ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 року Справа № 904/33/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Широбокова Л.П. (доповідач)

суддів: Герасименко І.М., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання Однорог О.В.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_1, довіреність №30-2/44634 від 01.10.2015 р., представник;

представник відповідача за первісним позовом у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016р. у справі №904/33/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРСИББАНК", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ",

м. Дніпропетровськ

про стягнення 28 073,79 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"ПРОМІЗОЛ", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "УКРСИББАНК", м. Харків

про визнання угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016р. у даній справі (суддя Золотарьова Я.С.) первісний позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОМІЗОЛ на користь Публічного акціонерного товариства "УКРСИББАНК" заборгованість по кредиту - 15 341,97 грн, заборгованість по процентам - 7 457,01 грн, пеню за прострочення сплати кредиту - 3 930,91 грн, пеню за прострочення сплати процентів - 1 343,90 грн, судовий збір - 1 218,00 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено з огляду на відсутність правових підстав для його задоволення.

Не погодившись з даним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю ПРОМІЗОЛ звернулося з апеляційною скаргою, в якій рішення суду просило скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи. Зазначив, що під час підписання кредитної угоди не був ознайомлений із Правилами, якими визначені строки та порядок сплати процентів. Таким чином, істотні умови індивідуальної угоди сторонами узгоджені не були, що є підставою для визнання угоди недійсною. Вважає, що наведені ним доводи свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення первісних позовних вимог та стягнення заборгованості по кредиту.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.03.2016р. справа прийнята до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Герасименко І.М., Орєшкіної Е.В.

19.04.2016р. у зв`язку із відрядженням судді Орєшкіної Е.В. по справі здійснений автоматичний перерозподіл, за результатами якого визначено для розгляду колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Герасименко І.М., Антоніка С.Г.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.04.2016р. справа прийнята до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Герасименко І.М., Антоніка С.Г.

Позивач за первісним позовом проти апеляційної скарги заперечив. Зазначив, що розмір процентів за користування кредитом визначений п. 1.4 договору овердрафту; Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно з підписанням договору овердрафту. Отже, в день укладення договору овердрафту сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Зауважив, що Правила є загальнодоступними, розміщуються на сайті банку та надруковані у газеті Голос України, тому Відповідач за зустрічним позовом не був позбавлений права ознайомитися із ними. Вважає, що підстави для визнання правочину недійсним відсутні, натомість заборгованість за кредитом підтверджується матеріалами справи. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання 18.05.2016р. представник апелянта не з`явився, причин неявки не повідомив, не зважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи те, що жодних клопотань від Відповідача за первісним позовом до суду не надходило, а наявних матеріалів достатньо для вирішення спору по суті, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника Позивача за первісним позовом, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 28.11.2014р. між Публічним акціонерним товариством "УКРСИББАНК" як банком (надалі банк, Позивач за первісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ" як клієнтом (надалі клієнт, Відповідач за первісним позовом) була укладена індивідуальна угода про надання овердрафту №198/981/14 в рамках договору-анкети відкриття та обслуговування банківського рахунку № 1 від 06.08.2014р. (надалі Договір), строком дії з дня укладення до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 1.1. сторони узгодили, що підписуючи Договір, Відповідач за первісним позовом ознайомлений та погоджується з пропозицією банку надати йому комплекс послуг на умовах, встановлених Правилами. Підписи сторін під Договором вважаються одночасно підписами сторін під Правилами, які є частиною Договору та не підлягають додатковому підписанню.

Відповідно до п. 1.2. Договору Позивач за первісним позовом встановлює Відповідачу за первісним позовом овердрафт на поточному рахунку клієнта №1800, що відкритий у банку, код банку 351005, а клієнт зобовязується повертати використану суму овердрафту, сплачувати проценти, комісії та інші платежі за наданим овердрафтом в порядку, розмірі та строки, визначені Договором та Правилами. Цільове призначення овердрафту ведення поточної господарської діяльності клієнта відповідно до законодавства України.

Згідно з пунктом 1.3. Договору банком встановлений ліміт овердрафту у сумі 19 839,12 грн. Строк користування овердрафтом з 28.11.2014р. до 29.05.2015р. (п.1.4 Договору).

Відповідно до пункту 1.5. Договору, процентна ставка є фіксованою.

За час фактичного користування овердрафтом клієнт сплачує проценти:

- з 28.11.2014р. по 28.12.2014р. у розмірі 0,01% річних, якщо не встановлена інша ставка згідно з умовами цієї Індивідуальної угоди та/або Правил;

- починаючи з 29.12.2014р. - у розмірі 30% річних, якщо не встановлена інша ставка згідно з умовами цієї Індивідуальної угоди та/або Правил.

За користування овердрафтом понад встановлений термін встановлюється процентна ставка в подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми заборгованості на дату виникнення такого прострочення (пп. 3.3.1. Правил).

Згідно з пунктом 3.9 Правил заборгованість за овердрафтом повинна бути погашена клієнтом протягом 30 календарних днів з дня отримання овердрафту, а у випадку закінчення строку овердрафту - в останній робочий день, що передує дню закінчення строку овердрафту. Овердрафт вважається погашеним, якщо сума надходжень на рахунок протягом 30 календарних днів від дня надання овердрафту, була не менш ніж дебетовий залишок коштів на кінець останнього дня, що передує 30-ти денному періоду; якщо на кінець останнього робочого дня, що передує дню закінчення строку овердрафту або при настанні терміну погашення овердрафта, згідно з вимогами договору, відсутній дебетовий залишок за рахунком клієнта.

