ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р.Справа № 916/693/16

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 21.03.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю № 206 від 16.04.2016р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Кристал Фарма до публічного акціонерного товариства „Марфін Банк про стягнення 72 110,55 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Кристал Фарма (далі по тексту ТОВ „Кристал Фарма) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до публічного акціонерного товариства „Марфін Банк (далі по тексту АТ „Марфін Банк) про стягнення збитків в сумі 72 110,55 грн., обґрунтовуючи заявлені вимоги фактом порушення відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором банківського рахунку № 17033 від 07.02.2013р. щодо виконання заявки позивача на купівлю іноземної валюти. Також позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати по справі, до складу яких включити витрати на правову допомогу адвоката в сумі 10 000 грн.

Відповідач повністю заперечує проти позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

07.02.2013р. між ТОВ „Кристал Фарма (Клієнт) та АТ „Марфін Банк (Банк) було укладено договір банківського рахунку № 17033, у відповідності до умов якого Банк відкриває Клієнту поточні рахунки № 1, № 1840, 1978 (далі по тексту договору рахунок) відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України (НБУ), що регламентують порядок відкриття, виконання та закриття рахунків у національній та іноземних валютах і здійснює розрахунково-касове обслуговування цих рахунків. Банк надає Клієнтові комплекс послуг з обслуговування рахунків відповідно до діючих тарифів Банку. Надання інших банківських пологу, що не відносяться до обслуговування рахунку, здійснюється Банком на підставі окремих договорів.

Виходячи з положень п. 8.1 договору банківського рахунку № 17033 від 07.02.2013р. договір було укладено строком на один рік і він набуває чинності з моменту підписання його сторонами. Дія даного договору продовжується на кожен наступний календарний рік і на тих же умовах, якщо одна із сторін за місяць до закінчення строку дії договору не заявить про його припинення.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази відмови жодної із сторін від договору банківського рахунку № 17033 від 07.02.2013р. по закінченню терміну його дії, суд доходить висновку, що вказаний договір неодноразово був продовжений за кожен наступний календарний рік за принципом мовчазливої згоди сторін та на теперішній час є діючим.

Також, 17.02.2013р. між ТОВ „Кристал Фарма (Клієнт) та АТ „Марфін Банк (Банк) був укладений договір про дистанційне банківське обслуговування № 17033/ДБО, у відповідності до умов якого Банк зобовязався надавати Клієнту доступ до послуг дистанційного банківського обслуговування (послуги), які дозволяють Клієнтам по своїх рахунках, відкритих в Банку, віддалено: отримувати інформацію про залишки та операції за відповідний період, проводити платежі, здійснювати операції. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до його припинення за згодою сторін, або з ініціативи однієї із сторін.

У відповідності до п. 3.1.1 договору про дистанційне банківське обслуговування № 17033/ДБО віл 17.02.2013р. Банк прийняв на себе зобовязання зокрема надавати Клієнту доступ до послуг, обробляти електронні розрахункові документи, підписані електронно-цифровим підписом клієнта, в рамках наданих послуг, і складені відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ; електронні документи, підписані ЕЦП Клієнта, мають повну юридичну силу і є підставою для проведення Банком платежів по банківських рахунках Клієнта.

Згідно з п. 2.3.4 договору банківського рахунку № 17033 від 17.02.2013р. Банк прийняв на себе зобовязання надавати Клієнту комісійні послуги з купівлі/продажу/конвертації іноземної валюти в строки та у порядку, передбаченому чинним законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ і заявками Клієнта, які оформлені по формі, прийнятій у Банку.

Як свідчать матеріали справи. 19.08.2015р. позивачем було подано до АТ „Марфін Банк заяву про купівлю іноземної валюти або банківських металів № 23, у відповідності до якої ТОВ „Кристал Фарма просило у день прийому банком заяви здійснити купівлю іноземної валюти „євро у кількості 40 310 одиниць за курсом купівлі 24,50 грн. за 1 євро. Загальна сума купівлі валюти відповідно до курсу, зазначеного у заяві, складає 987 595,00 грн., а загальна сума купівлі з урахуванням збору на пенсійне страхування та комісії банку склала 992 532,98 грн. Вказана заява була подана до АТ „Марфін Банк віддалено за допомогою системи „Клієнт-Банк відповідно до умов договору про дистанційне банківське обслуговування № 17033/ДБО віл 17.02.2013р.

Як свідчить виписка по рахунку ТОВ „Кристал Фарма № 1, що відкритий у АТ „Марфін Банк, 19.08.2016р. із вказаного рахунку були перераховані грошові кошти в сумі 992 532,98 грн. на рахунок АТ „Марфін Банк № 5 із призначенням платежу „Покриття на купівлю іноземної валюти згідно заяви 23 від 19.08.2015 в т.ч. комісія банку без ПДВ.

