РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016Справа №910/7948/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-МК»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт КШ»

про стягнення 44 875,13 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Євдоченко Н.Д. - по дов. № 8 від 07.04.2016

від відповідача не з'явився

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-МК» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт КШ» 44 875,13 грн., з яких: 19 336,19 грн. основного боргу, 13 169,64 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 12 369,30 грн. процентів за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору постачання № 2608142 від 26.08.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2016 порушено провадження у справі № 910/7948/16 та призначено її до розгляду на 19.05.2016.

Позивач в судовому засіданні 19.05.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 19.05.2016 не з'явився, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвалу суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме : м. Київ, просп. П.Тичини, 16/2, яка згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 04.05.2016 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 19.05.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфорт-МК» (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфорт КШ» (покупець, відповідач) було укладено договір постачання № 2608142 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов'язується передати у власність покупця товари медичного призначення та інших товарних груп в асортименті (далі - товар), а покупець прийняти та оплатити отриманий товар за ціною та у термін, що визначений цим договором.

Згідно з п. 1.2. договору твар передається покупцю партіями на його замовлення. Асортимент, кількість та ціна товару, що є предметом поставки за цим договором, узгоджується сторонами на кожну окрему партію та вказуються у відповідній видатковій накладеній.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманого товару не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Дослідивши зміст договору суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов'язки відповідно до договору.

Згідно з п. 9.1. договору строк його дії встановлено з дати підписання до 31.12.2014. Якщо за 20 календарних днів до закінчення строку дії договору жодної зі сторін не повідомить про свій намір його розірвати, договір вважається пролонгованим до кінця наступного календарного року на тих же умовах.

Сторонами доказів в підтвердження виявлення однією із сторін про небажання продовжувати договірні відносини не подано.

Згідно з п. 3.1. договору ціна окремої партії та одиниці товару встановлюється за погодженням сторін в гривнях без ПДВ і вказується в накладених, що додаються до кожної партії товару. Про згоду покупця з ціною окремої партії та одиниці товару свідчить підпис уповноваженої особи покупця в накладній.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 49 324,75 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: №№ РН-599, РН-600, РН-601 від 27.08.2014, №№ РН-607, РН-608, РН-609, РН-610, РН-611, РН-612 від 28.08.2014, № РН-620 від 29.08.2014, № РН-657 від 09.09.2014, № РН-677, РН-678, РН-679, РН-680 від 16.09.2014, №№ РН-691, РН-692 від 17.09.2014, №№ РН-752, РН-753 від 25.09.2014, № РН-777, РН-778 від 02.10.2014, №№ РН-805, РН-810 від 03.10.2014, №№ РН-1191, РН-1192, РН-1194, РН-1195, РН1196, РН1197, РН1198, РН1199, РН-1200, РН-1201 від 05.12.2014, №№ РН-15, РН-16, РН-17, РН-18 від 15.01.2015, №№ РН-40, РН-41, РН-42, , РН-43, РН-44, РН-45 від 16.01.2015, №№ РН-94, РН-95, РН-96, РН-97, РН-98, РН-99, РН-100, РН-101 від 27.01.2015, №№ РН-104, РН-105, РН-124, РН-125 від 28.01.2015, №№ РН-153, РН-154 від 02.02.2015, №№ РН-163, РН-164 від 05.02.2015, №№ Рн1150, РН1151, РН-1152, РН-1153 від 11.09.2015.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3.4 договору визначено, що покупець сплачує за реалізований товар один раз на місяць: з 01 по 05 число наступного місяця у розмірі договірної вартості проданого товару, який було реалізовано в попередньому місяці.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої складає 19 336,19 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 19 336,19 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті поставленого товару, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 13 169,64 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 12 369,30 грн. - річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами п. 6.4. договору визначено, що у разі прострочення оплати товару покупець сплачує продавцю проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення прострочення платежу.

Отже, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що пунктом 6.4. договору сторони узгодили інший розмір річних, сплата яких передбачена в порядку 625 Цивільного кодексу України.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 13 169,64 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 12 369,30 грн. річних.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-МК» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт КШ» (02098, м. Київ, просп. П.Тичини, 16/2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-МК» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4а, оф. 139, ) 19 336 (дев'ятнадцять тисяч триста тридцять шість) грн. 19 коп. основного боргу, 13 169 (тринадцять тисяч сто шістдесят дев'ять) грн. 64 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 12 369 (дванадцять тисяч триста шістдесят дев'ять) грн. 30 коп. процентів, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 23.05.2016.

СуддяВ.В.Сівакова