ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 р. Справа № 917/333/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Редакція газети "Все про бухгалтерський облік", б-р Лесі Українки, 3, офіс 49, м.Київ, 03058

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа-Банк", вул.Шведська, 20, м.Полтава, 36013

про стягнення заборгованості у сумі 13681,79 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники сторін:

від позивача: відсутні

від відповідача: відсутні.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного рішення (ст.85 ГПК України).

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення 13681,79 грн. заборгованості за договором про надання послуг із розповсюдження періодичних друкованих видань за передплатою № С-43/445 від 25.12.2014 р. з яких: 9593,34 грн. основної заборгованості; 3212,32 грн. пені, 665,77 грн. інфляційних витрат; 210,36 грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.03.2016 р. порушено провадження у даній справі.

26.04.2016 р. суд задовольнив клопотання відповідача та продовжив строк розгляду справи на 15 днів.

В судовому засіданні 26.04.2016 р. представник позивача підтримував позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання 19.05.2016 позивач явку уповноваженого представника не забезпечив та надіслав на адресу суду клопотання №223 від 11.05.2016 р. про відкладення розгляду справи, в зв'язку з відпусткою представника.

Суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, виходячи з наступного:

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у постанові №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - четвертою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Враховуючи, що єдиною причиною, на яку посилається відповідач у обґрунтування клопотання про відкладення розгляду справи, є неможливість явки у засідання представника у зв'язку з відпусткою, участь представника позивача у попередньому судовому засіданні, з метою уникнення затягування судового процесу без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Крім того, оскільки ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.04.2016 р. строк розгляду справи продовжений був на 15 днів і закінчується 20.05.2016 р, у суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання позивача.

Представник відповідача в судове засідання жодного разу не зявився, вимог ухвал суду не виконав, відзиву чи будь-яких заперечень на позов суду не надав, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином, відповідно до пп. 3.5.10 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" відповідач вважається належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань та про покладені на нього обов'язки.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

25.12.2014 р. між ТОВ Редакція газети Все про бухгалтерський облік (далі позивач) та ТОВ МЕДІА-БАНК (далі відповідач) було укладено Договір № С-43/445 про надання послуг із розповсюдження періодичних друкованих видань за передплатою (далі Договір, а.с. - 8-10), згідно умов якого позивач доручив, а відповідач взяв на себе зобов'язання надати послуги, пов'язані з організацією розповсюдження за передплатою та доставки зареєстрованих в установленому порядку видавничих продуктів: комплектів Видання, Повних комплектів та Комплектів + згідно з умовами, передбаченими у даному Договорі (д. 2.1 Договору).

Згідно з умовами Договору відповідач мав право формувати і направляти позивачу замовлення на комплекти Видання на наступне півріччя та на наступний рік. Окрім того, відповідач мав право формувати і направляти позивачу дозамовлення на наступний місяць на доставку комплектів Видання (п. 3.2.8 Договору). Форма дозамовлення має відповідати додатку № 2 до даного Договору та вимогам пп. 3.2.6 Договору.

Оплата замовлень і дозамовлень повинна була здійснюватись відповідачем на умовах передоплати шляхом перерахування коштів у розмірі 100 (ста) відсотків вартості відповідного замовлення чи дозамовлення на розрахунковий рахунок позивача (п.п. 3.2.12 та 5.4. Договору). Крім того відповідач зобов'язаний був оплачувати доставку комплектів Видання протягом 10 (десяти) календарних днів із дня отримання від позивача рахунка-фактури шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача, зазначаючи в платіжному дорученні рахунок-фактуру, за яким проводиться оплата (п. 5.6. Договору). Згідно п. 5.2 Договору Вартість одного комплекту Видання, Повного комплекту та комплекту+ визначається в протоколах погодження ціни, що невід'ємною частиною даного договору (а.с. 12).

Згідно п. 6.4 Договору у випадку несвоєчасної оплати замовлення або дозамовлення, або вартості доставки комплектів видання та/або повних комплектів, та/або комплектів+ відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення платежу, від суми несвоєчасно перерахованих коштів за кожен день прострочення виконання зобов'язань.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками й діє до 31.12.2015 р. (п. 9.1 Договору).

Згідно протоколу узгодження ціни на ІІ півріччя 2015 року сторони встановили вартість одного місячного комплекту видання у сумі 288,56 грн та визначили, що доставка замовлених комплектів видання, повних комплектів та комплектів + здійснюється відповідачем через фірми перевізники: ТОВ "КВ-Регіон", УДППЗ "Укрпошта", ТОВ "Нова пошта" та інші за вибором позивача (а.с. -11).

Позивач зазначає, що 29.07.2015 р. відповідач у рамках Договору направив йому дозамовлення № 2015/27 від 29.07.2015 р. на серпень 2015 року на 14 комплектів Видання рос. мовою на суму 4 039,84 грн., яке було прийнято і підтверджено позивачем. Дане дозамовлення було повністю оплачене відповідачем 31.07.2015 р.

