КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2016 р. Справа№ 910/17145/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Геньбач В.М. дов. від 21.01.2016 №б/н,

від відповідача Жук О.Б. дов. від 12.04.2016 №17/1,

від третьої особи не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 (підписане 17.03.2016)

у справі №910/17145/15 (головуючий суддя Мельник В.І., судді Андреїшина І.О., Мудрий С.М.)

за позовом Дніпровської районної ради в місті Києві державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико - санітарної допомоги №2 Дніпровського району м. Києва

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" (далі - відповідач) про зобов'язання звільнити приміщення загальною площею 28,40 м.кв. з нежилого приміщення, розташованого в будівлі за адресою: проспект Тичини, 22 в місті Києві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору від 15.04.2008 № 2231/8 про передачу в оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Києва (з урахуванням додаткової угоди від 29.05.2012), позивач передав відповідачу в оренду вказане вище нежитлове приміщення, проте після закінчення строку дії договору відповідач спірне нерухоме майно з оренди не повернув і продовжує користуватись ним без належних правових підстав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 у справі №910/17145/15 позов задоволено.

Зобов'язано відповідача звільнити нежитлове приміщення загальною площею 28,40 кв.м, розташоване за адресою: м. Київ, проспект Тичини 22.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 218, 00 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з встановленої судом відсутності підстав користування відповідачем об'єктом оренди у зв'язку з закінченням дії договору оренди від 15.04.2008 №2231/8( з урахуванням додаткової угоди від 29.05.2012) та відмовою позивача від його продовження. Оскільки відповідач втратив статус орендаря і належних доказів щодо підтвердження права користування орендованим приміщенням не надав, місцевий господарський суд визнав вимогу позивача про звільнення приміщення загальною площею 28,40 кв. м, розташованого в будівлі за адресою: проспект Тичини, 22 в місті Києві обґрунтованою.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на перевищення позивачем своїх повноважень. Позивач не мав права самостійно приймати будь-яке рішення щодо зміни істотних умов договору оренди, оскільки він не є власником майна. Також апелянт не погоджується з висновком суду щодо правомірності відмови позивача в продовженні строку дії договору оренди.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 прийнято апеляційну скаргу та порушено апеляційне провадження у справі №910/17145/15, розгляд апеляційної скарги призначено на 18.05.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28. Доказом належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи є повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвали суду від 11.04.2016) - 13.04.2016 (позивачу, відповідачу та третій особі), долучені до матеріалів справи.

13.05.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

18.05.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представник відповідача надав додаткові пояснення до апеляційної скарги.

У судовому засіданні 18.05.2016 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Також представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи поданням до Господарського суду міста Києва позову, пов'язаного з предмет спору у даній справі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Також заперечив проти задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату та час його проведення повідомлений належним чином.

Порадившись, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки не вбачає обставин, передбачених статтею 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження прийняття до розгляду вказаного вище позову.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.04.2008 між Поліклінікою № 2 Дніпровського району м. Києва (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед" (орендар) укладено договір №2231/8 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець на підставі рішення Київради від 21.12.2006 №526/583-1 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (о'бєкт оренди), за адресою: м. Київ, вул. Тичини, будинок 22, для розміщення аптеки, аптечного пункту.

Пунктом 2.1 договору визначено, що об'єктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 28,40 кв.м на 1 поверсі.

Згідно з п. 6.7 договору при невиконанні або порушенні однією із сторін умов цього договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду.

У разі закінчення строку дії договору або його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди (п. 7.5 договору).

Цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 27.07.2007 до 25.07.2008 (п. 9.1договору).

Згідно з п. 4 ст. 284 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Матеріали справи свідчать, що договір від 15.04.2008 №2231/8 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, був продовжений на той самий строк і на тих же умовах до 23.07.2009.

Пунктом 9.3 договору передбачено, що після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

На підставі рішення Київської міської ради від 19.02.2009 №76/1122 договір було продовжено строком на 2 роки та 364 дні, а саме до 18.02.2012.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.11.2012 у справі № 5011-7/12793-2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Київська міська рада (КМДА) про спонукання укласти додаткову угоду, залишеного в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2013 та постановою Вищого господарського суду міста Києва від 23.04.2013, зобов'язано вважати додаткову угоду від 29.05.2012 до договору оренди майна від 15.04.2008 № 2231/8 укладеною між Дніпровською районною м. Києві державною адміністрацію та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед" на умовах направленого 29.05.2012 Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед" проекту додаткової угоди Дніпровській районній у м. Києві державній адміністрації щодо терміну дії договору, який встановлюється сторонами до 28.05.2015.

Оскільки на момент проголошення Господарським судом міста Києва зазначеного вище рішення Поліклініка № 2 Дніпровського району м. Києва була реорганізована шляхом перетворення її в Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дніпровського району м. Києва", суди вказаних судових інстанцій дійшли висновку, що орендодавцем за договором оренди є Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - позивач або орендодавець), а балансоутримувачем - Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Дніпровського району м. Києва" (далі - балансоутримувач).

Визначаючи правову природу договору, суд першої станції дійшов вірного висновку, що укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна.

Частиною 1 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв в орендне платне користування нерухоме майно (о'бєкт оренди) за адресою: м. Київ, вул. Тичини, будинок 22 для розміщення аптеки, аптечного пункту.

05.06.2015 позивач направив на адресу відповідача лист вих. № 5023/26/2/103 "Про заперечення щодо користування орендованим майном після закінчення договору оренди від 15.04.2008 № 223178 " та попередив останнього про закінчення 28.05.2015 строку дії договору оренди і необхідність повернення об'єкта оренди по акту приймання - передачі.

Крім того, позивачем залишено без задоволення заяву відповідача від 20.05.2015 № № 25 про продовження строку дії договору оренди шляхом укладення додаткової угоди. У відповідь на зазначену заяву позивач листом від 11.06.2015 № 5263/26/3/103 заперечив проти користування відповідачем орендованим майном та повторно висловив вимогу про необхідність повернення об'єкта оренди позивачу.

Згідно пункту 4.14 договору оренди орендар після припинення дії договору оренди та в разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту прийому - передачі орендодавцю - позивачу.

Відповідач, в порушення вказаних умов договору, об'єкт оренди не повернув та продовжив ним користуватися, оскільки кінцевий термін повернення об'єкта оренди сплинув 30.06.2015. В зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання ТОВ "Діамед" звільнити спірне орендоване приміщення загальною площею 28,40 кв.м з нежитлового приміщення розташованого в будівлі за адресою: м. Київ, проспект Тичини 22 .

Відповідно до п. 2 ст. 26, п.1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно зі ст.ст. 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди.

Власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України).

Доводи апелянта щодо неправомірності відмови позивача в продовженні строку дії договору оренди спростовуються наступним.

У пункті 9.3 договору сторонами погоджено, що після закінчення строку договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

Рішення щодо продовження строку дії договору Київрадою прийнято не було. Протилежного матеріали справи не містять.

У відповідності до ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Аналогічний припис міститься в ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Враховуючи те, що умовами договору та положеннями чинного законодавства передбачено припинення договору у разі закінчення строку, на який його було укладено, та відсутність згоди орендодавця на його продовження, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що укладений між сторонами договір є припиненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як зазначалося вище в п. 7.5 договору сторони погодили, що у разі закінчення строку дії договору або його розірванні відповідач зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди позивачу у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням всіх здійснених відповідачем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється (п.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 №12).

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 у справі №910/16682/15 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги №2 Дніпровського району м. Києва» про зобов'язання укласти додаткову угоду від 29.05.2015 до договору оренди від 15.04.2008 №2231/8 відмовлено.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі №910/26473/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико - санітарної допомоги №2 Дніпровського району м. Києва», Київська міська рада про спонукання укласти додаткову угоду, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2016, у позові відмовлено.

Враховуючи відсутність підстав користування відповідачем об'єктом оренди у зв'язку з припиненням договору та відмовою позивача від його продовження, місцевий господарський суд правомірно задовольнив вимогу позивача про звільнення відповідачем орендованого приміщення.

За таких обставин колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 у справі №910/17145/15 - без змін.

2. Матеріали справи №910/17145/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій