ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 року Справа № 904/9396/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Герасименко І.М., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання Однорог О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №14-138 від 13.05.2014р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №1228 від 12.06.2015р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016р. у справі № 904/9396/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна

компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Міського комунального підприємства "Дніпропетровські

міські теплові мережі", м. Дніпропетровськ

про стягнення 56 955 660,98 грн

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016р. у справі №904/9396/15 (суддя Ніколенко М.О.) позов задоволено частково. Стягнуто з Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - 2 240 528,60 грн - 3% річних, 1380437,80 грн пені, 26 937 673,10 грн - інфляційних втрат, судовий збір - 102 452,84 грн. В решті позову відмовлено з огляду на невірність розрахунку та наявність підстав для зменшення суми пені.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні 1380437,81 грн пені, та в цій частині прийняти нове рішення про задоволення позову.

Скарга обгрунтована відсутністю підстав для зменшення пені, неврахування судом доводів позивача щодо збитків, завданих неналежним виконанням відповідачем умов договору.

Відповідач проти доводів апелянта заперечив, вказує, що нарахована неустойка є непомірно великою, позивач не зазнав збитків в звязку із простроченням оплати за природний газ, вважає, що наявні підстави для зменшення пені, та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2016р. справа прийнята до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В.

19.04.2016р. у зв`язку із відрядженням суддів Орєшкіної Е.В. та Кузнецової І.Л. у справі здійснений автоматичний перерозподіл, за результатами якого визначено для розгляду колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Герасименко І.М., Антоніка С.Г.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, але рішення суду підлягає зміні, виходячи з наступного.

В силу ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015р. у справі №904/3335/14, яка набрала чинності, було стягнено з Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за поставлений в січні-грудні 2013р. природний газ 90 614 692,57 грн, нараховані станом на 24.03.2014р. пеню 3 834 563,55 грн, інфляційні втрати 1 225 569,24 грн, 3% річних - 2379117,83 грн та витрати у справі. В частині вимог про стягнення боргу 10 804 683,50 грн провадження у справі припинено.

Вказаним судовим актом встановлено, що між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" покупець (надалі відповідач) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - продавець (надалі позивач) був укладений договір №13/3345-БО-4 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. (надалі Договір) та додаткові угоди до нього № № 1,2,3. Відповідно до п.1.1 договору, продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязався приймати та оплачувати газ на умовах цього договору. Газ що подається за цим договором використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (п.1.2).

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.7.2 договору у разі невиконання Покупцем умов п.6.1 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно п. 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду із вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у т.ч. щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Судом було констатовано порушення відповідачем зобовязань щодо повного та своєчасного виконання своїх зобовязань за договором щодо оплати поставленого природного газу та стягнена вище зазначена заборгованість, пеня, інфляційні та 3% річних.

Посилаючись на подальше порушення відповідачем умов договору щодо оплати поставленого природного газу, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача за період прострочення з 25.03.2014р. пеню 2 760 875,61 грн, 3% річних 2 855 969,87 грн, інфляційну складову 51 338 815,50 грн.

Як встановлено вище, в силу ст.ст. 11, 265, 525, 526 Цивільного кодексу України між сторонами виникли зобовязальні відносини з постачання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України), яка передбачена п. 7.2. договору.

З врахуванням положень ч. 6 ст. 232 Цивільного кодексу України, періоду, за який стягнена пеня рішенням суду у справі №904/3335/14, загальна суму пені становитиме 2 760 875,61 грн, а саме:

- за зобов'язаннями за вересень 2013р. - за період прострочення з 25.03. по 13.04.2014р. 1 234,04 грн;

- за зобов'язаннями за жовтень 2013р. - за період прострочення з 25.03. по 13.05.2014р. 310208,91 грн;

- за зобов'язаннями за листопад 2013р. - за період прострочення з 25.03. по 13.06.2014р. 745458,37 грн;

- за зобов'язаннями за грудень 2013р. - за період прострочення з 25.03. по 13.07.2014р. 1 703 974,28 грн.

Розрахунок пені, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань, не містить арифметичних помилок, тому, вимога позивача про стягнення пені в сумі 2 760 875,61 грн є обґрунтованою.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення штрафних санкцій на 50% (а.с.110 т.1), яке обґрунтоване тим, що підприємство є соціально значущим для життєдіяльності міста, оскільки проводить забезпечення тепловою енергією значну частину житлових будинків міста, несвоєчасність погашення боргу викликана низьким відсотком сплати за теплопостачання зі сторони населення, стягненням в примусовому порядку боргів за минулі періоди, невідповідність тарифів собівартості послуг.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право на зменшення неустойки надано суду також п. 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи ступінь виконання зобов'язання, причини неналежного його виконання, наслідки порушення зобов'язання, невідповідность розміру стягуваної пені таким наслідкам, поведінку винної сторони, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення пені та стягнення її в сумі 1 380 437,80 грн, що складає 50% від належної до стягнення суми, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" є комунальним підприємством, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста Дніпропетровська. Предметом господарської діяльності відповідача є виробництво і реалізація споживачам теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, тобто. відповідач займається пріоритетною, соціально-орієнтованою сферою господарської діяльності, спрямованою на забезпечення функціонування міста Дніпропетровська. При цьому, відповідач не є фактичним споживачем газу, оскільки згідно п.1.2. Договору газ використовувався виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Особливістю реалізації тепла відповідачем є те, що таке постачання здійснюється за регульованими тарифами. При цьому, в період постачання природного газу такі тарифи не були економічно обґрунтованими та не відповідали собівартості теплової енергії. Фактично діяльність відповідача з реалізації тепла споживачам є збитковою.

Також, важливою обставиною є те, що порядок розрахунків відповідача з постачальниками енергоносіїв є законодавчо врегульованим, що виключає можливість відповідача впливати на своєчасність розрахунків за природний газ. Так, у відповідності до ст. 19.1 Закону України Про теплопостачання та Постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014р., якою затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, встановлений особливий порядок розрахунків теплопостачальників за спожитий природний газ. Відповідно до встановленого порядку МКП Дніпропетровські міські теплові мережі укладено договори банківського рахунку з банківськими установами, згідно до якого відкрито поточні рахунки зі спеціальним режимом використання.

На поточні рахунки зі спеціальним режимом використання надходить вся оплата за спожиту теплову енергію від категорій споживачів населення, бюджетні установи, релігійні організації та інші споживачі. Щомісячно Національна комісія що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України встановлює для теплопостачальників норматив перерахування коштів з поточних рахунків зі спеціальним режимом використання, згідно якого частина коштів перераховується на рахунок газопостачальника, а частина коштів перераховується на поточний рахунок теплопостачальника.

З пояснень відповідача вбачається, що грошові кошти, які ним отримуються за встановленим алгоритмом, витрачаються на оплату праці працівників підприємства та підтримання належного технічного стану теплових інженерних мереж міста.

Норматив перерахування коштів встановлюється щомісячно відповідними постановами НКРЕКП.

З вище викладеного, вбачається, що законодавчо встановленим порядком формування ціни (тарифів) на тепло, порядком розподілення грошових коштів (отриманих за тепло), на законодавчому рівні забезпечується реальне надходження коштів на рахунки газопостачальників. Одночасно з цим, у МКП Дніпропетровські міські теплові мережі відсутня реальна можливість впливати на своєчасність розрахунків.

Незважаючи на це, відповідачем вживаються заходи щодо примусового стягнення заборгованості для проведення своєчасних розрахунків за енергоносії. За період з 01.01.2014р. по 31.12.2015р. до господарського суду відповідачем подано 221 позовів, прийнято 176 рішень, до судів загальної юрисдикції за період з 2003р. по 2015р. подано 29157 заяв. Прийнято рішень на суму 69 010,48 тис. грн та видано виконавчих листів та судових наказів на суму 98 258,15 тис. грн. Повернуто без виконання наказів на суму 66151,26 тис. грн. Незважаючи на такі дії, заборгованість населення перед відповідачем станом на 01.11.2015р. становить 172 869 152,09 грн. Загальний розмір заборгованості споживачів теплової енергії перед відповідачем становить 193 885 981,52 грн.

Заборгованість за спожитий у спірний період газ погашена на даний час в повному обсязі, останній платіж здійснено 11.06.2015р.

За встановлених обставин таке зменшення пені є співрозмірним, враховує інтереси обох сторін, а доводи апелянта судом відхиляються з наступних підстав. За рішенням суду з відповідача вже було стягнено пеню 3 834 563,55 грн, інфляційні втрати 1 225 569,24 грн, 3% річних - 2379117,83 грн. В даній справі позивач просить також стягнути з відповідача, крім пені, 3% річних 2 855 969,87 грн та інфляційну складову 51 338 815,50 грн. При цьому, апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження понесених внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань збитків. Посилання на те, що збитки дорівнюють інфляційній складовій 51 338 815,50 грн суд вважає безпідставними, оскільки, навпаки, стягнення інфляційних втрат компенсує кредитору знецінення грошових коштів (збитки від знецінення), а не є реальними збитками.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних, розраховані окремо по заборгованості за кожний місяць з врахуванням періодів прострочення, в загальній сумі будуть становити 2 240528,61 грн (загальний період прострочення з 25.03.2014р. по 11.06.2015р.)

В стягненні річних в сумі 615 441,26 грн слід відмовити, оскільки при їх розрахунку позивач неправильно враховував періоди нарахувань та суми заборгованості. Позивачем до періоду прострочення неправомірно включено дні, в яких відповідач здійснив оплату вартості спожитого газу. Тому в цій частині апеляційний суд погоджується з розрахунком суду першої інстанції, проти якого не заперечує і позивач.

