ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 р. Справа № 909/199/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І.,

секретар судового засідання Ковальчук Р. О.,

за участю:

представники сторін не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: приватного підприємства "Вітантранс" (вул. Шевченка, 22, м. Луцьк, Волинська область, 43001)

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 76008)

про стягнення коштів в сумі 25200,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

ПП "Вітантранс" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 25200,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що всупереч вимог укладеного між сторонам договору-заявки відповідачем не сплачено кошти за отриманий вантаж, в зв'язку з чим виникла заборгованість розмірі 25200,64 грн., з яких: 20000,00 грн. - сума основного боргу, 4110,68 грн. - пеня, 276,16 грн. - 3%річні, 813,80 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 09.03.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 29.03.2016, проте, через нез'явлення представників сторін в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 19.04.2016.

18.04.16 через канцелярію суду відповідач направив клопотання (вх.№ 5409/16 від 18.04.16), в якому просить суд відкласти розгляд справи, посилаючись на те, що його здоров'я не дозволяє бути присутнім при розгляді справи.

В зв'язку з клопотанням відповідача про перенесення судового засідання ухвалою суду від 19.04.2016 розгляд справи відкладено на 10.05.2016.

Представник позивача 10.05.2016 на розгляд справи не з'явився, проте через канцелярію суду від позивача поступило клопотання (вх.№6358/16 від 10.05.2016; вх.№6362/16 від 10.05.2016) про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі матеріалів.

Представник відповідача 10.05.2016 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, передбаченому законодавством.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу суду від 09.03.2016 надіслано відповідачу за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві та відділенням поштового зв'язку суду не повернуто.

Ухвалу суду від 29.03.2016 про відкладення розгляду справи вручено відповідачу 05.04.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, долученим до матеріалів справи.

Ухвалу суду від 19.04.2016 про відкладення розгляду справи вручено відповідачу 29.04.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, долученим до матеріалів справи.

Враховуючи те, що відповідач явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, письмового відзиву на позовну заяву не подав, проте, судом його було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, тому справу розглянуто на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, взявши до уваги клопотання представника відповідача про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі матеріалів, дослідивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

21.08.2015 між ПП "Вітантранс" (далі - перевізник, позивач) та ФОП ОСОБА_1 (далі - експедитор або замовник, відповідач) укладено договір-заявка №21-08-15/2 від 21.08.2015 на перевезення вантажу (далі - договір), згідно умовами якого перевізник зобов'язався за дорученням і за рахунок експедитора здійснити в інтересах експедитора комплекс дій, пов'язаних з автомобільним перевезенням вантажів експедитора, а експедитор взяв на себе зобов'язання в строки, обумовлені в заявці оплатити вартість перевезення та послуги перевізника.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно з ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

На виконання умов договору перевізником до матеріалів справи долучено копію рахунку №180 від 01.09.2015, копію CMR №479342, що підписана вантажоодержувачем, копію акту надання послуг №180 від 01.09.2015.

Згідно з умовами договору, експедитор зобов'язався на протязі 5 (п'яти) банківських днів після отримання оригіналу CMR оплатити перевізнику суму в розмірі 20000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надіслано, а відповідачем отримано 14.09.2015 вказану вище CMR, що підтверджується долученими до матеріалів справи копією фіскального чеку та рекомендованого повідомлення про врученя поштового відправлення.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Однак, в порушення умов договору відповідач зобов'язання виконував не належним чином, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З приводу дати обрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат суд вважає за необхідне зазначити наступне:

відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів спрваи випливає, що відповідачем отримано передбачений договором документ - CMR №479342 14.09.2015. За умовами договору експедитор зобов'язався на протязі 5 (п'яти) банківських днів після отримання оригіналу CMR оплатити перевізнику суму в розмірі 20000,00 грн.

З тексту позовної заяви та долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку випливає, що позивачем здійснено розрахунок з 14.09.2015.

Таким чином, з врахуванням приписів ст. 530 ЦК України, умов договору та долучених до матеріалів справи письмових доказів, датою, з якої необхідно починати нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, слід вважати 20.09.2015.

У відповідності до ст. 55 ГПК України при перерахунку судом правильності арифметичних нарахувань, встановлено, що позовні вимоги вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат в зв'язку зі здійсненням позивачем розрахунку починаючи з невірної датою виникнення зобов'язань, підлягають задоволенню частково, а саме: пені - 3953,31 грн., 3% річних - 267,68 грн., інфляційних втрат - 458,22 грн., а в решті сум слід відмовити.

На підставі наведених вище норм та наявних в матеріалах справи письмових доказів, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір слід покласти на відповідача, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 22, 49, 55, 75, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 76008, код НОМЕР_1) на користь приватного підприємства "Вітантранс" (вул. Шевченка, 22, м. Луцьк, Волинська область, 43001, код 36698958) кошти в сумі 24679,21 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот сімдесят дев'ять гривень двадцять одна копійка), з яких: сума основного боргу - 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень нуль копійок), пеня - 3953,31 грн. (три тисячі дев'ятсот п'ятдесят три гривні тридцять одна копійка), 3% річних - 267,68 грн. (двісті шістдесят сім гривень шістдесят вісім копійок), інфляційні втрати - 458,22 грн. (чотириста п'ятдесят вісім гривень двадцять дві копійки) та судовий збір в розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок)

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Грица Ю.І.

Повне рішення складено 16.05.2016.