ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016 року Справа № 904/10441/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач)

судді: Широбокова Л.П., Сизько І.А.

секретар судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

представники позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представник відповідача: ОСОБА_3

представники третьої особи - ПАТ Запорізький абразивний комбінат: ОСОБА_4, ОСОБА_5

представник третьої особи - Приватне акціонерне товариство " Страхова компанія "ПЕРША" у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНТЕРЕКСПЕДИЦІЯ", м.Київ,

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016р. у справі № 904/10441/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНТЕРЕКСПЕДИЦІЯ", м.Київ,

до Приватного підприємства "Гараж-С", с.Дослідне,

третя особа, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство " Страхова компанія "ПЕРША", м.Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПАТ Запорізький абразивний комбінат, м. Запоріжжя.

про відшкодування вартості пошкодженого та втраченого вантажу на суму 190337,18грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРІНТЕРЕКСПЕДИЦІЯ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Гараж-С" в якій просить стягнути 190 337,18 грн. на відшкодування вартості пошкодженого та втраченого під час перевезення вантажу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016р. по справі №904/10441/15 (суддя Юзіков С.Г.) у позові відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016р. у справі № 904/10441/15, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/10441/15 від 17.02.2016р. та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача 190 337,18грн.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 26.04.2016р. представники позивача підтримали апеляційну скаргу; представник відповідача просить рішення суду залишити без змін; представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином. Колегією суддів винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 17.05.2016р. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПАТ Запорізький абразивний комбінат, м. Запоріжжя.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 17.05.2016р. представники позивача та третьої особи - ПАТ Запорізький абразивний комбінат підтримали апеляційну скаргу; представник відповідача просить рішення суду залишити без змін; представник третьої особи - Приватне акціонерне товариство " Страхова компанія "ПЕРША" у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином.

Колегія суддів, дослідивши докази по справі, в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

31.01.2005р. ТОВ "УКРІНТЕРЕКСПЕДИЦІЯ" з ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ" укладено договір транспортного експедирування № 117 (надалі договір експедирування), за яким позивач зобов'язався за плату і за рахунок ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ" організовувати виконання послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів (п. 1.2) (а.с. 38-39).

Згідно з, за умовами 2.1.5 вказаного договору експедирування, позивач взяв на себе повну відповідальність за збереження вантажу в дорозі, своєчасну доставку в пункт призначення і видачу його вантажоодержувачу, вказаному в товарно-транспортній накладній, СМR. В разі повернення клієнту автомобіля, який пройшов митне оформлення, в зв'язку з порушенням перевізником вимог митного законодавства Експедитор відшкодовує вартість пошкодженого вантажу, плату за перевезення, митні збори, мито та інші витрати пов'язані з перевезенням вантажу, повністю в разі втрати всього вантажу та в пропорції, відповідно до розміру збитку при частковій втраті, будь-які інші збитки відшкодуванню не підлягають.

У свою чергу, позивач з відповідачем уклали договір перевезення вантажу №2942 від 14.04.2015р. (далі договір перевезення). В пункті 4.1 договору перевезення сторони узгодили, що взаємна відповідальність сторін регулюється Конвенцією КДПВ, ЦК України, законодавчими та нормативними актами України та цим Договором.

Також, в пункті 2.2.4 сторони узгодили обовязок перевізника відповідати за збереження прийнятого до перевезення вантажу, його втрату, нестачу, псування або пошкодження.

ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" надав позивачеві замовлення на перевезення вантажу із Запоріжжя (Україна) до Мніхово Градісте (Чехія).

Відповідно до замовлення на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 05.05.2015р., укладеного сторонами, відповідач зобов'язався виконати перевезення абразивного матеріалу масою 20,6 т із Запоріжжя (Україна) до Мніхово Градісте (Чехія).

Для перевезення вантажу власником якого є ПАТ "Запорізький абразивний комбінат", відповідач надав автомобіль, р.н.з. АЕ 4149 ЕХ / АЕ 6592 ХЕ, який здійснював перевезення за замовленням від 05.05.2015р. та СМR № 0786933 від 07.05.2015р.

Згідно з п. 1.3 Договору перевезення вантажів та відповідальність сторін визначаються цим Договором, Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах, надалі Конвенція КДПВ, Цивільним кодексом України, Законом України "Про транспортно експедиторську діяльність", іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Вантаж не було доставлено в пункт призначення через ДТП, у яку потрапив його автомобіль відповідача 09.05.2015р.

