КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Справа№ 910/31210/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Микитин С.С., дов. від 05.01.2016 №6,

від відповідача Шульга А.В., дов. від 15.01.2016 б/н,

від третьої особи 1 не з'явився,

від третьої особи 2 не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 (підписане 09.03.2016)

у справі №910/31210/15 (суддя Андреїшина І.О.)

за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Тренажер»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

1. Київська міська рада

2. Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»

про виселення

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», або позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Тренажер» (далі - ТОВ «ТПК «Тренажер», або відповідач) про виселення з нежитлового приміщення загальною площею 637,2 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Доброхотова, 11 та повернення приміщення балансоутримувачу згідно акта приймання-передачі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 порушено провадження у справі №910/31210/15 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Київську міську раду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 у справі №910/31210/15 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» не має права звертатись з вимогою про виселення з орендованого нежитлового приміщення за договором оренди та повернення орендованого майна, оскільки останнє не є орендодавцем вказаного майна за договором і не є орендодавцем вказаного майна за законом. Ці повноваження належать або комунальному підприємству «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» як орендодавцю за договором оренди, або Святошинській районній у місті Києві державній адміністрації як орендодавцю за законом.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 у справі №910/31210/15 скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач вважає оскаржуване рішення прийнятим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права та при не недотриманні норм процесуального права.

За твердженнями апелянта, оскільки вимоги балансоутиримувача не були виконані, приміщення не було повернуто, а також у зв'язку з несплатою орендної плати за фактичне використання відповідно до п.п.3.9 договору та знаходженням відповідного позову на розгляді у Господарському суді міста Києва про стягнення боргу у сумі 397 389,76 грн, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» звернулось до суду за захистом своїх прав та інтересів. Суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.02.2015 №58 «Про передачу та закріплення житлового і нежитлового фонду за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», яким за позивачем на праві господарського відання закріплено житловий та нежитловий фонд, та положення Статуту балансоутримувача, які надають право позивачу у разі виявлення порушення щодо порядку користування житловим фондом вживати заходів, передбачених законодавством України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016 прийнято апеляційну скаргу Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та порушено апеляційне провадження у справі №910/31210/15, розгляд скарги призначено на 27.04.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2016 відкладено розгляд апеляційної скарги на 25.05.2016.

17.05.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду позивач подав письмові пояснення до апеляційної скарги.

17.05.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду третя особа 2 надала письмові пояснення.

24.05.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач подав письмові пояснення.

У судовому засіданні 25.05.2016 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились. Про дату та час його проведені повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

31.10.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Тренажер» (орендар) та КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (орендодавець) укладено договір оренди нежитлового приміщення №37 (далі - договір), який встановлює умови оренди нежитлового приміщення, яке належить до комунальної власності територіальної громади Святошинського району м. Києва і закріплене за орендодавцем на праві повного господарського відання та оперативного управління згідно розпорядження Святошинської районної в м. Києві держадміністрації від 30.09.2003 №1754.

Відповідно до п.1.2 договору орендодавець на підставі розпорядження голови Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 22.11.2007 №2010 та ордеру від 27.10.2008 №580/1 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Доброхотова, 11 загальною площею 824,3 кв.м. в т.ч. 1 поверх - 637,2 кв.м.:

- 60 кв.м. - відділ непродовольчих товарів з орендною ставкою 20%;

- 30 кв.м. - відділ хлібобулочних виробів з орендною ставкою 5%;

- 477,2 кв.м.- магазин продовольчих товарів зі ставкою 20%;

- 70 кв.м. - відділ горілчаних та тютюнових виробів зі ставкою 25%;

- підвальне приміщення 187,1 кв.м. для розміщення складу з орендною ставкою 15% від вартості майна, визначеної експертним шляхом.

29.07.2009 між орендарем та орендодавцем підписано угоду №1 про зміни і доповнення до договору, за змістом п.1 якої контрагенти на підставі витягів з протоколів №9 та №10 засідань комісії з питань надання в оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади Святошинського району від 08.07.2009 та 29.07.2009 дійшли згоди внести зміни в договір у зв'язку з заявою орендаря та рішенням комісії №10 виключити з договору підвальне приміщення площею 187,1 кв.м. з 15.04.2009.

У п.3.3 договору передбачено, що оренда плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місяця з урахуванням індексу інфляції на рахунок орендодавця.

