УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

25.05.2016Справа № 910/9460/16

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши

позовну заяву Корпорації "Феномен"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Марфін банк" 2) Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1

про визнання припиненим правовідношення та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Корпорація «Феномен» звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до 1) Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», 2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про визнання припиненим правовідношення за договором іпотеки від 22.02.2006, укладеного між Корпорацією "Феномен" (іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством "Марфін Банк" (іпотекодержатель), який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, та зареєстрований в реєстрі за № 275; зобов'язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 скасувати накладену ним на підставі іпотечного договору від 22.02.2006 за № 275 заборону відчуження нерухомого майна.

Суд звертає увагу заявника, що статтею 21 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об'єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

Відповідно до п.п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею, який має право відмовити у її прийнятті у випадках, передбачених статтею 62 ГПК. Перелік підстав відмови в прийнятті позовної заяви, встановлений частиною першою цієї статті, є вичерпним. ГПК не передбачає права судді на таку відмову з тих мотивів, що позов поданий до підприємства або організації, які не є належними відповідачами з такого спору: якщо ці обставини виявлено в процесі розгляду справи, позов задоволенню не підлягає. На підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку (наприклад, про визнання недійсним листа, накладної, акта експертизи тощо).

При цьому, в п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" зазначено, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК України. При цьому, за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 названого Закону нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, діюче законодавство не передбачає можливості розгляду господарським судом справ за позовними заявами до відповідача (відповідачів), які не є юридичними особами чи фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених ст. 12 ГПК України (справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером); справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи те, що позивачем в якості відповідача-2 зазначений Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, тобто фізична особа без статусу суб'єкта підприємницької діяльності, то дана заява не підлягає розгляду в господарських судах України, а тому суд відмовляє у прийнятті позовної заяви в частині позовних вимог до відповідача-2 на підставі п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У прийнятті позовної заяви Корпорації «Феномен» про визнання припиненим правовідношення та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Суддя Пукшин Л.Г.