ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.05.2016р. Справа № 905/1267/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Маріупольский металургійний комбінат імені Ілліча, м. Маріуполь, Донецька область

до відповідача №1: Державного підприємства Донецька залізниця, м. Донецьк

до відповідача №2: Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 1 417 грн. 96 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не зявився.

від відповідача №1: представник не зявився.

від відповідача №2: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 17.05.2016р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Маріупольский металургійний комбінат імені Ілліча, м. Маріуполь, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача №1, Державного підприємства Донецька залізниця, м. Донецьк та відповідача №2, Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, про стягнення солідарно вартості недостачі вантажу у сумі 1 417 грн. 96 коп.

Ухвалою суду від 31.03.2016р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 19.04.2016р. Ухвалою суду від 19.04.2016р. розгляд справи було відкладено на 17.05.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що руда залізна агломераційна (аглоруда), яка перевозилась за накладною № 47211529 від 14.09.2015р. до основної накладної № 47212253 від 12.09.2015р. у полувагоні № 53589560 в кількості 69 000 кг. була доставлена на станцію призначення з недостачею вантажу, про що складено комерційний акт БН № 724228/1119 від 25.09.2015р.

Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст.ст. 16, 22, 623, 909, 920, 924 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 307, 314 Господарського кодексу України, ст.ст. 6, 110, 114, 115, 129 Статуту залізниць України.

Позивач про дату судових засідань 19.04.2016р. та 17.05.2016р. був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованих листів з відміткою про їх отримання 05.04.2016р. та 26.04.2016р. однак у засідання суду представника не направив, вимоги суду не виконав, про причини неявки не повідомив.

Відповідач №1 Державне підприємство Донецька залізниця у свою чергу про судові засідання 19.04.2016р. та 17.05.2016р. був повідомлений належним чином, про що свідчать розміщені 01.04.2016р. та 22.04.2016р. на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі «Повідомлення для учасників судового процесу, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/) повідомлення про розгляд справи, однак у засідання суду представника не направив, відзив на позов не надав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач №2 Публічне акціонерне товариство Криворізький залізорудний комбінат про дату судових засідань 19.04.2016р. та 17.05.2016р. був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованих листів з відміткою про їх отримання 06.04.2016р. та 28.04.2016р. однак у засідання суду представника не направив, про причини неявки не повідомив.

13.04.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області відповідач №2 надав відзив на позовну заяву, згідно якого в порушення п.5.2.2 договору купівлі-продажу № 1/136 від 05.01.2015р. протягом 30 днів з моменту поставки, а саме з 14.09.2015р., інформації від покупця або виклику продавця для засвідчення факту недостачі вантажу в вагоні № 53589560 на адресу ПАТ «Кривбасзалізрудком» не надходило. Крім того, в процесі передачі перевізником вантажовідправнику вагону №53589560 в порожньому стані і передачі вантажовідправником перевізнику зазначеного вагона в навантаженому стані технічних або комерційних несправностей, ні відповідальними працівниками перевізника, ні відповідальними працівниками вантажовідправника на коліях станції Роковата виявлено не було, про що свідчить відсутність акту загальної форми ГУ-23 або запису про технічну несправність вагону №53589560 в Книзі ВУ-15. На підставі вищевикладеного відповідач №2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат в повному обсязі, а також просив розглянути справу без участі представника ПАТ «Кривбасзалізрудком».

З огляду на достатність наявних в матеріалах справи документів для правильного вирішення спору, враховуючи, що неявка в судове засідання належним чином повідомленого відповідача №1 та ненадання ним відзиву на позовну заяву не впливає на правову оцінку спірних правовідносин та не перешкоджає вирішенню справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством Криворізький залізорудний комбінат (далі продавець) та Публічним акціонерним товариством Маріупольский металургійний комбінат імені Ілліча (далі покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 1/136 від 05.01.2015р. (далі за текстом Договір), за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити наступну залізорудну сировину, що надалі іменується товар:

- руда агломераційна (РА-1) виробництва ПАТ «Кривбасзалізрудком» ТУ У 13.1-1:2008 (зі змінами № 1 та № 2) з розрахунковим базовим змістом Fe 56 % (мінімальний вміст Fe повинен бути не менше 55 % верхня межа без обмежень);

- руда агломераційна (РА-1) виробництва ПАТ «Кривбасзалізрудком» ТУ У 13.1-1:2008 (зі змінами № 1 та № 2) з розрахунковим базовим змістом Fe 59 % (min Fe 58 %);

- руда доменна (РД) виробництва ПАТ «Кривбасзалізрудком» ТУ У 13.1-1:2008 (зі змінами № 1 та № 2) з розрахунковим базовим змістом Fe 47 % (min Fe 46 %);

- руда доменна (РД) виробництва ПАТ «Кривбасзалізрудком» ТУ У 13.1-1:2008 (зі змінами № 1 та № 2) з розрахунковим базовим змістом Fe 49 % (min Fe 46 %).

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

12.09.2015р. Публічне акціонерне товариство Криворізький залізорудний комбінат зі станції Роковата Придніпровської залізниці на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці відповідно до технічних умов завантажило по накладній № 47212253 руду залізну агломераційну (аглоруда) Fe-56% волога не більш 6% у полувагон № 53589560 в кількості 69 000 кг. та передало вказаний вантаж для перевезення Державному підприємству Придніпровська залізниця.

