ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р.Справа № 922/578/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши справу

за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області, м. Харків в інтересах держави в особі Регіонального відділення фонду державного майна України Харківській області, м.Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Комуніст Харківської області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Харківського національного аграрного університету імені В.В.Докучаєва, смт.Рогань Харківської області Міністерства освіти і науки України, м.Київ
про визнання недійсним договору та повернення майна
за участю представників:

від прокуратури: Захарова Н.О., посвідчення №032956 від 10.04.2015

від позивача: Бондаренко Я.О., довіреність №65 від 22.04.2016

від відповідача: ОСОБА_1, паспорт

від Харківського національного аграрного університету імені В.В.Докучаєва:

Хомякова І.І., довіреність №724/01-21 від 26.05.2015

від Міністерства освіти і науки України: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області, м. Харків (далі за текстом - прокурор), в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м.Харків (далі за текстом - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Комуніст Харківської області (далі за текстом - відповідач), про визнання недійсним договору оренди №4262-Н від 18.09.2009, припинення зобов'язання за цим договором на майбутнє, зобов'язання відповідача звільнити орендоване нежитлове приміщення площею 25кв.м. та повернути його позивачу.

На обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що укладений між позивачем та відповідачем договір оренди №4262-Н від 18.09.2009 суперечить положенням частини 2 статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.02.2016 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Харківський національний аграрний університет імені В.В.Докучаєва, смт.Рогань Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.04.2016 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство освіти і науки України, м.Київ.

В судовому засіданні представники прокуратури та позивача позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд в його задоволенні відмовити, зазначивши, що будівля, в якій знаходяться орендовані приміщення розташована на першому поверсі будівлі комбінату побутового обслуговування населення. Дана будівля знаходиться на балансі ХНАУ ім.В.В.Докучаєва, однак не є об'єктом освіти, оскільки з освітньою метою не використовувалася. Умови оспорюваного договору оренди виконуються належним чином, орендовані приміщення знаходяться в належному стані та використовуються відповідно до умов договору.

Харківський національний аграрний університет імені В.В.Докучаєва в письмових поясненнях та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили, посилаючись на те, що оспорюваний договір оренди не суперечить вимогам діючого законодавства. Зазначили, що відповідач орендує приміщення, яке розташоване в будівлі комбінату побутового обслуговування населення, яка з освітньою метою ніколи не використовувалася. Крім того, чинне законодавство дозволяє передавати майно вищого навчального закладу в оренду (п.4 ч.3 ст.70 Закону України "Про вищу освіту"), а сама будівля комбінату побутового обслуговування населення не є об'єктом освіти в розумінні чинного законодавства.

Міністерство освіти і науки України пояснень щодо суті спору не надало, свого представника в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши присутніх представників учасників судового процесу, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

18 вересня 2009 року між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди №4262-Н (далі за текстом - Договір), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення першого поверху двоповерхової будівлі комбінату побутового обслуговування, загальною площею 25,0кв.м, яке розташоване за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Комуніст, учбове містечко ХНАУ ім.В.В.Докучаєва, що перебуває на балансі Харківського національного аграрного університету імені В.В.Докучаєва (балансоутримувача), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 30.03.2009 і становить 45000,00грн.

Орендовані приміщення передані в оренду за погодженням з ХНАУ ім.В.В.Докучаєва, що підтверджується довідкою №518 від 23.04.2009, та за погодженням з Міністерством аграрної політики України, що підтверджується його листом №37-11-4-15/3818 від 12.03.2009.

Згідно пункту 1.2 Договору майно передається в оренду з метою надання перукарських послуг.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 № 786 (зі змінами), з урахуванням результатів конкурсу на право оренди державного Майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - серпень 2009р. - 194,33грн. (згідно Додатку № 2). Орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2009р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за вересень 2009р.

Орендна плата перераховується до державного бюджету (50%) та балансоутримувачу (50%) щомісячно до 12 числа, наступного за звітним (пункт 3.6 Договору).

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців - з 18.11.2009 до 18.08.2012 (пункт 10.1 Договору).

Відповідно до акту приймання-передачі орендованого майна від 18.09.2009, який є додатком №1 до Договору, позивачем вищезазначене майно передано в строкове платне користування відповідача.

У подальшому, сторонами укладено додаткову угоду №1 від 24.04.2013 до Договору, якою починаючи з 18.08.2012 загальну вартість майна визначено згідно з незалежною оцінкою станом на 18.08.2012 в розмірі 54800,00грн., а також збільшено орендну плату до 227,64грн.

Додатковою угодою №2 від 24.04.2013 до Договору, строк його дії продовжено на 2 роки 11 місяців, тобто з 18.08.2012 до 18.07.2015.

Пунктом 10.4 Договору після закінчення терміну дії Договору подальше використання об'єкта оренди буде визначатися відповідно до чинного законодавства, за зверненням Орендаря та за умови згоди балансоутримувача.

Відповідно до листа ХНАУ ім.В.В.Докучаєва від 01.02.2016 №141/01-21, Договір на даний час є дійсним та перебуває на пролонгації у регіональному відділенні Фонду державного майна України в Харківській області (заява орендаря від 28.07.2015).

