УХВАЛА

08.02.2016Справа № 914/4120/15
За позовом Приватного підприємства "Опал"

до Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України"

про внесення змін до договору поставки № ЦУПП-04/0035/15 від 29.10.2015 р., до договору поставки № ЦУПП-04/0036/15 від 29.10.2015 р., до договору поставки № ЦУПП-04/0038/15 від 29.10.2015 р.

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Євтєєва О.М. - за довіреністю від 10.12.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватним підприємством "Опал" заявлено позов до Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" про внесення змін до договорів поставки, а саме: до договору поставки № ЦУПП-04/0035/15 від 29.10.2015 р., до договору поставки № ЦУПП-04/0036/15 від 29.10.2015 р., до договору поставки № ЦУПП-04/0038/15 від 29.10.2015 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.12.2015р. порушено провадження у справі № 914/4120/15, призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.12.2015р. справу № 914/4120/15 за позовом Приватного підприємства "Опал" до Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" про внесення змін до договору поставки № ЦУПП-04/0035/15 від 29.10.2015 р., договору поставки № ЦУПП-04/0036/15 від 29.10.2015 р. та договору поставки № ЦУПП-04/0038/15 від 29.10.2015р. передано за підсудністю до Господарського суду м. Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 914/4120/13 передано на розгляд судді Цюкалу Ю.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2016 року прийнято справу № 914/4120/13 до провадження судді Цюкала Ю.В. Розгляд справи призначено на 08.02.2016 року.

02.02.2016 року через канцелярію до суду від позивача надійшло клопотання, у якому останній просить позов залишити без розгляду та повернути суму сплаченого судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Статтею 81 Господарського процесуального кодексу України передбачено таку форму завершення судового провадження без прийняття рішення по суті справи, як залишення позову без розгляду. При цьому позивач не позбавляється права на повторне звернення до суду з тим же позовом. Водночас, даною процесуальною нормою не передбачено залишення позову без розгляду за завою позивача.

Так, у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитись від вирішення справи по суті лише шляхом відмови від позову в порядку ч. 4 ст. 22 зазначеного Кодексу, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 даного Кодексу має наслідком припинення провадження у справі.

При цьому, у випадку припинення провадження у справі не допускається повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав (ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, Господарським процесуальним кодексом України не передбачено порядку для реалізації волевиявлення позивача стосовно відмови від вирішення справи по суті шляхом залишення позову без розгляду, тобто для відмови від вирішення справи по суті без втрати права на повторне звернення до суду з тим же позовом.

В той же час, згідно вимог частин 2 та 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є: 1) законність; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) забезпечення доведеності вини; 4) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 5) підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; 6) забезпечення обвинуваченому права на захист; 7) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 8) забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; 9) обов'язковість рішень суду. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства в судах окремих судових юрисдикцій.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Виходячи із наведених положень Конституції та законів України, враховуючи закріплені в них принципи здійснення правосуддя на засадах диспозитивності та забезпечення кожному права на судовий захист, суд вважає, що позивач у господарському процесі не може бути обмежений в праві відмовитись від вирішення спору по суті, не відмовляючись при цьому від судового захисту в цілому та не втрачаючи права на повторне звернення до суду з тим же позовом.

Таким чином, клопотання позивача про залишення позову без розгляду, є нормативно обґрунтованим.

В свою чергу, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи наведене, клопотання позивача підлягає задоволенню в частині залишення позову без розгляду, а в частині повернення сплаченої суми судового збору - залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись частинами 2 та 3 статті 129 Конституції України, статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 22, ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву про залишення позову без розгляду Приватного підприємства "Опал" - задовольнити частково.

2. Позов Приватного підприємства "Опал" до Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" про внесення змін до договору поставки № ЦУПП-04/0035/15 від 29.10.2015 р., до договору поставки № ЦУПП-04/0036/15 від 29.10.2015 р., до договору поставки № ЦУПП-04/0038/15 від 29.10.2015 р. - залишити без розгляду.

3. Копію даної ухвали направити позивачу у справі № 914/4120/15.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Цюкало