ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Справа № 904/4134/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіДанилової М.В. (доповідач),
суддівДанилової Т.Б, Корсака В.А.,
за участю представників:
позивачане з'явився (про час та місце судового засідання повідомлено належним чином)
відповідачаЯгодка Н.Г. (дов. від 04.12.2015 р.№ 5/26-1006)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Криворізької міської ради
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.02.2016 р.
у справі№ 904/4134/15 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_5
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Криворізької міської ради Управління земельних ресурсів виконавчого комітету Криворізької міської ради
провизнання договору оренди земельної ділянки укладеним з протоколом розбіжностей

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Криворізької міської ради про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки від 21.01.2015 р. з протоколом розбіжностей від 21.01.2015 р., який відповідає вимогам загального порядку укладення господарських договорів.

Уточнивши позовні вимоги Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 просив суд визнати договір оренди земельної ділянки від 21.01.2015 р. укладеним з протоколом розбіжностей від 21.01.2015 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2015 р. залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління земельних ресурсів виконавчого комітету Криворізької міської ради.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 р. (головуючий суддя: Ніколенко М.О., судді: Колісник І.І., Забарющий М.І.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.02.2016 р. у даній справі (головуючий суддя: Білецька Л.М., судді: Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.) позов задоволено. Визнано укладений між Криворізькою міською радою та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 договір оренди земельної ділянки від 21.01.2015 р., укладеним з протоколом розбіжностей від 21.01.2015 р. Стягнуто з Криворізької міської ради на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

Суди попередніх інстанцій приймаючи рішення зауважували на тому, що позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, Криворізька міська рада звернулася до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою та посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.02.2016 р. і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи визначено суддю - доповідача Данилову М.В., суддів: Данилову Т.Б., Яценко О.В.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 15.04.2016 р. касаційну скаргу Криворізькій міській раді прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У зв'язку з перебуванням судді Яценко О.В. на лікарняному змінено склад колегії: головуючий суддя Данилова М.В., судді Данилова Т.Б., Корсак В.А.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні касаційної інстанції 11.05.2016 р. представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Криворізької міської ради від 26.11.2014 р. № 3147 Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 було поновлено договір оренди земельної ділянки терміном на 5 років.

На підставі вищевказаного рішення Криворізької міської ради від 26.11.2014 р. № 3147 складено проект договору оренди земельної ділянки площею 0,1455 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для його оформлення згідно вимог ст. 181 Господарського кодексу України.

Даний проект договору у трьох примірниках отримано орендарем 13.01.2015 р.

Розглянувши проект договору, позивач 21.01.2015 р. підписав його, але маючи заперечення щодо його умов (про що в ньому зроблено застереження) склав протокол розбіжностей від 21.01.2015 р. і в межах двадцятиденного строку, відповідно до фіскального чеку 726 Укрпошти направив 22.01.2015 р. р. на адресу відповідача один примірник укладеного договору та три примірники протоколу розбіжностей до нього, підписаного ним.

Відповідач, в свою чергу, з метою врегулювання розбіжностей до договору оренди земельної ділянки, листом від 05.02.2015 р. №7/18-100 на адресу позивача у термін, згідно чинного законодавства, направив протокол узгодження розбіжностей до договору оренди земельної ділянки для його погодження та підписання.

Спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що відповідачем не було підписано протоколу розбіжностей від 21.01.2015 р. до договору оренди земельної ділянки, що суперечить вимогам ст. 181 Господарського кодексу України.

Колегія суддів касаційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними, у зв'язку з недостатнім дослідженням дійсних обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення справи та надання цим обставинам належної правової оцінки з огляду на наступне.

Приписами частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані таким за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Загальний порядок укладання господарських договорів встановлений статтею 181 Господарського кодексу України, яка передбачає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою із сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Приймаючи рішення, судами попередніх інстанцій не було враховано лист Криворізької міської ради від 05.02.2015 р. №7/18-100, в якому вона направила на адресу позивача, згідно діючого законодавства, протокол розбіжностей до договору оренди земельної ділянки для його погодження та підписання у власній редакції.

Також, ні суд першої, ні суд апеляційної інстанції, не витребував долучені додатки до вищевказаного листа, а саме: протокол розбіжностей до договору оренди земельної ділянки (на 6 арк.), протокол узгодження розбіжностей до договору оренди земельної ділянки (на 7 арк.) та договір оренди земельної ділянки (на 9 акр.), та не надав їм належної правової оцінки.

До того ж, колегія суддів касаційної інстанції вказує, що при новому вирішенні даного спору судам необхідно дослідити пропозиції запропоновані сторонами щодо преамбули договору оренди землі та порівняти їх редакції.

Судами попередніх інстанцій не було взято до уваги і наступне.

Так, відповідно до статті 630 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також ті умови, яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Як визначено частиною 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі", однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата за землю відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За змістом пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України і частини першої статті 13 Закону України "Про оцінку земель" для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов'язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України "Про оцінку земель").

Таким чином, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Разом із тим слід зазначити, що згідно з пунктами 34, 35 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин; затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до положень статті 144 Конституції України та статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що порядок формування розміру орендної плати відповідно до рішення Криворізької міської ради від 22.12.2004 р. №2494 "Про затвердження та застосування грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" відповідає чинному законодавству, а чинним законодавством, в свою чергу, не передбачено автоматичної втрати чинності нормативної грошової оцінки земель внаслідок спливу певного періоду часу.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій не було враховано, що з 01.01.2014 р. на підставі рішенням Криворізької міської ради від 26.06.2013 р. №2088 були затверджені нові ставки податку за земельні ділянки на території міста Кривого Рогу, які є чинними.

А також те, що в договорі оренди земельної ділянки, який міститься в матеріалах справи, орендна плата визначалась на підставі вищевказаного рішенням Криворізької міської ради від 26.06.2013 р.

Таким чином, розглядаючи даний спір, судами попередніх інстанцій не встановлювались обставини щодо правильності нарахування розміру орендної плати за земельну ділянку у запропонованих сторонами проектах договору оренди земельної ділянки.

До того ж, судами попередніх інстанцій не було з'ясовано: чи відбувся юридично договір оренди земельної ділянки, чи узгодили сторони всі його істотні умови, яким чином порушені права та законні інтереси позивача та чи правильно відповідно до ст. 20 Господарського кодексу обраний спосіб захисту прав позивача.

Крім того, судами не було надано оцінки щодо відповідності пунктів 18, 20, 22 договору оренди землі від 21.01.2015 р. Типовому договору оренди землі.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що суди попередніх інстанцій приймаючи рішення по даній справі недостатньо дослідили та з'ясували обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення справи, та не надали цим обставинам відповідної правової оцінки, що призвело до суперечливих та передчасних висновків.

Абзацом 2 пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №6 "Про судове рішення" роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішення або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій неповно встановлені та досліджені обставинам справи, внаслідок чого судові рішення є передчасними, і наявні підстави для часткового задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене, вжити усі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи і, в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством, вирішити спір.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Криворізької міської ради задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.02.2016 р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2015 р. по справі № 904/4134/15 скасувати, справу направити на новий розгляд до Господарського суду Дніпроптеровської області.

Головуючий суддя М. Данилова

Судді: Т. Данилова

В. Корсак