Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

"17" травня 2016 р. Справа № 927/406/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство «ХДІ страхування»,

вул. Червоноармійська, буд. 102, м. Київ, 03150

Відповідач: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Виробничо комерційне підприємство «Агро»,

вул. Нова, буд. 8, с. Павлівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 14039

Предмет спору: про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 1900,03 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

В судовому засіданні 17.05.2016 на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічним акціонерним товариством «ХДІ страхування» подано позов до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Виробничо комерційне підприємство «АГРО» про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 1900,03 грн., що складає 50 відсотків виплаченого позивачем страхового відшкодування потерпілій особі ОСОБА_2. Страхове відшкодування виплачено внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди 27.01.2013 о 00 год. 30 хв. за адресою м. Чернігів, пр-т. Миру, 169, за участю забезпеченого транспортного засобу KIA Sportage д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія відповідача ОСОБА_3 та транспортного засобу «SKODA Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, на підставі страхового акту № 212-20/13-66 від 16.04.2013, згідно платіжного доручення № 8420 від 16.04.2013,.

На адресу господарського суду Чернігівської області від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника у судовому засіданні (а.с.84). Судом заявлене клопотання задоволено. В клопотанні зазначено, що позивач заявлений позов підтримує в повному обсязі.

Від відповідача на адресу господарського суду Чернігівської області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній проти заявленого позову заперечив в повному обсязі, вказавши на відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 50 відсотків виплаченого позивачем потерпілій особі страхового відшкодування. Так, відповідач вважає, що коригуючий коефіцієнт, визначений в залежності від водійського стажу осіб, допущених до керування транспортним засобом (К4), в полісі № АЕ/0177204 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідає приписам Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 за № 566 «Про деякі питання здійснення обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та встановлений для відповідача як для страхувальника юридичної особи у розмірі 1,2 (а.с.98-99).

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, заслухавши повноваженого представника відповідача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ХДІ страхування» (надалі позивач, страховик) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Виробничо комерційне підприємство «Агро» (надалі відповідач, страхувальник) було укладено поліс № АЕ/0177204 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.8), відповідно до якого було застраховано транспортний засіб «КІА Sportage 2.0 5МТ», номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, VIN (номер кузова, шасі, рами) U6YJE55229L053413, розмір франшизи 500,00 грн., страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: 100000,00 грн. за шкоду заподіяну життю і здоровю, та 50000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну, страховий платіж 281,70 грн., строк дії полісу з 00 год. 00 хв. 23.11.2012 до 22.11.2013.

З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2013 року о 00 год. 30 хв. за адресою проспект Миру, буд. 169, відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу KIA Sportage д.н.з. НОМЕР_1 , що належить відповідачу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Виробничо комерційне підприємство «Агро», під керуванням водія відповідача ОСОБА_3 (вказаний транспортний засіб застрахований позивачем згідно полісу № АЕ/0177204), та транспортного засобу «SKODA Octavia» д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_4 (а.с.35-36).

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до постанови від 12.02.2013 Деснянського районного суду м. Чернігова по справі № 750/1008/13-п (провадження № 3/750/432/13), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.37).

Як вбачається із матеріалів справи, 28.01.2013 та 29.01.2013 страхувальник ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Виробничо комерційне підприємство «Агро» та потерпіла особа ОСОБА_4 повідомили позивача про настання події, яка в подальшому може бути визнаною як страховий випадок (а.с.9-10, 23-24).

12 березня 2013 року власник пошкодженого транспортного засобу «SKODA Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, у звязку з настанням вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 30).

Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі-Закон), передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію.