Як свідчить виписка по валютному рахунку позивача № 1978 (євро), відкритому у АТ „Марфін Банк, 25.08.2016р. відповідачем було здійснено купівлю іноземної валюти „євро у кількості 40 310,00 грн. за курсом 26,28 грн. за 1 євро, що перевищує курс, зазначений позивачем у поданій ним заяві про купівлю валюти, на 1,78 грн. щодо кожної одиниці придбаної іноземної валюти. У звязку із викладеним, позивач був змушений додатково сплатити на користь АТ „Марфін Банк грошові кошти в сумі 72 110,55 грн. для покриття курсової різниці між днем подачі заяви та днем її виконання банком.

Позивач наголошує на тому, що відповідач здійснив купівлю валюти за курсом, що не був узгоджений із ТОВ „Кристал Фарма, та перевищував курс, за яким позивач мав намір здійснити таку операцію, що призвело до додаткових витрат останнього на суму 72 110,55 грн. Оскільки ТОВ „Кристал Фарма не мало наміру придбавати валюту за тим курсом, за яким вказану операцію здійснило АТ „Марфін Банк, позивач вважає, що на відповідача слід покласти обовязок здійснити відшкодування завданих ТОВ „Кристал Фарма збитків в сумі 72 110,55 грн.

Приймаючи до уваги перебування сторін у правовідносинах, що виникли на підставі договору банківського рахунку № 17033 від 07.02.2013р., а також враховуючи заявлену ТОВ „Кристал Фарма вимогу про відшкодування збитків, завданих йому внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе зобовязань щодо купівлі іноземної валюти відповідно до заявки позивача, господарський суд вважає за необхідне звернутись до приписів цивільного законодавства, якими врегульовані загальні підстави виникнення у особи обовязку відшкодування збитків за умови перебування управленої та зобовязаної сторони у договірних правовідносинах.

В силу положень ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Положеннями ст. 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються зокрема додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

При цьому, для настання деліктної відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки в такому випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

З огляду на здійснений судом правовий аналіз приписів чинного законодавства, якими визначені правові підстави для відшкодування збитків особою, яка порушила прийняті на себе договірні зобовязання, суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору встановити наявність у діях АТ „Марфін Банк складу цивільного правопорушення та дослідити наявність правових підстав для покладення на відповідача обовязку відшкодування витрат позивача, які кваліфіковані останнім як збитки.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Перш за все, у спірних правовідносинах суд вважає за необхідне дослідити наявність або відсутність у діях відповідача такого елементу складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як було зазначено вище по тексту рішення, відповідно до п. 2.3.4 договору банківського рахунку № 17033 від 17.02.2013р. Банк прийняв на себе зобовязання надавати Клієнту комісійні послуги з купівлі/продажу/конвертації іноземної валюти в строки та у порядку, передбаченому чинним законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ і заявками Клієнта, які оформлені по формі, прийнятій у Банку.

В силу положень ст. 6 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19 лютого 1993 року № 15-93 торгівля іноземною валютою на території України резидентами і нерезидентами - юридичними особами здійснюється через уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію на торгівлю іноземною валютою Національного банку України, виключно на міжбанківському валютному ринку України. Структура міжбанківського валютного ринку, а також порядок та умови торгівлі іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку визначаються Національним банком України. Уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію Національного банку України: а) від свого імені купують і продають іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України за дорученням і за рахунок резидентів і нерезидентів; б) мають право від свого імені і за свій рахунок купувати іноземну валюту готівкою у фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, а також продавати її фізичним особам - резидентам.

З метою врегулювання правовідносин щодо торгівлі іноземною валютою, Правлінням Національного банку України відповідно до постанови від 10.08.2015р. № 281 було затверджено Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою. Так, відповідно до п. 32 вказаного Положення суб'єкт ринку під час функціонування Системи підтвердження угод включає до заявки на продаж іноземну валюту, яка є на рахунку клієнта або суб'єкта ринку на час подання заявки. Суб'єкт ринку зобов'язаний здійснювати за дорученням клієнта купівлю та/або продаж іноземної валюти з використанням засобів Системи підтвердження угод у сумі та за курсом, які визначені клієнтом у його заяві або дорученні.

При цьому, сума іноземної валюти та її курс в гривнях є обовязковими реквізитами заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів відповідно до п. 3 глави 1 „Порядок оформлення заяв про купівлю або продаж іноземної валюти або банківських металів розділу IV „Оформлення та подання клієнтами до уповноважених банків заяв про купівлю іноземної валюти або банківських металів і заяв про продаж іноземної валюти або банківських металів та їх виконання вищезазначеного Положення.

Як свідчить зміст заяви позивача про купівлю іноземною валюти або банківських металів № 23 від 19.08.2015р., ТОВ „Кристал Фарма просило у день прийому банком заяви здійснити купівлю іноземної валюти „євро у кількості 40 310 одиниць за курсом купівлі 24,50 грн. за 1 євро. Загальна сума купівлі валюти відповідно до курсу, зазначеного у заяві, складає 987 595,00 грн., а загальна сума купівлі з урахуванням збору на пенсійне страхування та комісії банку склала 992 532,98 грн. Вказана заява була подана до АТ „Марфін Банк віддалено за допомогою системи „Клієнт-Банк відповідно до умов договору про дистанційне банківське обслуговування № 17033/ДБО віл 17.02.2013р.

Згідно зі ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про банки і банківську діяльність Національний банк України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень Конституції України, цього Закону, Закону України "Про Національний банк України", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України.

Статтею 7 Закону України „Про Національний банк України визначено, що Національний банк зокрема здійснює відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютне регулювання, визначає порядок здійснення операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний контроль за банками та іншими фінансовими установами, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій.

Виходячи з положень ст. 11 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19 лютого 1993 року № 15-93 Національний банк України у сфері валютного регулювання зокрема видає у межах, передбачених цим Декретом, обов'язкові для виконання нормативні акти щодо здійснення операцій на валютному ринку України.

Отже, Національний банк України є органом, що здійснює регулювання валютного ринку та наділений повноваженнями видавати обовязкові до виконання нормативно-правові акти з приводу порядку здійснення операцій з іноземною валютою. Вказані нормативно-правові акти є обовязковими для виконання як банками, так і їх клієнтами, оскільки на відповідні правовідносини розповсюджується їх дія, що прямо визначено у ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність.

З метою врегулювання ситуації на грошово-кредитному ринку України, зокрема його валютному сегменті, Правлінням Національного банку України було прийнято постанову від 3 червня 2015 року N 354 „Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України, у відповідності до п. 9 якої вона набрала чинності з 04.06.2015р. та діяла до 03.09.2015р. включно.

Відповідно до п. 6 вказаної постанови було запроваджено низку заходів щодо діяльності банків та фінансових установ. Підпунктом 13 п. 6 постанови Правління Національного банку України від 3 червня 2015 року N 354 „Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України було зобов'язано уповноважені банки для здійснення купівлі іноземної валюти за дорученням клієнтів попередньо зараховувати кошти в гривнях на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2900 "Кредиторська заборгованість за операціями з купівлі-продажу іноземної валюти, банківських та дорогоцінних металів для клієнтів банку" (далі - рахунок 2900). Із цього рахунку кошти можуть бути перераховані для купівлі іноземної валюти не раніше четвертого операційного дня з дня зарахування гривень на цей рахунок.

Уповноважений банк перераховує на рахунок 2900 такий обсяг коштів у гривнях, що достатній для здійснення операцій з купівлі зазначеного в заяві обсягу іноземної валюти, перерахованого за курсом гривні до іноземної валюти в день зарахування коштів у гривнях на рахунок 2900, але не нижче ніж офіційний курс гривні до іноземної валюти, установлений Національним банком України на цей день.

У разі зміни курсу іноземної валюти в день здійснення операції з купівлі іноземної валюти уповноваженим банкам дозволяється додатково зараховувати кошти в гривнях на рахунок 2900 у сумі, якої не вистачає для виконання заяви клієнта про купівлю іноземної валюти. Якщо клієнт не має можливості перерахувати додаткову суму гривень на купівлю іноземної валюти та згоден на придбання меншої суми іноземної валюти, то банк здійснює купівлю іноземної валюти на суму, меншу, ніж зазначена в заяві про купівлю іноземної валюти.

Уповноважений банк має забезпечити неухильне дотримання вимог цього підпункту. У зв'язку з цим банки мають відмовляти клієнтам у кредитуванні (авансуванні) в іноземній валюті, якщо такі кошти залучаються для оплати зобов'язань клієнта в іноземній валюті з метою уникнення виконання вимог цього підпункту.

Вимоги цього підпункту та підпункту 15 цього пункту не поширюються на випадки купівлі іноземної валюти фізичними особами для виконання власних зобов'язань в іноземній валюті за кредитними договорами, укладеними з уповноваженими банками.

При цьому, підпунктом 15 пункту 6 вказаної постанови визначено, що з метою недопущення недобросовісної практики проведення валютних операцій уповноважені банки формують реєстр із купівлі іноземної валюти та/або перерахування за межі України іноземної валюти за дорученням клієнтів та подають його до Національного банку України в день отримання від клієнта заяви про купівлю іноземної валюти/платіжного доручення.