Вважаючи, що Договір оренди №4262-Н від 18.09.2009 не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме: положенням частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту" та частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", прокурор звернувся з даним позовом, в якому просив визнати цей Договір недійсним, припинити зобов'язання за Договором на майбутнє, зобов'язати відповідача звільнити нежитлове приміщення та повернути його позивачу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним.

У відповідності до частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту" об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Разом із тим, чинне законодавство дозволяє передачу в оренду приміщень, споруд та обладнання навчальних закладів, що тимчасово не використовуються у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності.

Так, згідно частин 1, 4 статті 61 Закону України "Про освіту" фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Пунктом 4 частини 3 статті 70 Закону України "Про вищу освіту" визначено, що вищий навчальний заклад у порядку, визначеному законом, та відповідно до статуту має право використовувати майно, закріплене за ним на праві господарського відання, у тому числі для провадження господарської діяльності, передавати його в оренду та в користування відповідно до законодавства.

Підпунктом 9 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №38 "Про затвердження послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами" (яка діяла на момент укладення Договору оренди) та абзацом 2 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" (яка діє на час дії Договору оренди та укладення додаткових угод до нього) передбачено можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності, у разі коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Згідно листа Міністерства аграрної політики України Харківський національний аграрний університет ім. В.В. Докучаєва є вищим навчальним закладом державної форми власності четвертого рівня акредитації з правами юридичної особи. Фінансування навчального закладу здійснюється із державного бюджету. Основні засоби та майно, що рахується на балансі університету, є державною власністю і передано Харківському національному аграрному університету ім. В.В. Докучаєва в оперативне управління.

Зокрема, відповідно до Інвентаризаційного опису основних засобів в оперативному управлінні ХНАУ ім.В.В.Докучаєва значиться Комбінат побутового обслуговування, 1981 (інвентарний номер 1030033).

З письмових пояснень ХНАУ ім.В.В.Докучаєва вбачається, що нежитлові приміщення, які передані в оренду за оспорюваним Договором оренди, знаходяться в будівлі комбінату побутового обслуговування. Комбінат побуту - це окремо виділена будівля, з окремим входом, яка зна ходиться осторонь від навчальних корпусів та гуртожитків. Безпосередньо на вчання або виховання студентів в цьому комбінаті ніколи не здійснювались, тому що це неможливо за технічними умовами. Перепрофілювання або використання його за іншим призначенням ніж комунальне та побу тове обслуговування є неможливим. Даний комбінат був побудований згідно з Постановою ЦК КПСС № 690 від 1961 року, введений в експлуатацію 29 червня 1981 року і поставлений на баланс навчального закладу саме з метою побутового обслуговування студентів і викладачів навчального закладу, які також переважно проживають у студент ському містечку. Без нього здійснення обслуговувань освітньо-навчального процесу є практично неможливим і взагалі неможливе існування студентського містечка ХНАУ, яке існує з 1960-х років.

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Прокурор не надав суду жодних доказів того, що орендовані приміщення використовувалися у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності, а також не довів факту погіршення соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Отже, спірні приміщення могли бути об'єктом оренди, виходячи з вищевказаних положень статті 61 Закону України "Про освіту", постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №38 "Про затвердження послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами", постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності".

Прокурор у позові посилається також на положення частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", згідно якої не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Так, відповідно до пункту "б" частини 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Суд зауважує, що згідно частини 1 статті 63 Закону України "Про освіту", частини 1 статті 70 Закону України "Про вищу освіту" матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності.

Отже, поняття об'єкт освіти включає всі вищевказані складові елементи в сукупності.

Разом із тим, суд звертає увагу на положення частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу.

Таким чином, Закон України "Про оренду державного та комунального майна" також допускає передачу в оренду окремого індивідуально визначеного майна, що входить до складу цілісного майнового комплексу (в даному випадку - об'єкту освіти), забороненого до приватизації.

Оскільки будівля комбінату побутового обслуговування є лише складовою частиною об'єкту освіти ХНАУ ім.В.В.Докучаєва, а не самим об'єктом освіти, як зазначає прокурор, розташовані в ній приміщення можуть бути передані в оренду згідно частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Слід зазначити і те, що суду під час розгляду справи не надано жодного доказу того, що передача орендованих приміщень в оренду будь-яким чином ускладнює або робить неможливим надання ХНАУ ім.В.В.Докучаєва освітніх послуг. Натомість, за поясненнями даної третьої особи наявність на території учбового містечка комбінату побутових послуг, в якому надаються побутові послуги студентам та викладачам, у тому числі й перукарські послуги, створює комфортні та належні умови для проживання та участі в учбовому процесі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ХНАУ ім.В.В. Докучаєва, як об'єкт освіти, використовується відповідно до свого призначення, а оспорюваний Договір жодним чином не впливає на виконання даною третьою особою своїх функцій.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги прокурора про визнання Договору недійсним недоведеними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Також задоволенню не підлягають і вимоги про припинення на майбутнє зобов'язань за Договором, зобов'язання відповідача звільнити нежитлове приміщення та повернути його позивачу, які є похідними від вимоги про визнання Договору недійсним.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на прокурора.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 23.05.2016 р.

Суддя М.В. Калантай