Щодо суми інфляційної складової колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність розрахунку, наданого позивачем, фактичним обставинам справи, оскільки останнім неправомірно суми оплати боргу за спірні періоди віднесено на погашення інфляційних втрат, та неправильно здійснено нарахування суми інфляційного збільшення заборгованості наростаючим підсумком. Втім, апеляційний суд не погоджується із розрахунком відповідача, який був прийнятий судом першої інстанції, оскільки останній безпідставно не врахував індекс інфляції за лютий 2015р. (при розрахунку інфляційних втрат на заборгованість за березень - квітень 2013р.), не врахував індекс інфляції за березень 2015р. (при розрахунку інфляційних втрат на заборгованість за травень-листопад 2013р.) та за квітень 2015р. на заборгованість за грудень 2013р., незважаючи на наявність заборгованості протягом цих місяців. Також, відповідачем не вірно визначена сума боргу за поставлений в грудні 2013р. природний газ станом на травень 2015р, зазначено 226 079,82 грн, в той час як існував борг 8 796 337,48 грн (а.с. 201 т.2, а.с.18 т.1).

За розрахунком апеляційного суду інфляційні втрати в загальній сумі будуть становити 48 218 113,55 грн, а саме:

за зобов'язаннями за лютий 2013р. сума боргу 2 691193,70 грн, індекс інфляції за березень 2014р. інфляційні втрати 59 206,26 грн;

за зобов'язаннями за березень 2013р.

- сума боргу 26615086,18 грн, індекс інфляції за березень 2014р. інфляційні втрати 585531,90 грн;

сума боргу 23912172,50 грн, індекс інфляції за квітень 2014р. інфляційні втрати 789101,69 грн;

сума боргу 17 597172,50 грн, індекс інфляції за травень 2014р. лютий 2015р. включно, інфляційні втрати 4 819422,22 грн;

зобов'язаннями за квітень 2014р.

- сума боргу 7 832 839,96 грн, індекс інфляції за березень 2014р.- лютий 2015р. включно, інфляційні втрати 2701254,76 грн;

- сума боргу 5183743,25 грн, індекс інфляції за березень 2015р. інфляційні втрати 559844,27 грн;

за зобов'язаннями за травень 2013р. - сума боргу 252768,65 грн, індекс інфляції за березень 2014р. - березень 2015р. включно інфляційні втрати 123 883,92 грн;

за зобов'язаннями за червень 2013р. - сума боргу 138929,05 грн, індекс інфляції за березень 2014р. - березень 2015р. включно інфляційні втрати 68090,23 грн;

за зобов'язаннями за липень 2013р. - сума боргу 122 605,68 грн, індекс інфляції за березень 2014р. - березень 2015р. включно інфляційні втрати 60090,02 грн;

за зобов'язаннями за серпень 2013р. - сума боргу 135605,00 грн, індекс інфляції за березень 2014р. - березень 2015р. включно інфляційні втрати 66461,09 грн;

за зобов'язаннями за вересень 2013р. - сума боргу 173240,19 грн, індекс інфляції за березень 2014р. - березень 2015р. включно інфляційні втрати 84906,39 грн;

за зобов'язаннями за жовтень 2013р.

- сума боргу 13 741 050,16 грн, індекс інфляції за березень 2014р. - березень 2015р. включно інфляційні втрати 6 734597,68 грн;

за зобов'язаннями за листопад 2013р.

- сума боргу 19 256 355,72 грн, індекс інфляції за березень 2014р. - березень 2015р. включно інфляційні втрати 9 437 692,68 грн;

сума боргу 140526,54 грн, індекс інфляції за квітень 2015р. інфляційні втрати 19673,72 грн;

за зобов'язання за грудень 2013р.

- сума боргу 31 364 125,66 грн, індекс інфляції за березень 2014р. - квітень 2015р. включно інфляційні втрати 21 914 837,30 грн;

сума боргу 8 796 337,48 грн, індекс інфляції за травень 2015р. інфляційні втрати 193 519,42 грн.

З огляду на вище наведений розрахунок, позовні вимоги в частині інфляційних втрат підлягають задоволенню частково в сумі 48 218 113,55 грн, в стягненні 3 120 701,95 грн слід відмовити.

За встановлених обставин позовні вимоги доведені матеріалами справи та підлягають задоволенню частково в сумі 3% річних 2 240528,60 грн, пені 1 380 437,80 грн, інфляційних втрат 48 218 113,55 грн. В решті позову слід відмовити.

В звязку з наведеним апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині суми інфляційних втрат та судових витрат на підставі п. 3 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по апеляційній скарзі покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016р. у справі №904/9396/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016р. у справі №904/9396/15 змінити в частині суми інфляційних втрат та судових витрат, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" 49000, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса,37, на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького,6, пеню 1 380 437,80 грн (один мільйон триста вісімдесят тисяч чотириста тридцять сім грн 80 коп), 3% річних - 2 240 528,60 грн (два мільйони двісті сорок тисяч пятсот двадцять вісім грн 60 коп), інфляційні втрати - 48 218 113,55 грн (сорок вісім мільйонів двісті вісімнадцять тисяч сто тринадцять грн 55 коп), витрати по сплаті судового збору - 171 738,00 грн (сто сімдесят одну тисячу сімсот тридцять вісім грн), про що видати наказ.

В решті позову відмовити».

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 23.05.2016р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Герасименко

Суддя С.Г. Антонік