Якщо сума заяви про купівлю іноземної валюти/платіжного доручення на перерахування за межі України іноземної валюти дорівнює або більше еквівалента 50000 доларів США на дату заяви/платіжного доручення, то уповноважений банк подає разом із реєстром копії документів (у сканованому вигляді), які є підставою для здійснення цих операцій. Інформація за заявами про купівлю іноземної валюти, у яких сума менша, ніж зазначена, надається в реєстрах в узагальненому вигляді. Інформація за платіжними дорученнями в іноземній валюті на переказ коштів за межі України, у яких сума менша, ніж зазначена, до реєстрів не надається.

Уповноваженим банкам забороняється проводити операцію клієнта в разі отримання від Національного банку України повідомлення про непідтвердження можливості її здійснення. Підтверджені операції можуть бути виконані не раніше четвертого операційного дня з дня подання уповноваженим банком інформації про ці операції в реєстрі.

Таким чином, оскільки заява про купівлю іноземної валюти була подана позивачем для виконання до АТ „Марфін Банк 19.08.2015р. і виконана 25.08.2015р., тобто на час чинності постанови Правління Національного банку України було прийнято постанову від 3 червня 2015 року N 354 „Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України, на проведення відповідної операції із купівлі іноземної валюти поширюються обмеження, встановлені даною постановою.

Так, отримавши 19.08.2015р. заяву позивача на купівлю іноземної валюти, АТ „Марфін Банк не мало можливості здійснити операцію із купівлі іноземної валюти за дорученням позивача раніше, ніж на 4 операційний (робочий) день після надходження коштів та отримання заяви ТОВ „Кристал Фарма, яким є 25.08.2015р., оскільки 22.08.2015р. та 23.08.2015р. є вихідними днями. Вказані особливості були встановлені чинною на той час постановою Правління Національного банку України було прийнято постанову від 3 червня 2015 року N 354 „Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України.

Станом на день виконання заяви про купівлю іноземної валюти міжбанківський курс гривні до євро змінився у сторону збільшення вартості іноземної валюти, у звязку з чим, відповідно до п.п. 13 п. 6 постанови Правління Національного банку України від 3 червня 2015 року N 354 „Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України відповідач повинен був здійснити одну із таких дій:

- додатково зараховувати кошти в гривнях на рахунок 2900 у сумі, якої не вистачає для виконання заяви клієнта про купівлю іноземної валюти;

- якщо клієнт не має можливості перерахувати додаткову суму гривень на купівлю іноземної валюти та згоден на придбання меншої суми іноземної валюти, то банк здійснює купівлю іноземної валюти на суму, меншу, ніж зазначена в заяві про купівлю іноземної валюти.

Відповідно до платіжного доручення № 339 від 25.08.2015р. позивач перерахував на користь АТ „Марфін Банк додаткового 72 110,55 грн., що є сумою коштів, яких не вистачало для купівлі валюти у кількості, що була зазначена у поданій ТОВ „Кристал Фарма заяві. Наведене суд оцінює як згоду позивача на проведення відповідної операції з урахуванням особливостей, визначених постановою Правління Національного банку України було прийнято постанову від 3 червня 2015 року N 354 „Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України.

Суд звертає увагу позивача на той факт, що, як було зазначено вище по тексту рішення, одним із джерел регулювання відносин банку із клієнтом є нормативно-правові акти Національного банку України. Крім того, п. 2.3.4 договору банківського рахунку № 17033 від 17.02.2013р. прямо передбачено, що операції з купівлі/продажу/конвертації іноземної валюти здійснюються в строки та у порядку, передбаченому чинним законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ.

В сукупності всі вищевикладені обставини свідчать про те, що спірна операція із купівлі іноземної валюти була виконана АТ „Марфін Банк у відповідності до вимог чинного на той час законодавства та за цілковитою згодою позивача. Наведене свідчить про відсутність ознак протиправності поведінки АТ „Марфін Банк у спірних правовідносинах та, як наслідок, одного із елементів складу цивільного правопорушення.

Оскільки у діях АТ „Марфін Банк відсутній один із елементів складу цивільного правопорушення, у суду відсутні правові підстави для притягнення його до деліктної відповідальності шляхом стягнення спірної суми заборгованості. Викладене виключає можливість задоволення позову ТОВ „Кристал Фарма.

Підсумовуючи все вищевикладене, відповідно до ст.ст. 11, 22, 509, 525, 526, 610, 611, 623, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 224, 225 ГК України, ст.ст. 6, 11 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19 лютого 1993 року № 15-93, п. 32 Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого постановою Правління Національного банку України відповідно до постанови від 10.08.2015р. № 281, ст.ст. 4, 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність, ст. 7 Закону України „Про Національний банк України, п.п. 6, 9 постанови Правління Національного банку України від 3 червня 2015 року N 354 „Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України позов ТОВ „Кристал Фарма задоволенню не підлягає.

Судові витрати по справі, які складаються із витрат та сплату судового збору та витрат на правову допомогу адвоката, покладаються на позивача згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 23.05.2016р.

Суддя С.П. Желєзна