РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016Справа №910/6629/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна»
простягнення 17001 грн. 10 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Храмов М.М. - представник за довіреністю № 25 від 01.01.2016;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.04.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про стягнення 17001 грн. 10 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування у зв'язку із завданням шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Сітроен, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Опель, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/4453811, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 порушено провадження у справі № 910/6629/16 та справу призначено до розгляду на 17.05.2016.

У судовому засіданні 17.05.2016 представник позивача подав додаткові документи, які суд долучив до матеріалів справи, надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 17.05.2016 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана в спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 21862416 від 12.04.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 20.04.2016 поштове відправлення не було вручене під час доставки.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 17.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки № 56487078 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої ВДАІ Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області, та постанови Московського районного суду м. Харкова від 11.02.2015 у справі № 643/1292/14-ц (провадження № 3/643/438/15), яка набрала законної сили 24.02.2015, встановлено, що 20.01.2015 ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Опель, державний номер НОМЕР_2, порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Сітроен, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

10.02.2014 між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено Договір страхування № 720586204.14 добровільного страхування засобів наземного транспорту, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом Сітроен, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 2.1 Договору розмір франшизи становить 1000 грн. 00 коп. (зокрема у випадку ДТП).

Відповідно до п. 3.1 Договору строк його дії встановлено з 10.02.2014 по 09.02.2015.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до Звіту № 67 по визначенню вартості відновлювального ремонту автомобіля від 02.02.2015, складеного суб'єктом оціночної діяльності - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 15329/13 від 15.10.2013) на підставі висновку/калькуляції № 137277 від 02.02.2015 (система Audatex), вартість відновлювального ремонту автомобіля Сітроен, державний номер НОМЕР_1, становить 21304 грн. 48 коп. (разом з ПДВ).

Відповідно до рахунку-фактури № СИ50072 від 21.01.2015, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Граф М», вартість відновлювального ремонту автомобіля Сітроен, державний номер НОМЕР_1, становить 19001 грн. 10 коп. (разом з ПДВ).

Згідно з актом виконаних робіт № СИ50072 від 28.02.2015, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Граф М», фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Сітроен, державний номер НОМЕР_1, становить 19001 грн. 10 коп. (разом з ПДВ) (копія акту долучена позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 17.05.2016).

Судом встановлено, що наведені в акті виконаних робіт № СИ50072 від 28.02.2015 роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із тими пошкодженнями автомобіля Сітроен, державний номер НОМЕР_1, що зазначені у первинній довідці ДАІ та Протоколі огляду пошкодженого транспортного засобу № 67 від 27.01.2015, складеного суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно зі страховим актом № 124633 від 06.02.2015, складеним Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», розмір страхового відшкодування за Договором страхування № 720586204.14 добровільного страхування засобів наземного транспорту від 10.02.2014 становить 18001 грн. 10 коп. (19001 грн. 10 коп. - «мінус» 1000 грн. 00 коп.), на підставі якого, заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування від 28.01.2015 та листа вигодонабувача вих № КНО-33/32 від 05.02.2015, позивачем було виплачене страхове відшкодування у розмірі 18001 грн. 10 коп. на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Граф М», що підтверджується платіжним дорученням № 1194 від 26.02.2015 на суму 18001 грн. 10 коп., належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Опель, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/4453811 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 1000 грн. 00 коп. (відповідно до інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ).

Судом встановлено, що 10.06.2015 позивач направив відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/4453811 (претензію вих № 2486 від 09.06.2015) на суму 17001 грн. 10 коп., яка була отримана відповідачем 16.06.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 799, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Однак, відповідач не здійснив позивачу виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/4453811.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Опель, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/4453811, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Опель, державний номер НОМЕР_2, власнику автотранспортного засобу Сітроен, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АІ/4453811).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО або акту виконаних робіт.

З огляду на те, що у Звіті № 67 по визначенню вартості відновлювального ремонту автомобіля від 02.02.2015 не встановлено коефіцієнт фізичного зносу (Ез) автомобіля Сітроен, державний номер НОМЕР_1, та вказаний звіт є попереднім оціночним документом, суд дійшов висновку, що акт виконаних робіт № СИ50072 від 28.02.2015, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Граф М», та який містить детальний опис виду ремонтних робіт та перелік використаних запасних частин і матеріалів, є належним доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля Сітроен, державний номер НОМЕР_1 (з урахуванням характеру пошкоджень, зазначених у первинній довідці ДАІ та Протоколі огляду пошкодженого транспортного засобу № 67 від 27.01.2015, складеного суб'єктом оціночної діяльності).

А отже, позивач має право на стягнення з відповідача суми вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на підставі вказаного акту виконаних робіт, який підтверджує фактичну вартість відновлювального ремонту автомобіля Сітроен, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням відсутності у Звіті № 67 по визначенню вартості відновлювального ремонту автомобіля від 02.02.2015 коефіцієнта фізичного зносу вказаного транспортного засобу.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до витягу з Єдиної цен6тралдізованої бази даних МТСБУ, розмір франшизи за Полісом АІ/4453811 становить 1000 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/4453811 у межах фактично здійснених ним витрат (суми страхового відшкодування, сплаченої за договором добровільного страхування, що становить 18001 грн. 10 коп.) та в межах фактичної вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (19001 грн. 10 коп.) з урахуванням франшизи за Полісом АІ/4453811 у сумі 1000 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про стягнення 17001 грн. 10 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 42-Г; ідентифікаційний код: 30636550) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33; ідентифікаційний код: 16285602) суму страхового відшкодування у розмірі 17001 (сімнадцять тисяч одна) грн. 10 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 23.05.2016

Суддя І.М. Отрош