РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016Справа №910/7114/16

За позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Богунівська еліта" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром"
про визнання господарської угоди частково недійсною

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Бурим Ю.О. (дов. б/н від 18.11.2015 року)
від відповідача Богонос В.А. (дов. № 15 від 30.03.2016 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 19 травня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Державне підприємство "Дослідне господарство "Богунівська еліта" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром" (надалі по тексту - відповідач) про визнання недійсною Додаткової угоди № 2 до Форвардного контракту № ФК 13/09-10-01 від 13.09.2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в результаті укладення Додаткової угоди № 2 до Форвардного контракту № ФК 13/09-10-01 від 13.09.2010 року було незаконно підвищено загальну вартість контракту і змінено базовий актив, без зазначення конкретного класу пшениці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 року порушено провадження у справі № 910/7114/16 та призначено справу до розгляду на 19.05.2016 року.

16.05.2016 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав відзив на позов та заяву про застосування строків позовної давності. Відповідач зазначає про безпідставність твердження позивача щодо не визначення у Додатковій угоді № 2 асортименту товару (класність) у зв'язку з тим, що Додатковою угодою № 2 визначено який саме товар має бути поставлений, визначено держстандарт та технічні умови товару, на підставі яких і визначається класність товару, ціна товару. Також, позивач не зазначив жодної норми законодавства, які б свідчили про заборону вносити у Форвардний контракт зміни. Пунктом 14.3. Форвардного контракту № ФК 13/09-10-01 від 13.10.2010 року передбачено, що всі доповнення і зміни до цього Контракту вважаються дійсними, якщо вони оформлені письмово, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін, а Додаткова угода № 2 до Форвардного контракту № ФК 13/09-10-01 від 13.10.2010 року укладена між сторонами у письмовій формі, за взаємною згодою.

19.05.2016 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав документи на виконання вимог ухвали суду та письмові пояснення на відзив.

У судовому засіданні 19.05.2016 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.05.2016 року проти позову заперечив, надав пояснення по суті спору.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром" (покупець) та Державним підприємством Дослідне господарство «Богунівська еліта» селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, яке у подальшому перейменоване на Державне підприємство "Дослідне господарство "Богунівська еліта" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України, (продавець) укладено Форвардний контракт № ФК 13/09-10-01 (далі - Контракт), за умовами якого продавець взяв на себе зобов'язання передати покупцю у власність базовий актив, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити його у кількості, строки та за ціною передбаченою цим Контрактом.

Відповідно до пункту 2.1. Контракту, базовим активом за цим Контрактом виступає пшениця фуражна 5-6 класу власного урожаю 2011 року, або набута продавцем в інший, не заборонений законодавством України спосіб, що відповідає ДСТУ-П-3768:2009 «Пшениця. Технічні умови»: вологість - 13,5 % макс., смітна домішка - 3 % макс., зернова домішка 10% макс., натурна вага - 720 г/л; без насіння карантинних рослин і сторонніх запахів.

Згідно з пунктом 2.2. Контракту кількість базового активу (товару): 4 000 тон в заліковій вазі Елеватора.

Поставка товару за цим Контрактом здійснюється на умовах Інкотермс 2000 EXW (франко-елеватор) сертифікована Ротовська ХБ №77, яка розташована за адресою: Одеська обл., Іванівський р-н, с.м.т. Іванівка (надалі Елеватор) (пункт 3.1. Контракту).

Кінцевий строк поставки товару за цим Контрактом встановлюється сторонами 31.07.2011 року (пункт 3.2. Контракту).

Ціна однієї тони товару в заліковій вазі на базисі поставки EXW (франко-елеватор) відповідно до умов пункту 3.1. цього Контракту, встановлюється сторонами у сумі 750,00 грн. в т.ч. ПДВ 20% - 125,00 грн. Встановлена у пункті 4.1. ціна товару є твердою і не підлягає перегляду за будь-яких обставин протягом дії цього Контракту (пункти 4.1., 4.2. Контракту).