Відповідно до п.п. 3.6, 3.7 договору крім орендної плати орендар відшкодовує орендодавцю амортизаційні відрахування за орендоване майно; плату за землю. Амортизаційні відрахування на орендоване нежитлове приміщення орендодавець використовує згідно чинного законодавства.

Орендар повинен своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші витрати, пов'язані з утриманням приміщення, які покладені законодавством на орендодавця відносно займаної площі (п.4.2 договору).

У випадку закінчення терміну дії цього договору орендна плата та інші, передбачені договором платежі, сплачується орендарем по день фактичної здачі орендованого приміщення згідно акта прийому-передачі (п.3.9 договору).

Пунктом 9.6. договору встановлено, що питання про надання згоди на продовження дії договору вирішується на підставі письмового звернення орендаря за місяць до закінчення терміну дії договору. У разі, якщо звернення орендаря не надійшло або орендар не отримав дозволу на продовження дії договору, орендар повинен звільнити приміщення по закінченні терміну дії договору та передати орендодавцю приміщення по акту прийому-передачі.

У п.9.1 договору визначено, що він діє з 31.10.2008 до 31.10.2009.

27.02.2015 між КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (підприємство), ТОВ «ТПК «Тренажер» (орендар) та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» укладено додаткову угоду, якою сторони домовились продовжити термін дії договору до 30.04.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2016 у справі №910/27033/15 визнано недійсною додаткову угоду від 27.02.2015 до договору.

Визначаючи правову природу договору, суд першої станції дійшов вірного висновку, що укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна.

Частиною 1 ст.283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

На час укладення договору діяв Порядок передачі майна територіальної громади міста Києва в оренду, затверджений рішенням Київської міської ради від 28.09.2006 №34/91 (далі - Порядок №34/91).

Відповідно до п.2 Порядку №34/91 орендодавцями за ним є:

- органи, уповноважені органами місцевого самоврядування управляти майном щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів, часток у пакетах акцій або часток у статутних фондах юридичних осіб, майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації);

- підприємства, установи, в господарському віданні та в оперативному управлінні яких перебуває майно територіальної громади міста Києва (будівлі, споруди, приміщення; окреме індивідуально визначене майно).

Тобто, на час укладення договору орендодавець за договором (КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва») мав право бути орендодавцем майна, що перебувало в нього на балансі.

Як зазначалось вище, 27.02.2015 між КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» (підприємство, яке було орендодавцем та балансоутримувачем по договору), ТОВ «ТПК «Тренажер» (орендар) та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (балансоутримувач) укладено додаткову угоду до договору, на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», яким створене КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.02.2015 №58 «Про передачу та закріплення житлового і нежитлового фонду за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», якою новоствореному балансоутримувачу передано майно, що знаходилось на балансі підприємства. Сторони домовились укласти цю додаткову угоду, за змістом п.1 якої підприємство передає, а балансоутримувач приймає на себе права та обов'язки як новий балансоутримувач орендованого нежитлового приміщення орендарем згідно з договором оренди.

Відтак КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» виступає балансоутримувачем, а не орендодавцем приміщення, яке знаходиться у будинку № 11 по вул. Доброхотова у м. Києві.

На час передачі нежитлового приміщення загальною площею 637,2 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Доброхотова, 11 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» вступило в силу Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затверджене рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №34/6250 (далі - Положення №34/6250).

Згідно п.2.1 Положення №34/6250 орендодавцями за ним є:

- Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Головне управління) - щодо цілісних майнових комплексів комунальних підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації);

- районні в місті Києві державні адміністрації (далі - райдержадміністрації) - щодо майна, яке передане їм в управління;

- комунальні підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, яке закріплено за ними на праві господарського відання або оперативного управління.

Тобто, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» не може бути орендодавцем нежитлового приміщення загальною площею 637,2 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Доброхотова, 11, враховуючи обмеження, встановлене п. 2.1 Положення.

У відповідності до ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Аналогічний припис міститься в ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вже зазначалось, питання про надання згоди на продовження дії договору вирішується на підставі письмового звернення орендаря за місяць до закінчення терміну дії договору. У разі, якщо звернення орендаря не надійшло або орендар не отримав дозволу на продовження дії договору, орендар повинен звільнити приміщення по закінчені терміну дії договору та передати орендодавцю приміщення по акту прийому-передачі.

Орендодавцем за договором є саме КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва».

