ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р. Справа № 914/4420/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого обєднання Облсількомунгосп, м. Львів, вх. №01-05/1637/16 від 31.03.2016 року

на рішення господарського суду Львівської області від 10.03.2016 року

у справі № 914/4420/15

за позовом: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Хустська пересувна механізована колона, м. Хуст Закарпатської області,

до відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого обєднання Облсількомунгосп , м. Львів

про: стягнення 97004,06 грн. заборгованості

За участю представників сторін:

від позивача: не зявивя;

від відповідача: ОСОБА_3 представник на підставі довіреності №4 від 15.01.2016 року;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 10.03.2016 року у справі №914/4420/15 (суддя Кидисюк Р.А.) позовні вимоги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Хустська пересувна механізована колона, до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого обєднання Облсількомунгосп, про стягнення 97004,06 грн. заборгованості задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 10.03.2016 року у справі №914/4420/16, відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Хустська пересувна механізована колона, подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що відповідач задовго до виконання робіт позивачем авансував ТОВ «Хустська ПМК» на виконання робіт щодо газифікації сіл Тячівського району Закарпатської області у 2012- 2013 р.р. 844266 грн. На цю суму позивач не надав жодних підтверджень їх цільового використання. Станом на 01.01.2016 р. ТОВ «Хустська ПМК» має заборгованість перед скаржником. Суд першої інстанції, на думку апелянта, також не врахував, що 02.02.2014 р. між ТОВ «Хустська ПМК», ТзОВ НВО «Облсількомунгосп» та газовим комітетом с. Вільхівці Тячівського району Закарпатської області було підписано договір № 1 переуступки боргу, за яким усі зобовязання ТзОВ НВО «Облсількомунгосп» перед ТОВ «Хустська ПМК» по зазначеному вище договору на суму 655753,44 грн. перейшли до газового комітету с. Вільхівці Тячівського району Закарпатської області, тим самим зменшивши зобовязання комітету, на вказану суму перед ТзОВ НВО «Облсількомунгосп» за послуги щодо газифікації цього населеного пункту. В свою чергу на зазначену суму зменшились зобовязання скаржника перед позивачем. Після підписання зазначеного договору переуступки боргу позивач втратив право вимоги до скаржника. Крім того, ТзОВ НВО «Облсількомунгосп» не здійснювало будівництво підвідного газопроводу до с. Солотвино Тячівського району Закарпатської області та, відповідно, не могло замовляти з цього приводу в ТОВ «Хустська ПМК» жодних видів робіт.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 10.03.2016 р. у справі № 914/4420/15 та відмовити у позові.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2016р. справу №914/4420/15 призначено судді-доповідачу ОСОБА_4 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Желіку М.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 19.04.2016 р..

19.04.2016 року було складено повідомлення у якому зазначено, що у звязку із відрядженням судді члена колегії Желіка М.Б., розгляд вищевказаної справи не відбувся з урахуванням положень абз. 2 пп.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 21 від 03.03.2016 року.

Ухвалою суду від 04.05.2016 року, розгляд справи відкладено на 17.05.2016 року.

Представнику сторони розяснено його права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 17.05.2016 року зявився представник апелянта, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, з підстав наведених у ній, надав усні пояснення по суті спору.

Представник позивача в судове засідання не зявився, причин неявки суду не довів, хоч був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду спору, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника апелянта в судових засіданнях, беручи до уваги поданий позивачем письмовий відзив на апеляційну скаргу (вих. № 32 від 11.04.2016 року, вх. № 01-04/2931/16 від 15.04.2016 року) дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, на виконання замовлення ТзОВ науково-виробничого обєднання Облсількомунгосп (замовник), ТзОВ Хустська пересувна механізована колона (підрядник) виконала для замовника комплекс будівельно-монтажних робіт по ізоляції стальних труб та перевезення на будівництві газопроводу від с. Грушово до с. Діброва Тячівського району Закарпатської області на суму 97004,06 грн., відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/ ф.КБ-3 за грудень 2012 року та Акту приймання виконаних будівельних робіт ф.КБ-2 за грудень 2012 року.

10.12.2015 р. позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою №135, отриманою відповідачем 14.12.2015 р., про оплату вказаних виконаних робіт на загальну суму 97004,06 грн. в семиденний строк. Відповідач своїх зобовязань щодо оплати вартості цих виконаних позивачем робіт не виконав.

Покликання скаржника на не взяття до уваги судом факту авансування таких робіт, спростовується змістом рішення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач у 2012 2013 р. сплатив позивачеві авансові платежі на загальну суму 844266 грн.. Суд першої інстанції підставно встановив, що ці кошти були використані позивачем за цільовим призначенням, - на придбання матеріалів для виконання робіт по газифікації сіл Тячівського району, а саме, на будівництві підвідного газопроводу до с. Нересниця Тячівського району Закарпатської області згідно договору підряду від 21.11.2013 р., укладеного з відповідачем на суму 655753,44 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних підрядних робіт ф.КБ-3 та актом приймання виконаних підрядних робіт ф.КБ-2 за 2013 року на суму 655753,44 грн.. Також ці кошти були частково використані позивачем на придбання матеріалів при будівництві підвідного газопроводу до с. Солотвино Тячівського району Закарпатської області, що підтверджується відповідними довідкою про вартість виконаних підрядних робіт ф.КБ-3 та актами приймання виконаних підрядних робіт ф.КБ-2 за 2013 року всього на загальну суму 2159723,09 грн..

Посилання скаржника на ту обставину, що виконання робіт у с. Солотвино ним не замовлялось, не доведено у встановленому порядку належними доказами. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що скаржником підписувалась довідка про вартість виконаних робіт та відповідний акт приймання-передачі цих робіт.

Жоден з проведених платежів відповідачем, які підтверджуються наданими ним платіжними дорученнями, не були здійснені в погашення боргу за виконані роботи, що є предметом даного спору. Відповідачем не долучено належних доказів про оплату виконаних позивачем будівельних робіт саме за Актом приймання виконаних будівельних робіт ф.КБ-2 за грудень 2012 року на суму 97004,06 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Згідно з ст. 175 ГК України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобовязання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон повязує настання правових наслідків у сфері господарювання. Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 2 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Скаржник також посилається на те, що 02.02.2014 р. між ТОВ «Хустська ПМК», ТзОВ НВО «Облсількомунгосп» та газовим комітетом с. Вільхівці Тячівського району Закарпатської області було підписано договір № 1 переуступки боргу, за яким усі зобовязання ТзОВ НВО «Облсількомунгосп» перед ТОВ «Хустська ПМК» по зазначеному вище договору на суму 655753,44 грн. перейшли до газового комітету с. Вільхівці Тячівського району Закарпатської області, тим самим зменшивши зобовязання комітету, на вказану суму перед ТзОВ НВО «Облсількомунгосп» за послуги щодо газифікації цього населеного пункту і, у свою чергу на зазначену суму зменшились зобовязання скаржника перед позивачем.

Однак, зазначений договір не подавався скаржником суду першої інстанції без поважних причин, що унеможливлює його прийняття до уваги судом апеляційної інстанції.

Таким чином, за наявних матеріалів справи, суд першої інстанції підставно задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 10.03.2016 р. у справі № 914/4420/15 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Львівський апеляційний господарський суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого обєднання Облсількомунгосп, м. Львів, вх. №01-05/1637/16 від 31.03.2016 року - залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 10.03.2016 року у справі № 914/4420/15 без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 23.05.2016 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.