В свою чергу, Державне підприємство Придніпровська залізниця прийняла у Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат на станції Роковата Придніпровської залізниці для перевезення перерахований вище вантаж і зобовязалась доставити його на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці Публічному акціонерному товариству Маріупольский металургійний комбінат імені Ілліча.

14.09.2015р. згідно досильної накладної №47211529 руда залізна агломераційна (аглоруда) у полувагон № 53589560 в кількості 69 000 кг. була відправлена зі станції Роковата Придніпровської залізниці на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці.

Під час прибуття вагонів на станцію призначення Маріуполь-Порт-Експорт Донецької залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на станції призначення, з посиланням на складений цією станцією акт загальної форми №1-217 від 25.09.2015р., було здійснено комісійне переважування вагону №53589560, за результатами якого складений комерційний акт БН 724228/1119 від 25.09.2015р., відповідно до якого за наслідками комісійного переважування вказаного вагону виявилось: брутто 89 150 кг, тара з брусу 24 000 кг., нетто 65 150 кг., що менше документа на 3 850 кг. У комерційному акті також відображено, що навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 900 мм. Над 1-м, 2-м та 7-м люком мається заглиблення 2000 мм х на ширину х до дна вагону. На станції Маріуполь-Сортувальний течі вантажу немає. Вагон прибув у технічному відношенні не справний; з лівої сторони 1-й, 2-й, 4-й, з правої сторони с 1-го по 7-й люка зламані, відсутні армувальні листи. Переважування вантажу проводилась в присутності заступника ДС ОСОБА_1, агента комерційного ОСОБА_2, прийомоздавача к-та імені Ілліча ОСОБА_3 та вагаря к-та імені Ілліча ОСОБА_4 на 150т. електронних вагах ст. Сартана 2 к-та імені Ілліча з повною зупинкою вагону. При повторному переваженні вагону, недостача вантажу підтвердилась. Завідуючим вантажним двором немає за штатом.

Комерційні акти підписані належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002р.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобовязується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги те, що спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, однак на станцію призначення вантаж прибув з недостачею у технічному відношенні не справному вагоні. Отже, наявні сліди доступу до вантажу, ознаки розкрадання чи втрати вантажу під час перевезення. Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідач №1 Державне підприємство Донецька залізниця не довів суду, що недостача вантажу відбулася не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом - комерційним актом БН № 724228/119 від 25.09.2015р.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані, становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Недостача вантажу у вагоні № 53589560 становить 69 000 65 150 = 3 850 кг., або 3,85 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі становить 69 000 кг. Х 2% = 1 380 кг. Недостача вантажу у вагоні № 53589560 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 3 850 кг. 1 380 кг. = 2 470 кг. або 2,47 т.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рахунку-фактури №330/21 від 12.09.2015р. Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат (вантажовідправник) вартість 1 тони руди залізної агломераційної складає 1 687 620 грн. 88 коп. : 3 761 т. = 448 грн. 72 коп. з ПДВ.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена за комерційним актом БН № 724228/119 від 25.09.2015р. у розмірі 1 417 грн. 96 коп.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційному акті, своїх зобовязань за договором перевезення відповідач №1 Державне підприємство Донецька залізниця не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження довіреного йому вантажу.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що він є арифметично невірним, на підставі чого судом зроблено власний розрахунок. Фактично вартість недостачі вантажу у вагоні №53589560 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси складає 1 108 грн. 34 коп.

Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи, у звязку з чим суд вважає, вимоги позивача до відповідача №1 Державного підприємства Донецька залізниця обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення 1 108 грн. 34 коп., а в частині стягнення 309 грн. 62 коп. є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника при перевезенні вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Пунктом 1 Правил складання актів затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. N 334 визначено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми.

Крім того, у необхідних випадках можуть складатися акти про технічний стан вагона або контейнера, акти розкриття вагона або контейнера для митного, прикордонного та інших видів контролю, акти про пошкодження вагона або контейнера та інші акти у випадках, передбачених правилами перевезення, що застосовуються до даного виду вантажу.

Відповідних доказів, які б свідчили про пошкодження вагону при передачі останнього відправником Публічним акціонерним товариством Криворізький залізорудний комбінат перевізнику Державному підприємству Донецька залізниця суду надано не було.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат вартості недостачі вантажу у розмірі 1 417 грн. 96 коп. не мають достатніх на те підстав і задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 6, 24, 110, 111, 113, 114, 115, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 12, 23, 26 Закону України „Про залізничний транспорт, ст.ст. 909, 920, ч.2 ст. 924 Цивільного кодексу України, ч.2 ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 32-36, 43, 49, 55, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Донецька залізниця (, місцезнаходження 83000, Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 68) на користь Публічного акціонерного товариства Маріупольский металургійний комбінат імені Ілліча (, місцезнаходження 87504, Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Левченко, будинок 1) суму вартості недостачі вантажу у розмірі 1 108 грн. 34 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 1 077 грн. 11 коп.

У задоволенні вимог в частині стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат на користь Публічного акціонерного товариства Маріупольский металургійний комбінат імені Ілліча суму вартості недостачі вантажу у розмірі 1 417 грн. 96 коп. відмовити.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Маріупольский металургійний комбінат імені Ілліча в частині стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 309 грн. 62 коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 17.05.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.05.2016р.

Суддя Ю.С. Мельниченко