Крім того 31.07.15 року відповідач у телефонному режимі зробив ще одне дозамовлення на 106 комплектів Видання (20 екз. рос. мовою і 86 екз. укр. мовою) на серпень 2015 року на суму 34 509,36 грн. На підтвердження своїх намірів Відповідач направив дане дозамовлення у паперовому вигляді (№ 2015/27/1 від 03.08.2015p.).

За даними позивач, він відвантажив відповідачу:

- 31.07.2015 р. - 34 екз. рос. мовою та 86 екз. укр. мовою № 71 Видання (накладна № 71 приймання-здачі тиражів періодичних видань ДПРПВ «Преса» від 31.07.2015 p.);

- 04.08.2015 p. - 34 екз. рос. мовою та 86 екз. укр. мовою № 72 Видання (накладна № НОМЕР_1 «ЦДП» «KB - Регіон» від 04.08.2015 p.);

- 07.08.2015 p. - 34 екз. рос. мовою та 86 екз. укр. мовою № 73 Видання (накладна № 73 приймання-здачі тиражів періодичних видань ДПРПВ «Преса» від 07.08.2015 p.);

- 11.08.2015 p. - 34 екз. рос. мовою та 86 екз. укр. мовою № 74 Видання (накладна № НОМЕР_2 «ЦДП» «KB - Регіон» від 11.08.2015 p.);

- 12.08.2015 p. - 34 екз. рос. мовою та 86 екз. укр. мовою № 75 Видання (накладна № НОМЕР_3 «ЦДП» «KB - Регіон» від 12.08.2015 p.);

- 14.08.2015 p. - 34 екз. рос. мовою та 86 екз. укр. Мовою № 76 Видання (накладна № 76 ДПРПВ «Преса» від 14.08.2015 р.).

07.08.15 р. Відповідач частково виконав зобов'язання і оплатив 4883,40 грн.

Позивач вказує, що 13.08.2015 року відповідач направив позивачу третє дозамовлення № 2015/28 на серпень 2015 року на 2 комплекти Видання (1 екз. укр. мовою і 1 екз. рос. мовою) на суму 651,12 грн. Позивач підтвердив дане дозамовлення. 18.08.15 року відповідач оплатив ще 2278,92 грн. Позивач відвантажив відповідачу:

- 18.08.2015 р. - 35 екз. рос. мовою і 87 екз. укр. мовою № 77 Видання (накладна № НОМЕР_4 «ЦДП» «KB - Регіон» від 18.08.2015 р);

- 25.08.2015 р. - 35 екз. рос.мовою і 87 екз. укр. мовою № 78 Видання (накладна № НОМЕР_5 «ЦДП» «KB- Регіон» від 25.08.2015 p.).

Згідно позовної заяви, зважаючи на заборгованість відповідача у розмірі 20 099,34 грн., позивач керуючись п.6.5 Договору, перестав виконувати дозамовлення Відповідача.

Як вказує позивач, він неодноразово звертався до Відповідача з проханням погасити заборгованість. Однак, відповідача оплатив лише 10800,00 грн. (10.09.2015 р. - 1 000,00 грн., 27.10.2015 р. - 1 500,-00 грн., 06.11.15 р. - 1000,00 грн, 12.11.15 р. - 1000,00 грн., 09.12.15 р. - 4300 грн, 29.12.15 р. - 2000 грн.).

Таким чином, позивач зазначає, що відвантажив у серпні 2015 року відповідачу видань на суму 31360,50 грн. З них станом на 26.02.2016 р. оплачено відповідачем усього лише 22094,16 грн. Заборгованість відповідача за відвантажені видання становить 9299,34 грн.

Також з матеріалів справи слідує, що згідно умов Договору відповідач повинен оплачувати 50% загальної вартості доставки Видань (п. 5 Додатку №4 до Договору, а.с. - 11_. За даними позивача, він направляв відповідачу на початку серпня 2015 року Рахунок на оплату доставки №1531 від 31 липня 2015 року на суму 147, 60 грн. та на початку вересня 2015 р. Рахунок № 745 від 31 серпня 2015 року на суму 146,40 грн. Згідно з п. 5.6. Договору Відповідач повинен оплатити доставку комплектів Видання протягом 10 (десяти) календарних днів із дня отримання від Позивача рахунка-фактури шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Позивача, зазначаючи в платіжному дорученні рахунок-фактуру, за яким проводиться оплата. Однак, станом на 22.02.2016 р. рахунки Відповідачем не оплачені.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача, заборгованість за доставку Видань за липень - серпень 2015 р. у розмірі 294,00 грн.

Крім того, на підставі п. 6.4 договору та ст.625 ЦК України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3212,32 грн. пені, 210,36 грн. 3% річних та 665,77грн. інфляційних втрат.