До матеріалів справи додано копію постанови від 17.06.2015р. про закриття кримінального провадження №0000580 від 10.05.2015р., постановленої Старшим слідчим СВ Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області майором міліції ОСОБА_6 (далі Постанова). З постанови вбачається, що ДТП, учасником якої став автомобіль Відповдіача, відбулася внаслідок порушення водієм автомобілю "Фольксваген Венто" ОСОБА_7 низки Правил дорожнього руху України, а саме:

п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян.

п.п.2.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п.п.1.2.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

п.13.3. Під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Також у постанові зазначено, що саме гр. ОСОБА_7 (водій автомобіля марки "Фольксваген Венто", р.н.з. RJA 44372) із власної вини вчинив ДТП та після отриманих ушкоджень на місці події загинув. Водій ТЗ марки "Сканія" р.н.з. АЕ 4149 ЕХ ОСОБА_8, у справі проходив, як свідок і не був визнаний винуватцем ДТП, тобто в його діях відсутня вина.

Позивач вказав, що в результаті ДТП було пошкоджено та втрачено товар на суму 190 337,18 грн. (з ПДВ).

Зважаючи на те, що автомобіль з р.н.з. АЕ 4149 ЕХ / АЕ 6592 ХЕ не зміг виконувати зворотне перевезення в м.Запоріжжя після ДТП, вантаж був перевантажений в інший автомобіль відповідача р.н.з. АЕ 4183 ЕХ/ АЕ 7922 ХТ, який прибув на розвантаження в м.Запоріжжя 18.05.2015р.

18.05.2015р. комісія у складі працівників ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" і позивача склала акт прийомки повернутого вантажу з метою розрахунку спричиненого збитку. Комісія у акті зазначила, що збитки завдані в результаті пошкодження і втрати вантажу становлять 158 614,32 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" звернулось до позивача з претензією від 01.09.2015р., в якій вимагало сплатити 190 337,18 грн. (158 614,32 грн. + 20% ПДВ) збитків за втрачений та пошкоджений вантаж. Претензія позивачем задоволена частково, сплачено ПАТ "Запорізький абразивний комбінат" 158 614,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5768 від 09.09.2015р.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача з претензією від 16.09.2015р. про відшкодування вартості пошкодженого та втраченого вантажу на суму 190 337,18 грн., яка залишена відповідачем без задоволення.

Позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що відповідно до ст. 228 ГК України, він, як учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу, тобто з відповідача. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 190 337,18 грн. збитків у порядку регресу.

Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював міжнародне перевезення. При цьому, Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 №72/14-612/1-1559 "Щодо набуття чинності міжнародними договорами" ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.07р.

Згідно з частиною 1 ст. 1 Конвенції, вона застосовується до будь-якого автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах.

Тому, враховуючи, що обставини даного спору виникли з договору міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом, в якому відповідач виступав перевізником, а втрата вантажу відбулась на території держави, то на спірні правовідносини сторін поширюються положення Конвенції.

Зі змісту ч. 1, 2 ст. 17 Конвенції вбачається, що перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки. Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 18 Конвенції, тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в п. 2 ст. 17, лежить на перевізнику.

Відповідно до ч. 1 ст.314 ГК України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

При розгляді справи слід врахувати, що статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 ЦК України).

Згідно з ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Аналізуючи зміст договору експедирування, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п.2.1.5 саме експедитор взяв на себе ризик за втрату та пошкодження вантажу, тому зважаючи на умови цього договору експедирування та ч. 1,2 статті 17 Конвенції.

При цьому, вбачається з постанови від 17.06.2015р. про закриття кримінального провадження №0000580 від 10.05.2015р., постановленої старшим слідчим СВ Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області, ДТП, учасником якої став автомобіль відповідача і, у результаті якої пошкоджено вантаж, відправником якого був ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ АБРАЗИВНИЙ КОМБІНАТ", сталася не з вини водія відповідача, а з вини водія ОСОБА_7, тобто доведено відсутність вини перевізника у втраті та пошкодженні вантажу.

Зважаючи на вищевикладене та положення ст.17, 18 Конвенції, ст. 314 ГК України, ст. 623, 924 ЦК України, позов не підлягає задоволенню, тому рішення суду про відмову в задоволенні позову є обґрунтованим та законним.

Відповідно до ст. 49 ГПК України господарські витрати слід покласти на позивача.

Таким чином, підстави для зміни або скасування рішення суду, передбачені статтею 104 ГПК України, відсутні, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНТЕРЕКСПЕДИЦІЯ", м.Київ,- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016 року по справі №904/10441/15, - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України на протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано 19.05.2016р.

Головуючий І.М. Герасименко

Судді Л.П. Широбокова

ОСОБА_9