РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2016Справа №910/2182/16

За позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до1. Публічного акціонерного товариства "Київенерго"; 2. Комунального підприємства "Індустріальне" Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО-100"
простягнення 730 113, 95 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:ОСОБА_2 - представник за довіреністю;
від першого відповідача:Павличенко В.В. - представник за довіреністю;
від другого відповідача:не з'явився;
від третьої особи:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та до Комунального підприємства "Індустріальне" Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення солідарно з Комунального підприємства "Індустріальне" Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації та Публічного акціонерного товариства "Київенерго" збитків шкоди у розмірі 730 113, 95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з невиконанням першим та другим відповідачами своїх обов'язків щодо утримання будинку та прибудинкових територій сталося залиття гарячою водою нежитлового приміщення "ІНФОРМАЦІЯ_1", по АДРЕСА_2, внаслідок якого майну, орендарем якого є ФОП ОСОБА_1, було завдано збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2016 р. порушено провадження у справі № 910/2182/16 та призначено справу до розгляду на 01.04.2016 р. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО-100".

30.03.2016 року через відділ діловодства суду (канцелярію) третьою особою яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача подано письмові пояснення на Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.02.2016 року, відповідно до яких, ТОВ "ЕКО 100" підтверджує факт того, що рішення по справі може вплинути на його права та обов'язки як власника спірного майна.

Від представника ПАТ "Київенерго" 30.03.2016 року надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з метою написання відзиву на позов та ретельного вивчення справи.

01 квітня 2016 року судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Підченко Ю.О. на лікарняному.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 р. критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

Розгляд справи було відкладено на 27.04.2016 року про що судом винесено відповідну ухвалу від 11.04.2016 року.

У судовому засіданні 27.04.2016 року представник позивача наполягав на позові, надав усні пояснення по справі. 26.04.2016 року подав письмове клопотання про долучення доказів в порядку ст. 22, 33 ГПК України, а саме:

- оптичного диску із фотографіями та відеозаписом факту залиття нежитлового приміщення № 45, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

Представник першого відповідача безпосередньо у судовому засіданні проти позову заперечував. 27.04.2016 року надав суду письмовий відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що ПАТ "Київенерго" не є особою, рішеннями, діями чи бездіяльністю якої було завдано шкоду майну позивача. Крім того, перший відповідач посилається на те, що він є лише балансоутримувачем спірного приміщення, забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно закону. Оскільки збитки було завдано діями або бездіяльністю іншої особи, тому представник першого відповідача вважає, що ПАТ "Київенерго" є неналежним відповідачем по справі № 910/2182/16.

Представник другого відповідача позовні вимоги не визнавав. 21.04.2016 року через відділ діловодства суду подав письмове заперечення на позовну заяву, у якому висловив думку про те, що є неналежним відповідачем по справі. На обґрунтування своїх доводів зазначає, що будинок АДРЕСА_1 станом на 01.05.2015 р. на обслуговуванні КП "Індустріальне" не знаходився та жодних житлово-комунальних послуг підприємством не надавалось, а тому будь-які зобов'язання перед позивачем відсутні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, в судове засідання не з'явився, про причини не явки суд не повідомив.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи на 13.05.2016 року.

У судовому засіданні 13.05.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, подав усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою визначення належного відповідача по справі.

Представник першого відповідача проти позову заперечував, надав усні пояснення по справі та посилаючись на письмовий відзив зазначив, що ПАТ "Київенерго" не є належним відповідачем.

Представник другого відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у судове засідання 13.05.2016 року не з'явились, по причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для вирішення спору по суті.

У судовому засіданні 13.05.2016 р. судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, першого та другого відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКО - 100" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди № 15/06/2014, відповідно до умов якого орендодавець передає орендарю у строкове платне користування приміщення розташоване в напівпідвальному поверсі, площею 162 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

Як зазначено у позовній заяві, 15.06.2015 року відбулося залиття гарячою водою нежитлового приміщення "ІНФОРМАЦІЯ_1", по АДРЕСА_2.

15.06.2016 року (у день залиття) позивачем по справі, ОСОБА_1, а також за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було складено Акт огляду та фіксації завданого збитку.

Крім того, 15.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся до начальника КП "Індустріальне" із заявою про складання Акту про залиття напівпідвального приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Вказана заява була зареєстрована Керуючою дирекцією з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва (житлово-експлуатаційна дільниця № 906) вх. № 49/А-660 від 17.06.2015 року.

22.06.2015 р. комісією у складі: головного інженера виконавця послуг, голови комісії майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, підписано акт про те, що в будинку АДРЕСА_1 сталося залиття нежитлового приміщення "ІНФОРМАЦІЯ_1", причина залиття: пошкодження тепломережі ПАТ "Київенерго" РТМ "Святошино" від ТК до житлового будинку АДРЕСА_1.

Як вказує ФОП ОСОБА_1 у своїй позовній заяві, 07.10.2015 року він направив претензію про відшкодування збитків завданих залиттям, щодо мирного та досудового врегулювання питання про відшкодування збитків. Станом на день подачі позовної заяви, відповіді на лист позивачем отримано не було.

На підтвердження вартості ремонту нежитлового приміщення, а також втрат товарної вартості майна, позивач надав "Звіт про оцінку вартості офісних меблів, меблів для кухні, зразків меблів для ванних кімнат, кімнатних шаф, сантехніки та відновлювального ремонту нежитлового приміщення № 45, загальною площею 182, 40 кв. м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1".

Відповідно до висновку про оцінку майна, за результатами аналізу інформації, яка є в розпорядженні, ринкова вартість об'єкта оцінки визначена за допомогою порівняльного та витратного підходів, станом на 09.11.2015 року склала 730 113, 95 грн.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення солідарно з першого та другого відповідачів 730 113, 95 грн. збитків шкоди , завданих внаслідок залиття, на підставі ст.ст. 224, 225 ГК України та ст.ст. 1166, 1192 ЦК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи та надані в судовому засіданні докази, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Статті 224, 225 ГК України визначають порядок відшкодування збитків за порушення господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 224 ГК України. учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібно довести наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме:

- протиправної поведінки,

- факт понесення збитків,

- причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками,

- вину.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Згідно ч. 1 ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються зокрема:

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (ч. 2 ст. 623 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Таким чином, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема, невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб'єктів тощо.

Пред'явлення вимоги про стягнення з відповідачів збитків на підставі ст.ст. 224-225 ГК України покладає на позивача обов'язок довести, що у позивача з відповідачем наявні господарські зобов'язання і відповідач несе відповідальність за їх порушення у тому числі у вигляді відшкодування збитків.

Крім того, позивач мав довести суду порушення відповідачами його прав, чи неналежного виконання відповідачами своїх договірних зобов'язань, наявності та розміру збитків, наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідачів та понесеними збитками.

Із позовної заяви вбачається, що вимога про стягнення збитків до першого відповідача обумовлена тим, що ПАТ "Київенерго" є балансоутримувачем залитого підвального приміщення та несе відповідальність за стан водопровідних мереж, які проходять у технічних підвалах і до яких приєднані внутрішньо будинкові мережі.

Як вказує ФОП ОСОБА_1, 01.04.2008 року між КП "Індустріальне" Солом'янської районної у місті Києві ради та ТОВ "ЕКО-100" було укладено договір про надання послуг з водо -, теплопостачання, водовідведення та участь в витратах по утриманню будинку та прибудинкової території.

Натомість, відповідно до письмового заперечення на позовну заяву КП "Індустріальне", Рішенням Київської міської ради № 270/270 від 09.10.2014 року "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва", з 01.05.2015 року підприємство припинило діяльність по утриманню будинків, не веде господарської діяльності, всі житлові будинки, що перебували на обслуговуванні передані на утримання та знаходяться на балансі Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва".

Таким чином, позивачем не надано жодних доказів існування будь-яких господарських зобов'язань між ним, ПАТ "Київенерго" та КП "Індустріальне" Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Також позивачем в порушення статей 33, 34 ГПК України належними і допустимими доказами не доведено наявність в діях відповідачів повного складу цивільного правопорушення для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків на підставі ст.ст. 224 - 225 ГК України.

Обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору на підставі ст.ст. 224-225 ГК України, слід відрізняти від позадоговірної шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок завдання шкоди відповідно до ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 є орендарем напівпідвального приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору оренди № 15/06/2014 від 01.06.2014 року.

Згідно Висновку оцінювача ТОВ "УКР ЕКСПЕРТ ГРУП" ОСОБА_7 від 09.11.2015 р., складеного на замовлення позивача, ринкова вартість об'єкту оцінки та відновлювального ремонту нежитлового напівпідвального приміщення, становить 730 113, 95 грн., яку просить стягнути позивач з винних, на його думку осіб - першого та другого відповідачів.

В підтвердження факту настання події залиття приміщення-підвалу позивач посилається на Заяву про складання акту про залиття вх. № 49/А-660 від 17.06.2015 року, Акт огляду та фіксації завданого збитку від 15.06.2015 року, Акт про залиття № 420-А від 22.06.2015 року, Звіт про оцінку від 09.11.2015 року.

Акт про залиття від 28.10.2014р. не відповідає п.2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, які затверджено Державним комітетом України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76, оскільки складений представниками ЖЕД № 906 без участі представників третьої особи, першого та другого відповідачів, не визначає конкретне місце пошкодження зовнішньої мережі та конкретні причини затоплення (зовнішній вплив, неякісний стан, ін.), а також не вказано, яким чином відбулось залиття напівпідвального приміщення (через стелю, стіни чи підлогу).

В якості доказів понесення збитків на заявлену суму позивачем надано Висновок оцінювача ТОВ "УКР ЕКСПЕРТ ГРУП" Зенкіної Р.І. від 09.11.2015 р., який не приймається судом в якості належного доказу понесених збитків, оскільки він складений на замовлення позивача, згідно укладеного останнім договору про проведення дослідження з виконавцем, без участі та відома відповідачів, на підставі:

- фото фіксації об'єкту оцінки;

- копії технічного паспорту БТІ на нежитлове підвальне приміщення № 45;

- копії договору купівлі-продажу на нежитлове підвальне приміщення № 45;

- копії договору оренди на нежитлове підвальне приміщення № 45;

- копії акту про залиття, аварію, що трапилась на системі опалення, гарячого або холодного водопостачання, виданого ЖЕКом-906 від 22.06.2015 року;

- Акту огляду товарно-матеріальних цінностей на території офісу від 15.06.2015 року (з додатком № 1);

- Акту огляду приміщення та фіксації завданого збитку від 15.06.2015 року (з додатком № 1 та № 2);

- заяви про складання акту про залиття нежитлового підвального приміщення № 45;

- копії договору поставки № 01062012 від 01.06.2012 року;

- копій актів приймання-передачі товару № 00273 від 18.07.2012 року та № 00277 від 29.08.2012 року;

- копій видаткових накладних № 00000273 від 18.07.2012 року та № 00000277 від 29.06.2012 року;

- копій право установчих документів замовника.

Таким чином, всупереч статей 33, 34 ГПК України, позивач не надав суду належних доказів протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіянням шкоди (залиття підвального приміщення).

Судом не встановлено вини першого та другого відповідачів у заподіянні шкоди позивачу.

Оскільки судом не встановлено підстав для стягнення солідарно з першого та другого відповідачів 730 113, 95 грн. збитків шкоди, завданих внаслідок залиття гарячою водою нежитлового приміщення "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходяться в будинку АДРЕСА_1 у м. Києві, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 18.05.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко