РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016Справа № 910/5194/16

Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи за позовом публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - Товариство) до відкритого акціонерного товариства "Бавовнянка" (далі - Споживач) про стягнення 203 962,90 грн.,

за участі представників:

позивача: Іващенка О.В., за довіреністю від 11 листопада 2015 № 91/2015/11/11-4,

відповідача: не з'явилися,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2016 року Товариство з вернулось до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що всупереч умов укладеного між ним та відповідачем договору № 540134 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 30 вересня 2005 року останній не в повному обсязі оплатив спожиту в період з грудня 2013 року по грудень 2015 року теплову енергію, заборгувавши 155 270,73 грн. Так, посилаючись на статті 526, 611, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), позивач просив суд стягнути зі Споживача вищезазначену суму боргу, а також 44 686,05 грн. інфляційних втрат та три проценти річних у розмірі 4 006,12 грн., нарахованих за період з січня 2014 року по лютий 2016 року в зв'язку з несвоєчасним проведенням розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 березня 2016 року порушено провадження у справі № 910/5194/16 та призначено її розгляд на 21 квітня 2016 року.

21 квітня 2016 року розгляд справи відкладено на 19 травня 2016 року, про що судом винесено відповідну ухвалу.

Під час судового засідання 19 травня 2016 року представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, поданої до суду 13 травня 2016 року. Відповідно до даної заяви, Товариство просило стягнути з відповідача 147 573,16 грн. основного боргу, 44 686,05 грн. інфляційних втрат та три проценти річних у розмірі 4 006,12 грн., нарахованих за період з січня 2014 року по лютий 2016 року в зв'язку з несвоєчасним проведенням розрахунків, а також просив повернути суму зайво сплаченого судового збору. Заява позивача про зменшення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Відповідач у призначене судове засідання явку свого повноважного представника не забезпечив, витребуваних судом документів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Ухвали суду про порушення провадження у даній справі від 24 березня 2016 року та про відкладення розгляду справи від 21 квітня 2016 року надіслані відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, за змістом вищезазначеної норми відповідач завчасно та належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання. Крім того, йому надавалося достатньо часу для подання заяв, клопотань, письмових пояснень та додаткових документів.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих позивачем документів їх оригіналам, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2005 між акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" (правонаступником якої є позивач) та відповідачем було укладено договір, за умовами якого Товариство зобов'язалось поставити теплову енергію у вигляді гарячої води до належних відповідачу будинків № 6 та № 8 по вулиці Грінченка у місті Києві для потреб опалення та гарячого водопостачання в обсязі 934 Гкал/рік.

Пунктом 10 додатку № 2 до договору визначено, що Споживач зобов'язався щомісячно до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, забезпечувати оплату коштів від населення за фактичну спожиту теплову енергію на транзитний рахунок ГІОЦ КМДА, до 25 числа поточного місяця оплачувати вартість теплової енергії, використаної орендарями.

Строк дії договору відповідно до умов розділу 4 договору встановлений з дня його підписання до 1 червня 2006 року та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до його закінчення про припинення договору не буде письмово заявлено однією зі сторін. Доказів припинення договору в установленому порядку суду не надано.

На виконання вказаних умов договору позивачем у період з грудня 2013 року по грудень 2015 року теплову енергію було поставлено теплової енергії Споживачу на загальну суму 367 741,92 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи обліковими картками.

Відповідач у період з грудня 2013 року по травень 2016 року лише частково сплатив вартість спожитої теплової енергії, а саме в розмірі 220 168,76 грн.. заборгувавши таким чином Товариству 147 573,16 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з вимогами статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 34 ГПК України).

Враховуючи те, що сума основного боргу за поставлену та спожиту теплову енергію, яка складає 147 573,16 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які б могли свідчити про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність вимоги Товариства про стягнення зі Споживача вказаної суми, у зв'язку з чим даний позов у частині стягнення суми основного боргу підлягає задоволенню.

Крім того, позивач на підставі статті 625 ЦК України просив суд стягнути з відповідача 44 686,05 грн. інфляційних втрат та три проценти річних у розмірі 4 006,12 грн., нарахованих за період з січня 2014 року по лютий 2016 року.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що заявлені позивачем до стягнення розмір трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства і не суперечать положенням договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача вищевказаних сум підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку з чим даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У пункті 5.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів.

З огляду на викладене, враховуючи відповідне клопотання позивача, судові витрати Товариства у розмірі 845,84 грн. підлягають поверненню з Державного бюджету.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Бавовнянка" (03038, місто Київ, вулиця Миколи Грінченка, будинок 4, ідентифікаційний код 00306532) на користь публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 00131305) 147 573 (сто сорок сім тисяч п'ятсот сімдесят три) грн. 16 коп. основного боргу, 44 686 (сорок чотири тисячі шістсот вісімдесят шість) грн. 05 коп. інфляційних втрат, 4 006 (чотири тисячі шість) грн. 12 коп. трьох процентів річних, а також 2 943 (дві тисячі дев'ятсот сорок три) грн. 98 коп. судового збору.

Ухвалою суду повернути публічному акціонерному товариству "Київенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 00131305) суму судового збору в розмірі 115 (сто п'ятнадцять) грн. 46 коп. з Державного бюджету України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24 травня 2016 року

Суддя Є.В. Павленко