Таким чином, загальна сума, заявлена до стягнення, становить 13681,79 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, за яким в силу ст. 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

На підставі матеріалів справи, поданих сторонами доказів, суд встановив наступне:

Позивач на виконання своїх договірних зобовязань здійснював поставку товару відповідачу протягом липня -серпня згідно наступних накладних:

- 31.07.2015 р. - 34 екз. рос. мовою та 86 екз. укр. мовою № 71 Видання (накладна № 71 приймання-здачі тиражів періодичних видань ДПРПВ «Преса» від 31.07.2015 p.)№71 від 31.07.2015 р. на суму 3855,40 грн;

- 04.08.2015 p. - 34 екз. рос. мовою та 86 екз. укр. мовою № 72 Видання (накладна № НОМЕР_1 «ЦДП» «KB - Регіон» від 04.08.2015 p.) на суму 3855,40 грн;

- 07.08.2015 p. - 34 екз. рос. мовою та 86 екз. укр. мовою № 73 Видання (накладна № 73 приймання-здачі тиражів періодичних видань ДПРПВ «Преса» від 07.08.2015 p.) на суму 3855,40 грн;

- 11.08.2015 p. - 34 екз. рос. мовою та 86 екз. укр. мовою № 74 Видання (накладна № НОМЕР_2 «ЦДП» «KB - Регіон» від 11.08.2015 p.) на суму 3855,40 грн;

-12.08.2015 p. - 34 екз. рос. мовою та 86 екз. укр. мовою № 75 Видання (накладна № НОМЕР_3 «ЦДП» «KB - Регіон» від 12.08.2015 p.) на суму 3855,40 грн,

- 14.08.2015 p. - 34 екз. рос. мовою та 86 екз. укр. Мовою № 76 Видання (накладна № 76 ДПРПВ «Преса» від 14.08.2015 р.) на суму 3855,40 грн,

- 18.08.2015 р. - 35 екз. рос. мовою і 87 екз. укр. мовою № 77 Видання (накладна № НОМЕР_4 «ЦДП» «KB - Регіон» від 18.08.2015 р) на суму 3920,52 грн,

- 25.08.2015 р. - 35 екз. рос.мовою і 87 екз. укр. мовою № 78 Видання (накладна № НОМЕР_5 «ЦДП» «KB- Регіон» від 25.08.2015 p.) на суму 3920,52 грн. (розрахунок в матер справи, а.с. - 53).

Загальна вартість друкованих видань згідно вищеперелічених накладних складає 30973,44 грн. Вказана сума збігається з розрахунком позивача наведеним у таблиці на арк. спр. 53, однак в позовній заяві позивач вказує суму 31360,50 грн. та не надає докази в її обгрунтування.

Також позивач, зазначає, що відповідачем здійснена часткова оплата поставленого товару згідно вищевказаних видаткових накладних на суму 22094,16 грн. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що згідно банківської довідки №Р-В80/№308 від 24.02.2016 р. (а.с. -37) відповідач здійснив оплату поставленого товару на загальну суму 22002,16 грн. (призначення платежу замовлення №2015/27, а не на 22094,16 грн. як зазначено позивачем у позовній заяві. Також, якщо брати до уваги суми проплати, які зазначені позивачем у тексті позовної заяви, то також виходить сума 22002,16 грн.

Таким чином, суд, на підставі матеріалів справи та поданих позивачем доказів приходить до висновку, що правомірними, обґрунтованими, та такими, що підтверджуються належними та допустимими доказами є позовні вимоги в частині стягнення 8971,28 грн заборгованості за відвантажені видання та 294,00 грн. за доставку періодичних видань та підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог про стягнення 328,06 грн заборгованості за відвантажені видання позовні вимоги задоволенню не підлягають з вищезазначених підстав. Судом надавлася можливість позивачу надати додаткові докази в обгрунтування вказаних позовних вимог, однак він своїми процесуальними правами не скористався, додаткових доказів по суті спору суду не надав.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Судом перевірено методику розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат з використанням калькулятора ІПС "Ліга", по кожній накладній окремо. За результатами проведеного перерахунку, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 210,36 грн. 3% річних, 3212,32 грн. пені та 665,77 грн. інфляційних втрат за періоди, які зазначені в розрахунку позивача (а.с. - 55-59), як такі, що не перевищують розрахунків встановлених судом.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач надав належні докази обґрунтованості та правомірності позовних вимог. Відповідач правами, наданими йому ГПК України, не скористався, жодних доказів, що спростовували б факт наявності заборгованості чи її розмір, не надав.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до приписів ст.49 ГПК України

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медіа-Банк" (вул.Шведська, 20, м.Полтава, 36013, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Редакція газети "Все про бухгалтерський облік" (б-р Лесі Українки, 3, офіс 49, м.Київ, 03058, ) - 8971,28 грн заборгованості за відвантажені видання, 294,00грн. заборгованості за доставку видань, 3212,32 грн. пені, 210,36 грн. 3% річних, 665,77 грн. інфляційних втрат та 1344,90 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити в задоволенні.

Повне рішення складено 24.05.2016 р.

Суддя Н.Г. Гетя