Загальна вартість цього Контракту складає 3 000 000,00 грн., є кінцевою і зміні не підлягає (пункт 4.4. Контракту).

Оплата вартості товару, згідно з пунктом 5.1. Контракту, проводиться покупцем на умовах 100% попередньої оплати траншами за наступним графіком, узгодженим сторонами:

-перший транш у розмірі 60% вартості товару у строк до 30 листопада 2010 року;

-другий транш у розмірі 20 % вартості товару у строк до 31 березня 2011 року;

-третій транш у розмірі 20 % вартості товару у строк до 15 червня 2011 року.

Зобов'язання покупця щодо оплати товару вважаються виконаними з моменту списання останнього траншу з розрахункового рахунку покупця (пункт 5.3. Контракту).

Продавець у день надходження кожного траншу на свій поточний рахунок видає покупцю податкову накладну на відповідну суму (пункт 5.4. Контракту).

Якщо продавець, який одержав від покупця суму попередньої оплати, передав у власність покупцеві товар на суму меншу, ніж сума одержаної попередньої оплати, продавець зобов'язаний за вибором покупця або повернути покупцеві залишок суми попередньої оплати, або передати кількість товару недопоставлену на залишок суми попередньої оплати (пункт 9.10. Контракту).

Цей Контракт набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором (пункт 12.1. Контракту).

При виникненні обставин, які викликають необхідність зміни умов цього Контракту, сторона, яка дізналась про такі обставини, повинна попередити письмово іншу сторону не пізніше ніж через 3 дні з моменту отримання інформації про такі обставини. При взаємній згоді сторін про зміну умов цього Контракту, сторони укладають додаткову угоду до цього Контракту (пункт 12.8. Контракту).

Всі доповнення і зміни до цього Контракту вважаються дійсними, якщо вони оформлені письмово, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін (пункт 14.3. Контракту).

Згодом, між сторонами було укладено ряд додаткових угод до Контракту, а саме:

- Додаткову угоду № 1 від 24.12.2010 року;

- Додаткову угоду № 2 від 04.07.2011 року;

- Додаткову угоду № 3 від 30.08.2013 року;

- Додаткову угоду № 4 від 20.03.2014 року.

Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди № 2 сторонами вирішено викласти пункт 2.1. Контракту у наступній редакції: „Базовим активом за цим Контрактом виступає пшениця власного урожаю 2011 року, або набута продавцем в інший, не заборонений законодавством України спосіб, що відповідає ДСТУ-П-3768:2010 „Пшениця. Технічні умови:

-вологість - 13,5 % макс.

-смітна домішка - 3 % макс.

-зернова домішка - 10 % макс.

-натурна вага - 720 г/л

-без насіння карантинних рослин і сторонніх запахів».

Крім того, Додатковою угодою № 2 також внесено зміни до пункту 4.1. Контракту: Ціна однієї тони товару в заліковій вазі на базисі поставки ЕХW (франко - елеватор), відповідно до умов пункту 3.1. цього Контракту, встановлюється сторонами у сумі: 958,34 грн., ПДВ - 191,66 грн., загальна вартість 1 150,00 грн.

Згідно з пунктом 3 Додаткової угоди № 2 пункт 4.4 Контракту викладено у наступній редакції: Загальна вартість товару по Контракту складає 4 600 000,00 грн. з ПДВ, є кінцевою і зміні не підлягає.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в результаті укладення Додаткової угоди № 2 до Форвардного контракту № ФК 13/09-10-01 від 13.09.2010 року було незаконно підвищено загальну вартість контракту і змінено базовий актив, без зазначення конкретного класу пшениці.

