ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р.Справа № 922/806/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Бєсєдіній М.М.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Полікем", м. Калуш
до ТОВ "ТВП "Адамант", м. Харків
про про стягнення коштів у сумі 164 837,21 грн.
за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полікем" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробниче підприємство "Адамант" заборгованості в сумі 164 837,21 грн., з яких: 66784,00 грн. - основна заборгованість, 51 345,41 грн. - пені, 46707,80 грн. - 3% річних та інфляційних втрат.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №270213 від 27.02.2013р. щодо оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.03.2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 13.04.2016 року о 10:30 годині.

08.04.2016р. від представника позивача на виконання вимог ухвали суду від 23.03.2016р. надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 13.04.2016р. у зв'язку з неявкою відповідача у судове засідання розгляд справи було відкладено на 16.05.2016р. о 12:00 год.

Представник позивача у призначене судове засідання 16.05.2016р. не з'явився, проте через канцелярію суду надав заяву (вх.№14638 від 04.05.2016р.) про розгляд справи без його участі.

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, своїм конституційним правом на захист не скористався, відзив на позов на виконання ухвали суду про порушення провадження у даній справі та в обґрунтування своєї правової позиції до матеріалів справи не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (№ 010268) про вручення відповідачу ухвали господарського суду Харківської області від 13.04.2016 р.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, в разі необхідності - ознайомлення з матеріалами справи, надання доказів на підтвердження своєї позиції по суті спору тощо).

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полікем" (продавець, позивач ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробниче підприємство "Адамант" (покупець, відповідач) було укладено договір №270213 від 27.02.2013 р. (а. с. 12-13), за умовами якого Продавець зобов'язався передати у власність покупця у порядку та на умовах, передбачених цим Договором товар в кількості та ціною, вказаному у Додатку №1 до даного Договору (а.с.14).

Згідно пункту 3.2. Договору поставка Товарів здійснюється в період, визначений у відповідних Додатках до даного Договору.

Ціни на Товари та умови оплати узгоджуються Продавцем та Покупцем і фіксуються у відповідних Додатках до даного Договору (пункт.4.1.)

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що право власності на Товар переходить до Покупця з моменту підписання видаткової накладної, якщо інше не визначене в Додатках, що є невід'ємною частиною Договору.

На виконання умов цього договору покупцю було поставлено товар на суму 80784,00 грн. (видаткова накладна № 59 від 28.02.2013 р., а. с. 15).

Згідно п.5 Додатку №1 до Договору №270213 від 27.02.2013р. оплата за поставлений товар здійснюється покупцем у наступному порядку: 25% попередня оплата, 75% сплачується на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки.

Покупець всупереч своїм договірним зобов'язанням за Договором здійснив тільки часткову оплату товару, проте розрахунок за поставлену партію товару на суму 66 784,00 грн. так і не здійснив, термін повної оплати товару таким чином збіг 29.03.2013р.

З метою врегулювання спору у досудовому порядку позивачем на адресу відповідача були направлені листи з вимогою щодо здійснення відповідачем повної оплати поставленого товару: №135 від 03.04.2014р., №236 від 23.05.2014р., 305 від 02.007.2014р., №423 від 02.09.2014р., №454 від 22.09.2014р., №70 від 16.02.2015р.

Крім цього Позивачем на адресу відповідача була направлена Претензія №486 від 09.10.2014р., яка згідно повідомлення про вручення поштового відправлення Р77 5 була отримана відповідачем 13.10.2014р., але залишена без задоволення.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів повної оплати товару, отриманого за договором №270213 від 27.02.2013, суду не надав, позовні вимоги про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 66 784,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

В силу ч.2 ст.20 ГК України захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При таких обставинах, враховуючи встановлення факту прострочення виконання відповідачем свого грошового зобов"язання за договором №270213 від 27.02.2013, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних у сумі 3 841,92 грн. та інфляційних втрат в сумі 42 865,88 грн. заявлені правомірно, вірно розраховані та підлягають задоволенню як обґрунтовані.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 51345,41 грн. суд зазначає наступне.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В силу статей 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.1 договору встановлено, що за несвоєчасну оплату Товару Покупець сплачує Продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період затримки оплати, від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

Як свідчать матеріали справи, періоди нарахування позивачем пені визначено вірно, та обгрунтовано згідно діючого законодавства, таким чином суд приходить до висновку про задоволення даної вимоги щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 51 345,41 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у даній справі, що складаються з 2472,58 грн. судового збору, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 20, 193 ГК України, ст. ст. 11, 509, 514, 526, 530, 625,655 ЦК України, ст. ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-Виробниче Підприємство "Адамант" (61121, м. Харків, вул. Тимурівців, буд.29 Е, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікем" (77300, м. Калуш, вул. Заводська, 1 в, ) суму боргу у розмірі 66784,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 42865,88 грн., 3% річних у розмірі 3841,92грн., пені у розмірі 51345,41 грн. та 2472,58 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_1