,26 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
22.12.2012 - 28.03.2013 44236.80 1.001 44.15 44280.95
29.03.2013 - 17.06.2013 37785.60 1.001 37.79 37823.39
18.06.2013 - 10.07.2013 37575.60 1.000 0.00 37575.60
11.07.2013 - 28.07.2013 34575.60 0.999 -34.58 34541.02
29.07.2013 - 11.08.2013 29775.60 1.000 0.00 29775.60
12.08.2013 - 01.09.2013 27675.60 0.993 -193.73 27481.87
02.09.2013 - 19.09.2013 25875.60 1.000 0.00 25875.60
20.09.2013 - 25.11.2013 23475.60 1.006 141.04 23616.64
26.11.2013 - 02.04.2014 13475.60 1.035 476.22 13951.82
03.04.2014 - 03.04.2014 12875.60 1.000 0.00 12875.60
04.04.2014 - 12.05.2014 12215.60 1.033 403.11 12618.71
13.05.2014 - 01.06.2014 11415.60 1.038 433.79 11849.39
02.06.2014 - 28.09.2014 11115.60 1.052 575.73 11691.33
29.09.2014 - 18.12.2014 10115.60 1.075 756.24 10871.84
19.12.2014 - 15.03.2015 9785.60 1.086 838.07 10623.67
16.03.2015 - 27.04.2015 9455.60 1.140 1323.78 10779.38
28.04.2015 - 22.07.2015 9155.60 1.016 144.91 9300.51
25.08.2015 - 27.08.2015 8375.60 1.000 0.00 8375.60
28.08.2015 - 20.10.2015 7775.60 1.010 75.43 7851.03
21.10.2015 - 15.11.2015 6965.60 1.000 0.00 6965.60
5 250.26

Отже, сума інфляційних складає 5 250,26 грн. Разом з тим, приймаючи до уваги положення господарського процесуального кодексу України щодо меж позовних вимог, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення індексу інфляції у заявленому позивачем розмірі 4 823,91 грн.

Враховуючи задоволення позову, витрати по сплаті судового збору згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49,75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "ОДИССОС" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65009, Одеська область, м. Одеса, Приморський район, вул. Зоопаркова, буд. 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАРАСТАНДАРТ" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Писаржевського, буд. 1-А, офіс 511Б, ) 10 % річних у сумі 5 284 /пять тисяч двісті вісімдесят чотири/ грн. 81 коп.; інфляційні втрати у розмірі 4 823/чотири тисячі вісімсот двадцять три/грн. 91 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 218/одна тисяча двісті вісімнадцять/ грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23 травня 2016 р.

Суддя Ю.М. Щавинська