РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016Справа № 910/3997/16

Суддя господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Міністерства оборони України до товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ХАУС» про стягнення 76 837, 50 грн,

за участю представників сторін:

від позивача - Бойко В.Г. (довіреність № 220/28/д від 06.01.2016);

від відповідача - не з'явилися;

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року Міністерство оборони України (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ХАУС» (далі по тексту - відповідач) про стягнення 76 837, 50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір від 30.06.2015 № 286/3/15/297 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України). На підставі вказаного договору відповідач своє зобов'язання виконав частково, поставив частину товару у кількості 2 000 шт., решта товару залишилась непоставленою у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача пені у розмірі 33 808, 50 грн та штрафу у розмірі 43 029, 00 грн на підставі п. 7.3.4. договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2016 вказаний позов прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/5315/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04.04.2016.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 04.04.2016, 20.04.2016 та 11.05.2016 розгляд справи відкладався на 20.04.2016, 11.05.2016 та 16.05.2016 відповідно.

У судовому засіданні 11.05.2016 представник позивача подав до суду новий розрахунок заявленої до стягнення суми відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача суму пені у розмірі 33 275, 76 грн та штрафу у розмірі 43 029, 00 грн, а всього 76 304, 76 грн, тобто в меншому розмірі, ніж заявлено у позові.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Однак, матеріали справи не містять заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог в порядку, передбаченому ст. 22 ГПК України, а тому поданий до суду розрахунок позивача судом до уваги не приймається.

У судове засідання, призначене на 16.05.2016 представник позивача з'явився, надав суду пояснення по суті спору та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвали у даній справі надсилалися сторонам на їх адреси місцезнаходжень, які відповідають відомостям, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а відтак, в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, сторони вважаються повідомлені про дату, час і місце належним чином.

Крім того, в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення, зокрема, представникові відповідача поштових відправлень суду завчасно.

Однак, відповідач у жодне судове засідання свого повноважного представника не направив, обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин неявки його представника у судові засідання до суду не подав, правом, наданим ст. 59 ГПК України, не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло, а тому, відповідно до положень ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 16.05.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважного представника позивача, судом встановлено таке.

Між Міністерством оборони України, як замовником, та товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ХАУС», як постачальником, відповідно до рішення комітету з конкурсних торгів замовника, був укладений договір від 30.06.2015 № 286/3/15/297 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі по тексту - договір) за умовами якого постачальник зобов'язується у 2015 році поставити замовнику капелюхи та наголовні убори (Лот 2. Кашкет польовий) (далі по тексту - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у договорі (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору (із урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 31.07.2015 № 1 до договору) товар у кількості 15 000 штук поставляється в строк до 31.07.2015 включно. Замовником погоджено виготовлення кашкету польового з тканини типу 2 класу 8 згідно ТУ У 13.2-4:2015.

Ціна договору становить 614 700, 00 грн (п. 3.1. договору).

Розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, підписаний керівником та головним бухгалтером постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі) (п. 4.1. договору).

Пунктом 4.2. договору встановлено, що до рахунку-фактури додаються:

- акт приймального контролю (якості) товару, на якому повинен бути оригінал підпису одержувача замовника, засвідчений мастичною печаткою, який підтверджує одержання товару;

- видаткова накладна постачальника;

- повідомлення-підтвердження.

Згідно з п. 6.2.4. договору у разі порушення постачальником порядку поставки товару, його кількості, якості, термінів та строків, які визначені у специфікації, та/або рознарядці, при зміні постачальником в односторонньому порядку умов договору чи відмови від виконання договору замовник, в односторонньому порядку, має право: відмовитися від подальшого виконання зобов'язань постачальником за договором; відмовитися від встановлення на майбутнє господарських відносин з постачальником; достроково розірвати договір, повідомивши про це постачальника у строк 6 (п'яти) робочих днів з дня настання таких підстав.

Пунктом 6.3. договору встановлено, що постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

За порушення строків виконання зобов'язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору (п. 7.3.4. договору).

У відповідності до п. 10.1. договору останній набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Рознарядкою Міністерства оборони України (додаток 1 до договору) за специфікацією, підписано та скріпленою печатками сторін, позивачу сплановано відвантажити товар у кількості 15 000 штук загальною вартістю 614 700, 00 грн.

Відповідач, в порушення умов договору поставив позивачу товар частково у кількості 2 000 штук загально вартістю 81 960, 00 грн, що підтверджується оголошенням від 14.08.2015 № 1, актом приймального контролю (якості) від 17.08.2015 № 1 та видатковою накладною від 17.08.2015 № СХ 1708-1, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, а оригінали оглянуто судом.

Спір між сторонами судового процесу, як зазначає позивач, виник внаслідок невиконання відповідачем п. 1.2. договору та не поставленням останнім товару в повному обсязі.

З огляду на те, що відповідач не виконав умови договору у встановлений договором строк, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права і охоронюваного законом інтересу, шляхом стягнення з відповідача пені у розмірі 33 808, 50 грн та штрафу у розмірі 43 029, 00 грн на підставі п. 7.3.4. договору.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з урахуванням такого.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З наведених норм права і умов договору вбачається, що відповідач був зобов'язаний виконати і поставити позивачеві товар у строк до 31.07.2015.

Проте, доказів виконання відповідачем умов договору в частині поставлення товару в повному обсязі у встановлений строк матеріали справи не містять.

Наведені вище обставини дають суду підстави для висновку, що станом на момент вирішення спору у даній справі по суті відповідачем не поставлено товар в повному обсязі у строк встановлений договором.

Як встановлено вище, відповідач своїми діями порушив зобов'язання за договором (ст. 610 ЦК України), тому він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), а тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Як передбачено п. 7.3.4. договору за порушення строків виконання зобов'язання постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості договору.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом частини четвертої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, з наведених норм права і умов договору, визначених п. 7.3.4. та специфікації, слідує, що з 01 серпня 2015 року відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язання, а тому вимоги про стягнення з останнього пені в сумі 33 808, 50 грн за період прострочення з 01 серпня 2015 року по 30 вересня 2015 року та штрафу у розмірі 7 % від суми вартості договору, що складає 43 029, 00 грн, є правомірними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Розрахунки позивача вказаних вимог судом перевірено і визнано вірними.

З огляду на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов Міністерства оборони України задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ ХАУС» (03142, м. Київ, бульвар Вернадського, 36, ідентифікаційний номер 37674786, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний номер 00034022) 76 837 (сімдесят шість тисяч вісімсот тридцять сім) гривень 50 копійок пені та штрафу за порушення умов договору від 30.06.2015 № 286/3/15/297; судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19 квітня 2016 року.

Cуддя Я.А. Карабань