ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 р. Справа № 917/468/16

За позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", 04070, м.Київ, вул.Іллінська, 8

до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна", 36000, м.Полтава, вул.Пушкіна, 47

про стягнення 10471грн. 57 коп. страхового відшкодування

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та оголосив дату складання повного рішення (ст.85 ГПК України).

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення 10471,57 грн. страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 142573Га/12н від 17.10.2012 р.

Позивач надіслав на адресу суду документи витребувані судом та клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 17.05.2016 р. суд відмовив в задоволенні даного клопотання. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, про що зазначено в клопотанні №03998/УБК від 11.05.2016 р.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує та у відзиві на позов зазначає, що позивач нарахував розмір страхового відшкодування без урахування ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме не врахував коефіцієнт фізичного зносу при визначенні розміру завданого збитку. Згідно розрахунку відповідача розмір страхового відшкодування складає 25310,50 грн, яке виплачене відповідачем позивачу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

17.10.2012 року між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», (далі - Позивач) та ОСОБА_3 (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного

страхування наземного транспорту № 142573Га/12н від 17 жовтня 2012 року (далі - Договір, а.с. - 21-25).

У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Як вказано в позовній заяві, 29.03.2013 року у м. Миколаєві по вул. Кірова на перехресті з вул. Електроною, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес Бенц» р/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Ніссан» р/н НОМЕР_3 було завдано механічних ушкоджень, що підтверджується довідкою ВДАІ про перелік пошкоджень та довідкою №9178685 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. - 30-31).

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.04.2013 р. ОСОБА_4 визнано винним у скоєні вказаного ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рахунку-фактури № 30235 від 05.04.2013 року матеріальні збитки спричинені Страхувальнику транспортного засобу Ніссан р/н НОМЕР_3 складають 37092,07 грн. Виконуючи взяті на себе зобов'язання по Договору страхування, Позивач виплатив Страхувальнику страхове відшкодування, розмір якого, згідно до розрахунку суми страхового відшкодування склав 36 292,07 грн. що підтверджують: страховий акт №1.002.13.03998/VESKO 13749 від 17.04.2013р., розрахунки страхового відшкодування; платіжне доручення № 25912 від 18.04.2013р.

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, цивільно-правова відповідальність водія «Мерседес Бенц» р/н НОМЕР_1, в момент ДТП була застрахована у відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» за полісом АВ/9134284.

Відповідачу була відправлена претензія про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 36292,07 грн в порядку регресу № 2441/26/ЦВ від 31.03.2014р.

15 травня 2014 року ПрАТ «Страхова компанія «САЛАМАНДРА-УКРАЇНА» відшкодувала AT «СК «АХА Страхування» збитки в розмірі 25 310,50 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідач недоплатив позивачу 10 471,57 грн, останній звернувся до суду з даною позовною заявою про стягнення недоплаченої суми збитків в порядку регресу.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 2. ст. 1187 Цивільного кодексу України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 2 ст. 352 Господарського кодексу України встановлено, що страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про страхування", страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Страхування наземного транспорту (крім залізничного), відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України "Про страхування", є видом добровільного страхування.

В статті 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи, в межах суми фактичних витрат - 36292,07 грн.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно внаслідок експлуатації автомобіля «Мерседес Бенц» р/н НОМЕР_1.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Мерседес Бенц» р/н НОМЕР_1, в момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» за полісом АВ/9134284 на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, відповідач є особою на яку полісом АВ/9134284 покладено обов'язок з відшкодування шкоди завданої під час експлуатації автомобіля «Мерседес Бенц» р/н НОМЕР_1 на час спірної ДТП у розмірі 36292,07 грн.

Щодо заперечень відповідача щодо розміру страхового відшкодування та підстав його визначення суд зазначає наступне.

Дійсно статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

При цьому п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Суд зазначає, що за вказаними нормами врегульовано правовідносини, пов'язані у тому числі із визначенням розміру збитків у правовідносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість, як було встановлено судом, правовідносини позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"- , і страхувальника - ОСОБА_3, виникли на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №142573ГА/12н від 17.10.2012 р., отже добровільним страхуванням. Вказані правовідносини не регулюються нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Добровільним же страхуванням, згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з частиною 4 та 18 статті 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством, а франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Пунктами 28.1 Договору сторони передбачили, що страхове відшкодування виплачується страховиком згідно Договору на підставі письмової заяви Страхувальника і Страхового акту, який складається Страховиком, а розмір франшизи складає 800 грн (розділ 12 Договору).

Згідно страхового Акту №:1.002.13.03998/VESKO13749 від 17.04.2013 р. сума до виплати складає 36292,07 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що виплативши страхове відшкодування відповідно до умов Договору, а саме договору добровільного страхування, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" набула права зворотної вимоги до ПАТ «Страхова компанія "Саламандра» у сумі страхового відшкодування в розмірі 36292,07 грн у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи. Враховуючи, що відповідачем сплачено збитки у розмірі 25310,50 грн., позовні вимоги про стягнення з відповідача 10471,57 грн. заборгованості є обґрунтованим і законним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 15.04.2015 р. №3-50гс/15.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем, покладається на відповідача відповідно до приписів ст.49 ГПК України

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 22, 32, 33,43,49, ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна"( 36000, м.Полтава, вул.Пушкіна, 47, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м.Київ, вул.Іллінська, 8,, ) - 10471,57 грн. заборгованості та 1378,00 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення буде складено 20.05.2016 р.

Суддя Н.Г. Гетя