У поданому відзиві відповідач зазначає про безпідставність твердження позивача щодо не визначення у Додатковій угоді № 2 асортименту товару (класність) у зв'язку з тим, що Додатковою угодою № 2 визначено який саме товар має бути поставлений, визначено Держстандарт та технічні умови товару, на підставі яких і визначається класність товару, ціна товару. Також, позивач не зазначив жодної норми законодавства, які б свідчили про заборону вносити у Форвардний контракт зміни. Пунктом 14.3. Форвардного контракту № ФК 13/09-10-01 від 13.10.2010 року передбачено, що всі доповнення і зміни до цього Контракту вважаються дійсними, якщо вони оформлені письмово, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін, а Додаткова угода № 2 до Форвардного контракту № ФК 13/09-10-01 від 13.10.2010 року укладена між сторонами у письмовій формі, за взаємною згодою.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 19.04.1999 року № 632 «Про затвердження Положення про вимоги до стандартної (типової) форми деривативів» форвардний контракт - це двостороння угода за стандартною (типовою) формою, яка засвідчує зобов'язання особи придбати (продати) базовий актив у визначений час та назначених умовах у майбутньому, з фіксацією цін такого продажу під час укладення форвардного контракту.

Умови форвардного контракту визначаються за згодою сторін. Форвардний контракт повинен мати такі реквізити: назва контракту; сторони контракту; базовий актив контракту та його характеристики (емітент, вид цінного паперу, його номінальна вартість, термін обігу, інші відомості для цінних паперів; вид валюти - для коштів; асортимент - для інших товарів); - кількість базового активу; - вартість контракту; - ціна виконання; - термін виконання; - порядок оплати придбаного (проданого) базового активу; - відповідальність сторін у разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань, встановлених цим контрактом; - порядок розгляду спорів, що виникають під час укладення та виконання контракту; - адреси, підписи, печатки, реквізити банківських рахунків (для юридичних осіб) та паспортні дані (для фізичних осіб) сторін контракту.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Цією статтею визначено перелік способів судового захисту, одним із яких є визнання правочину недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, що кореспондуються з положеннями статті 207 Господарського кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, господарському суду належить встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, зокрема, відповідність змісту правочину вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства.

Як вбачається з поданих матеріалів, в тому числі з Контракту та оспорюваної додаткової угоди до нього, сторонами погоджені істотні умови про предмет, ціну та строк його дії.

Щодо зазначених позивачем підстав для визнання недійсною додаткової угоди до контракту, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають і формувати його конкретні умови. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 651 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 14.3. Контракту, всі доповнення і зміни до цього Контракту вважаються дійсними, якщо вони оформлені письмово, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін (пункт 14.3. Контракту).

З огляду на вищевикладене, сторони в установленому порядку та формі виразили свою волю щодо внесення змін до Контракту уклавши оспорювану додаткову угоду.

Оспорювана додаткова угода до Контракту укладена сторонами, підписана та скріплена їх печатками та не суперечить положенням постанови Кабінету міністрів України № 632 від 19.04.1999 року "Про затвердження положення про вимоги до стандартної (типової) форми деривативів", враховуючи, що вона не містить заборон про укладення додаткових угод до форвардного контракту чи заборону зміни ціни.

Відповідач повідомив суду, що рішенням Господарського суду Одеської області від 11.02.2016 року у справі № 916/4773/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім „Украгропром" до Державного підприємства „Дослідне підприємство „Богунівська Еліта" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України" про стягнення 3 428 976,40 грн. за Форвардним контрактом № ФК 13/09-10-01 від 13.09.2010 року позов задоволено. Рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2016 року у справі № 916/4773/15 набрало законної сили, а факти встановлені в ньому, в порядку статті 35 Господарського процесуального кодексу України, повторного доведення не потребують.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013 року, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши надані до матеріалів справи документи, відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання недійсною Додаткової угоди №2 від 04.07.2011 до Форвардного контракту № ФК 13/09-10-01 від 13.09.2010 року.

Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне.

У відповідності до пункту 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

В зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача, позовна давність не може бути застосована до даних правовідносин.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Державного підприємства "Дослідне господарство "Богунівська еліта" Інституту сільського господарства Причорномор'я Національної академії аграрних наук України відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.05.2016 року

Суддя С.В. Стасюк