За приписами п. 12.1 статті 12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою позивача ОСОБА_5 особою підприємцем ОСОБА_6 (код НОМЕР_3), що діє на підставі сертифіката субєкта оціночної діяльності № 13780/12 від 07.09.2012 (а.с.49), свідоцтва ФДМУ про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 12.09.2006за № 4862 (а.с.49), свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта № 1456, виданого ЦЕКК МЮУ від 30.07.2010 (а.с. 49), проведено автотоварознавче дослідження легкового автомобіля «SKODA Octavia 1.6і Tour», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 27.01.2013. За результатами автотоварознавчого дослідження складено висновок № 63 від 21.02.2013 (а.с.38-41), згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику вищевказаного транспортного засобу, внаслідок його пошкодження у ДТП 27.01.2013, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі 0,00 грн., станом на час проведення дослідження 21.02.2013, складає 4300,05 грн.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Позивачем відповідно до страхового акту № 212-20/13-66 від 16.04.2013 (а.с.58) на підставі заяви про страхову виплату від 12.03.2013 (а.с.30), з урахуванням висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 63 від 21.02.2013 (а.с. 38-41), було виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 3800,05 грн. (4300,05 грн. 500,00 грн. франшиза), що підтверджується платіжним дорученням № 8420 від 16.04.2013 (а.с.59),.

Таким чином, позивач належним чином виконав зобовязання згідно полісу № АЕ/0177204 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.11.2012 та сплатив страхове відшкодування потерпілій особі ОСОБА_2, виходячи з розміру матеріального збитку, визначеного експертним висновком за результатами автотоварознавчого дослідження пошкодженого транспортного засобу «SKODA Octavia 1.6і Tour», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 27.01.2013

Згідно з ч. 1. ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Так як, дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено застрахований позивачем транспортний засіб, сталась з вини ОСОБА_3, який працює у відповідача на посаді водія з 16.01.2013, та за яким закріплено застрахований транспортний засіб KIA Sportage д.н.з. НОМЕР_1, що підтверджується наказами від 16.01.2013 за № 5 (а.с.19), та від 16.03.2013 за № 6 (а.с.20), позов предявлений саме до юридичної особи роботодавця винної особи у спричиненні ДТП, а саме до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Виробничо комерційного підприємства «Агро».

Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач зазначає, що оскільки до керування застрахованим транспортним засобом KIA Sportage д.н.з. НОМЕР_1, була допущена особа ОСОБА_3, що мав водійський стаж менше трьох років (а.с.14-15), всупереч застережень в страховому полісі № АЕ/0177204, позивач набув право вимагати від особи, відповідальної за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування в порядку регресу в розмірі 50 відсотків виплаченого ним страхового відшкодування потерпілій особі, виходячи з приписів п. 38.1 ст. 38-1 Закону.

За приписами ч. 1 ст. 38-1 Закону, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 7Закону, розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру

базового страхового платежу та значень відповідних коригуючи коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб. Розмір базового страхового платежу, перелік, значення коригуючих коефіцієнтів та порядок їх застосування затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Розпорядженням від 09.07.2010 за № 566 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі- Розпорядження), затверджено базовий страховий платіж за договорами обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за поданням Моторно (транспортного) страхового бюро України у розмірі 180,00 грн. та коригуючи коефіцієнти. Зокрема, коригуючий коефіцієнт залежно від водійського стажу осіб, допущених до керування забезпеченим транспортним засобом (К4) встановлений для фізичних осіб страхувальників у розмірі 1,27-1,76 (незалежно від водійського стажу, у тому числі якщо водійський стаж страхувальника фізичної особи менше 3 років) та у розмірі 1-1,76 (водійський стаж страхувальника - фізичної особи 3 і більше роки), водночас, коригуючий коефіцієнт К4 для юридичних осіб страхувальників встановлений у розмірі 1,2 незалежно від водійського стажу.

З наданого позивачем полісу № АЕ/0177204 від 22.11.2012 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що при визначені розміру страхового платежу, останнім був застосований коригуючий коефіцієнт К4 у розмірі 1,2 , тобто, як для юридичних осіб - страхувальників.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважного представника відповідача, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що твердження позивача, що здійснено страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання застрахованого транспортного засобу, із застосуванням коригуючого коефіцієнта із більшим значенням, ніж визначено договором страхування (К4), - не відповідає дійсності. Так як, виходячи із розміру коригуючих коефіцієнтів, затверджених Розпорядженням від 09.07.2010р., коригуючий коефіцієнт К4, для юридичних осіб - страхувальників є незмінним та завжди складає 1,2 , незалежно від водійського стажу особи, допущеної до керування застрахованим транспортним засобом.

Враховуючи вищевикладене, заявлений позов до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Виробничо комерційне підприємство «Агро» про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 1900,03 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Повне рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 18.05.2016р.

Суддя І.Г. Мурашко