Листом від 02.10.2015 №311 позивач, як балансоутримувач, звернувся до відповідача, в якому повідомив останнього, що договір закінчився. Відповідно до п. п. 2 і 3 додаткової угоди від 27.02.215 до даного договору орендар зобов'язаний був у термін до 30.04.2015 подати відповідні документи для продовження строку дії договору. Однак, орендар не виконав зазначене зобов'язання. Крім того, за орендарем станом на 31.09.2015 обліковується заборгованість по орендній платі в розмірі 315 688,87 грн, у зв'язку з чим позивач просив сплатити заборгованість та звільнити об'єкт оренди.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець (п.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 №12).

За таких обставин, право вимоги щодо повернення орендованого майна, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Доброхотова, 11, загальною площею 637,2 кв.м., належить саме орендодавцю, тобто або КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (первісний орендодавець), або Святошинській районній у м. Києві державній адміністрації.

Проте, лист від 02.10.2015 №311 направлений не безпосередньо орендодавцем (КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»), а неналежною особою - балансоутримувачем орендованого комунального майна (КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»), за яким це майно закріплено на праві господарського відання.

Оскільки між КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», ТОВ «ТПК «Тренажер» та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» не було укладено договору про зміну орендодавця, орендодавцем за договором оренди є КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва».

Відповідно до ч.2 ст.26, ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

У п.9.9 договору встановлено, що дія договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Як вже зазначалось, питання про надання згоди на продовження дії договору вирішується на підставі письмового звернення орендаря за місяць до закінчення терміну дії договору. У разі, якщо звернення орендаря не надійшло або орендар не отримав дозволу на продовження дії договору, орендар повинен звільнити приміщення по закінченні терміну дії договору та передати орендодавцю приміщення по акту прийому-передачі.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ТПК «Тренажер» у строк, встановлений договором оренди про подовження його дії до райдержадміністрації не зверталось. У зв'язку з чим строк дії договору оренди закінчився 31.10.2009.

Як вже зазначалось, рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2016 у справі №910/27033/15, яким продовжувався строк дії договору до 30.04.2015, визнано недійсною додаткову угоду від 27.02.2015 до договору.

Стосовно доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.

Розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.02.2015 №58 «Про передачу та закріплення житлового і нежитлового фонду за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» позивачу було передано на баланс житловий та нежитловий фонд, що перебував на балансі КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та закріплено на праві господарського відання зазначений житловий та нежитловий фонд, у тому числі й будинок по вулиці Доброхотова, 11 у м. Києві.

Стаття 136 ГК України визначає, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Виходячи з системного аналізу ст.136 ГК України право господарського відання не є абсолютним.

Законом України «Про оренду державного та комунального майна», положення якого кореспондуються з Положенням №34/6250 орендодавцями є підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Таким чином, КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», за встановлених у справі обставин, не може виступати орендодавцем нерухомого майна, закріпленого за ним на праві господарського відання. Площа нежитлового приміщення, переданого за договором ТОВ «ТПК «Тренажер» становить 637,2 кв.м., тобто значно перевищує 200 кв.м.

Враховуючи вказане та те, що договір, згідно якого виникли цивільні права та обов'язки між КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та ТОВ «ТПК «Тренажер» припинився 31.10.2009, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» не є належним позивачем у даній справі.

Посилання апелянта на ч.3 ст.136 ГК України колегія суддів вважає необґрунтованим та виходить з такого.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов'язків. Відповідно до них цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об'єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти (лист Верховного Суду України від 01.04.2014 «Аналіз практики застосування судами ст. 16 ЦК України»).

Частина 3 ст.136 ГК України визначає, що до захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Тобто, вказана норма має відсилочний характер до положень про право власності.

Положення про право власності закріплені у Главі 29 «Захист права власності» ЦК України. Однак, скаржник, зазначаючи про застосування до спірних правовідносини ч. ст.136 ГК України, не вказує на застосування статті, яка б регулювала той чи інший спосіб захисту права власності та застосовувалась би позивачем до його позовних вимог.

Стосовно поданого КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» в суді апеляційної інстанції розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.04.2016 №260 «Про внесення змін до розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.02.2015 №58 «Про передачу та закріплення житлового і нежитлового фонду за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» необхідно зазначити, що колегія суддів не приймає його як додатковий доказ, оскільки вказане розпорядження не існувало на час виникнення спірних правовідносин та час прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене вище, виходячи з заявлених позивачем вимог та наведених відповідачем заперечень, з огляду на наявні у справі докази та встановлені судом обставини, доводи апелянта спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 у справі №910/31210/15 - без змін.

2. Матеріали справи №910/31210/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій