РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016Справа №910/2677/16

За позовом Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр"

до Комунального підприємства "Ремонтно-експлуатаційна організація - 1"

про стягнення 8 099, 28 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Коваль К.М.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційна організація - 1», в якому просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 6 016,80 грн., інфляційні втрати у сумі 1 911,51 грн., 3% річних у сумі - 170,97 грн. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати наданих позивачем інформаційно-обсичлювальних послуг за договором № 3191 від 03.01.2012 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2016 р. порушено провадження у справі № 910/2677/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.03.2016 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд даної справи відкладався в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2016 р. строк розгляду спору у даній справі продовжено на п'ятнадцять днів; розгляд справи згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відкладено в порядку п. 1, 2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача на виклик суду не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

При цьому суд відзначає, що ухвала суду направлялась відповідачу на вказану в позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адреси відповідача та повернута органом поштового зв'язку у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Між тим, відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що учасники були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 11.05.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2012 р. між Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» та Комунальним підприємством "Ремонтно-експлуатаційна організація - 1" укладено договір про надання послуг № 3191, за умовами якого позивач зобов'язався надати послуги, які передбачають надання та інформаційно-технологічне супроводження програмного забезпечення позивача на ПК відповідача, а відповідач - своєчасно сплачувати послуги.

Згідно з п. 2.3.3. договору відповідач зобов'язаний розглянути протягом п'яти днів, з дня отримання, наданий позивачем акт приймання-передачі наданих послуг та повернути підписаним другий примірник акта позивачу. У разі не підписання акту приймання-передачі наданих послуг протягом п'яти робочих днів з дня його отримання та ненадання у цей же строк письмової вмотивованої відмови від його підписання, послуги вважаються прийнятими без претензій та зауважень, згідно з актом приймання-передачі наданих послуг, який підписаний позивачем в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 3.1. договору місячна вартість послуг, які надаються згідно п. 1.1. договору, визначається відповідно до додатку №1 до договору.

Згідно з п.п. 3.4., 3.5. договору надані послуги оплачуються відповідачем шляхом безготівкового розрахунку на підставі узгодженого сторонами акта приймання-передачі наданих послуг протягом 10-ти днів з дня отримання акту.

Термін дії договору, відповідно до п.7.1., встановлюється з 01 січня 2012 р. по 31 грудня 2012р. Якщо за 2 місяці до припинення строку дії договору ні одна із сторін не заявила про зміни його умов чи припинення його дії, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік.

03.01.2012 р. сторони підписали додаток №1 до договору № 3191 від 03.01.2012 р., в якому сторони визначили місячну вартість послуг.

Комунальне підприємство "Ремонтно-експлуатаційна організація - 1" звернулось з листом від 20.01.2014 р. до Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр", в якому відповідач просить надавати зведені відомості розщеплення сум поточних оплат та нарахувань за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, починаючи з січня 2014 р. та до кінця 2014 р., оплату вищевказаних послуг відповідач зобов'язувався проводити згідно актів виконаних робіт.

Комунальне підприємство "Ремонтно-експлуатаційна організація - 1" звернулось з листом від 03.02.2015 р. до Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр", в якому відповідач просить надавати зведені відомості розщеплення сум поточних оплат та нарахувань за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, починаючи з січня 2015 р. та до кінця 2015 р., оплату вищевказаних послуг відповідач зобов'язувався проводити згідно актів виконаних робіт.

02.10.2015 р. Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" направило Комунальному підприємству "Ремонтно-експлуатаційна організація - 1" лист №02-4651 від 24.09.2015 р., в якому позивач зазначив про наявність заборгованості у відповідача, яку просив погасити.

Комунальне підприємство "Ремонтно-експлуатаційна організація - 1" гарантійним листом №211 від 12.11.2015 р. гарантувало сплату заборгованості Комунальному підприємству "Головний інформаційно-обчислювальний центр" в сумі 6 016, 80 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № 3191 від 03.01.2012 р. та листів від №117 від 20.01.2014 р. та №149 від 03.02.2015 р. позивачем надані послуги на суму 6 016,80 грн., що підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг.

Крім того, суд відзначає, що частина актів приймання-передачі наданих послуг не підписані відповідачем та не повернуті позивачу протягом п'яти днів з дати їх отримання. Однак, згідно з п. 2.3.3. договору, у разі не підписання акту приймання-передачі наданих послуг протягом п'яти робочих днів з дня його отримання та ненадання у цей же строк письмової вмотивованої відмови від його підписання, послуги вважаються прийнятими без претензій та зауважень, згідно з актом приймання-передачі наданих послуг, який підписаний позивачем в односторонньому порядку.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що відповідач неналежним чином виконує зобов'язання щодо оплати послуг, отриманих за договором № 3191 від 03.01.2012 р. та листів від №117 від 20.01.2014 р. та №149 від 03.02.2015 р, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 6 016,80 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням забов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом забов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, правом надання відзиву не скористався, доказів належного виконання зобов'язань за договором № 3191 від 03.01.2012 р. щодо оплати наданих послуг не надав, заперечень щодо отримання таких послуг не навів.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості у розмірі 6 016,80 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 170,97 грн. - 3 % річних та 1 911,51 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами п. 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на те, що ст. 625 Цивільного кодексу України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Тож, оскільки відповідачем допущено порушення договірних зобов'язань щодо оплати наданих послуг, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду доказів вжиття ним заходів щодо уникнення прострочення виконання зобов'язань, суд вважає обґрунтованим притягнення відповідача до відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором.

Згідно розрахунку позивача за загальний період з урахуванням дати виникнення заборгованості за кожний період, розмір 3 % річних становить - 170,97 грн. та 1 911,51 грн. - інфляційні втрати.

Розрахунок позивача перевірено судом та встановлено, що заявлені до стягнення суми 3 % річних та інфляційних втрат не перевищують розрахунок суду.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених обґрунтувань, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Ремонтно-експлуатаційна організація - 1" (03134, м. Київ, проспект Академіка Корольова, буд.10-А, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" (02192, м. Київ, вул. Космічна, буд. 12-А, ) заборгованість у розмірі 6 016,80 (шість тисяч шістнадцять грн. 80 коп.) грн., 170, 97 (сто сімдесят грн. 97 коп.) грн. - 3 % річних, 1 911,51 (одна тисяча дев'ятсот одинадцять грн. 51 коп.) грн. - інфляційних втрат та 1 378, 00 (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 16.05. 2016 р.

Суддя Пригунова А.Б.