РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016Справа №910/4741/16

За позовом: приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КОЛОННЕЙД УКРАЇНА";

до: приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА";

про: стягнення 10.473,82 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: не з'явилися;

відповідача: Антонюк А.О. - за довіреністю від 22.11.2012 № 542.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КОЛОННЕЙД УКРАЇНА" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА" про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 10.473,82 грн.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником.

Позивач на підставі правил, встановлених ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, звернувся до відповідача, як до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність винної у скоєнні ДТП особи, із вимогою про виплату страхового відшкодування. Проте, вказана вимога виконана відповідачем частково, що й призвело до звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу шляхом стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в сумі 10.473,82 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/4741/16. Розгляд справи призначений на 04.04.2016.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 04.04.2016 відклав розгляд даної справи на 16.05.2016.

Ухвали винесені судом у даній справі надсилалися останнім позивачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відтак, у розумінні ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, позивач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Більш того, в матеріалах даної справи містяться повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі позивача поштових відправлень суду.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням того, що останнім повністю виконано зобов'язання за договором обов'язкового страхування щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.03.2014 на частині автодороги "Ульянівка-Миколаїв" у м. Южноукраїнськ Миколаївської області за участю транспортного засобу "М-412" із державним знаком НОМЕР_1 та транспортного засобу "DAF FT CF85" із державним знаком НОМЕР_2 з напівпричепом BODEX KIS 3W-S із державним знаком НОМЕР_3.

В судовому засіданні 16.05.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника відповідача по суті даного спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "К'Ю БІ УКРАЇНА" (найменування якого змінено на приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КОЛОННЕЙД УКРАЇНА"), як страховиком, (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-СЕРВІС-1" (далі - страхувальник) укладено договір страхування автотранспорту від 19.06.2013 № CAS0020372 (далі - Договір добровільного страхування).

Відповідно до предмету Договору добровільного страхування позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов'язані з експлуатацією, зокрема, наземного транспортного засобу "DAF FT CF85" із державним номерним знаком НОМЕР_2 (далі - застрахований ТЗ).

30.03.2014 на частині автодороги "Ульянівка-Миколаїв" у м. Южноукраїнськ Миколаївської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу "М-412" із державним знаком НОМЕР_1, яким керував гр. ОСОБА_2

Постановою старшого слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Миколаївській області від 30.05.2014 про закриття кримінального провадження № 0000080 встановлено грубе порушення гр. ОСОБА_2 Правил подорожнього руху України.

Пунктом 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 № 4, зокрема встановлено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом.

Таким чином, враховуючи факт порушення гр. ОСОБА_2 Правил подорожнього руху України, що водночас встановлено в постанові старшого слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Миколаївській області від 30.05.2014 про закриття кримінального провадження № 0000080 суд дійшов висновку про наявність вини гр. ОСОБА_2 у вказаній вище дорожньо-транспортній пригоді.

Внаслідок зазначеного вище ДТП застрахований ТЗ отримав механічні пошкодження.

Страхувальник звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування.

Виходячи з приписів ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

За замовленням позивача, ДП "ЕКСПЕРТ-СЕРВІС АВТО", якій діє на підставі сертифіката суб'єкта оціночної діяльності № 12143/10, виданого Фондом державного майна України від 04.07.2011, складено звіт від 24.04.2014 № 348/14, згідно з яким вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ складає 246.405,06 грн.

Позивач на підставі Договору добровільного страхування, заяви страхувальника, страхового акту від 12.06.2014 № та звіту від 24.04.2014 № 348/14 здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 188.490,90 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 22.05.2014 № 000030858 та від 17.06.2014 № 000031250, засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

За правилами, встановленими ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, позивач є саме тією особою, до якої перейшло право вимоги страхового відшкодування, виплаченого страхувальникові на підставі Договору добровільного страхування.

Згідно інформації, наданої моторним (транспортним) страховим бюро України, транспортний засіб - "М-412" із державним знаком НОМЕР_1, яким керувала винна особа, станом на момент настання ДТП, забезпечено приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА", як страховиком обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, (далі - відповідач), що підтверджується страховим полісом серії АС № 2807779 (далі - Договір обов'язкового страхування). Відповідно до Договору обов'язкового страхування, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 50.000,00 грн., а франшиза - 0 грн.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виконання грошового зобов'язання страховика за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті особі, яка має право на отримання страхового відшкодування, такого відшкодування становить 90 днів з моменту отримання відповідної заяви.

Спір між сторонами судового процесу, на думку позивача, виник внаслідок порушення відповідачем його грошового зобов'язання за Договором обов'язкового страхування. Грошове зобов'язання за Договором обов'язкового страхування відповідачем виконане частково в сумі 39.526,18 грн. Наведена обставина призвела до звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу шляхом стягнення з відповідача частини страхового відшкодування, в межах ліміту, в сумі 10.473,82 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Як вбачається з заяви страхувальника від 24.04.2014, останній звернувся до відповідача з проханням здійснити виплату страхового відшкодування за пошкоджений в результаті страхового випадку застрахований ТЗ.

На підставі вказаної заяви страхувальника відповідачем складено страховий акт від 27.06.2014 № UA025/L01/01 та розрахунок страхового відшкодування до нього. В подальшому відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу по вказаній вище дорожньо-транспортній пригоді на користь страхувальника в розмірі 10.473,82 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 02.07.2014 № 24446.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

З урахуванням вказаних фактичних обставин справи позовна вимога про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 10.473,82 грн. задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем виконані зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС № 2807779 та здійснено виплату заявленої позивачем частини суми страхового відшкодування страхувальнику стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.03.2014 на частині автодороги "Ульянівка-Миколаїв" у м. Южноукраїнськ Миколаївської області за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу "М-412" із державним знаком НОМЕР_1.

Враховуючи, що позов задоволенню не підлягає, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23 травня 2016 року

Cуддя С.В. Балац