Відповідач просить визнати вказану угоду недійсною на підставі ст.ст. 229, 230 Цивільного кодексу України, як вчинену внаслідок оману щодо обставин, які мають істотне значення, а також посилається на те, що сторонами не були узгоджені всі істотні умови договору.

Підстави недійсності договору визначені ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України, а саме підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтями 229 та 230 Цивільного кодексу України визначаються підстави недійсності правочинів, які вчинені під впливом помилки або внаслідок оману, зокрема, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин, вчинений під впливом обману, належить до правочинів з вадами волі, оскільки у сторони, яка діяла під впливом обману, внутрішня воля сформувалася невірно під впливом хибних відомостей про обставини правочину, спричинених діями інших осіб. Під обманом слід розуміти навмисне введення в оману однією стороною правочину іншої сторони з метою вчинення правочину. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін, тоді як при помилці обидві сторони можуть невірно сприймати обставини правочину. Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 Цивільного кодексу України.

Позивач за зустрічним позовом жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у зустрічній позовній заяві не надав та не довів, що відповідач за зустрічним позовом діяв навмисно, приховав від нього певну інформацію, не довів неможливості ознайомитися з умовами, з якими він погодився. Той факт, що останній не зміг знайти примірник газети «Голос України» №99 (4849) від 02.06.2010р. не свідчить про намагання відповідача за зустрічним позовом приховати від нього певну інформацію чи ввести його в оману.

В звязку з викладеним, відсутні підстави вважати оскаржуваний договір недійсним, як і вважати його неукладеним, оскільки сторони погодили всі істотні умови такого договору та виконували його, зокрема, відповідач отримував кредитні кошти та частково їх повертав.

За таких обставин в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, а доводи апелянта судом відхиляються, як безпідставні.

На виконання умов Договору Позивачем за первісним позовом були надані Відповідачу за первісним позовом у користування в кредит грошові кошти в сумі 15 341,97 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с.30-38), нараховані та заявлені до стягнення відсотки за користування кредитом 7 457,01 грн, які не сплачені боржником.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Перевіривши надані позивачем докази та розрахунки, апеляційний суд приходить до висновку, що заборгованість в сумі 15 341,97 грн, остаточний строк погашення якої є 29.05.2015р., підтверджується банківськими виписками (а.с.30-38) та не спростована відповідачем, та в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Проценти за користування грошовими коштами з 27.02.2015р. по 30.11.2015р. становлять 7095,67 грн. Заявлені до стягнення відсотки в сумі 361,34 грн, включені до розрахунку 03.03.2015р., без зазначення періоду та суми, на яку нараховані. За період з 01.03. по 31.03.2015р. позивачем нараховані та включені до розрахунку відсотки в сумі 792,67 грн. Позивачем не доведено правомірність нарахування цих відсотків, тому в стягненні відсотків 361,34 грн слід відмовити.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У пункті 8.5. Правил сторонами узгоджено, що за порушення клієнтом термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених Правилами та/або Договором, зокрема, термінів повернення овердрафту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від клієнта додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, що розраховується за методом факт/365.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Прострочення сплати кредиту настало 29.05.2015р., щодо відсотків, які повинні сплачуватися протягом 30 днів з часу їх нарахування, то прострочення по заявлених періодах нарахування настало відповідно з 30.03.2015р. та з 30-го числа кожного наступного місяця, заявленого позивачем.

Позивач нарахував пеню за прострочення сплати кредиту за період з 28.06.2015р. по 28.12.2015р. в сумі 3 930,91 грн. та пеню за прострочення сплати процентів за період з 28.06.2015р. по 28.12.2015р. в сумі 1 343,90 грн, тобто за останні шість місяців перед звернення з позовом (30.12.2015р.), що суперечить вище наведеним положенням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, на що не звернув уваги суд першої інстанції.

Перерахувавши пеню з врахуванням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та в межах заявленого позивачем періоду, апеляційний суд встановив, що пеня за прострочення сплати кредиту становить 3 376,08 грн, процентів 972,24 грн. В решті вимоги про стягнення пені судом відхиляються з вище наведених підстав.

Доказів сплати заборгованості відповідачем не надано та позовні вимоги підлягають задоволенню частково у вище визначених розмірах.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції як прийняте за невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи, до п. 3 ч.1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підлягає зміні в частині стягнення відсотків, пені та судового збору. В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі відносяться на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2016р. у справі № 904/33/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровського області від 09.03.2016р. у справі № 904/33/16 змінити в частині стягнення сум відсотків за кредитом, пені за кредитом, пені за відсотками та судового збору, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ" (49000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 37375496) на користь Публічного акціонерного товариства "УКРСИББАНК" (61001, м. Харків, пр. Московський, 60; ідентифікаційний код 09807750) - заборгованість по кредиту - 15 341,97 грн (п`ятнадцять тисяч триста сорок одну грн 97 коп), заборгованість по процентам 7 095,67 грн (сім тисяч дев`яносто п`ять грн 67 коп), пеню за прострочення сплати кредиту 3 376,08 грн (три тисячі триста сімдесят шість грн 08 коп), пеню за прострочення сплати процентів 972,24 грн (дев`ятсот сімдесят дві грн 24 коп), судовий збір за розгляд позовної заяви 1 169,28 грн (одну тисячу сто шістдесят дев`ять грн 28 коп), про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УКРСИББАНК" (61001, м. Харків, пр. Московський, 60; ідентифікаційний код 09807750) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМІЗОЛ" (49000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 37375496) судовий збір за розгляд апеляційної скарги 53,59 грн (п`ятдесят три грн 59 коп), про що видати наказ.

Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 23.05.2016р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Герасименко

Суддя С.Г. Антонік