Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" березня 2016 р. Справа № 906/1753/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - паспорт ВМ № 545863 від 05.05.1998;

ОСОБА_2 - доручення №13 від 23.03.2016;

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність № 52 від 01.03.2016;

ОСОБА_4- довіреність № 58 від 11.03.2016;

від третьої особи: ОСОБА_5 - довіреність № 08/20227 від 28.12.2015

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибні промислові технології" (м. Житомир)

до Житомирського комунального комерціалізованого підприємства "М'ясомолторг" Житомирської обласної ради (м. Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія" Житомиробленерго" (м. Житомир)

про спонукання укласти договір

Позивач подав до суду позов з вимогами до відповідача:

- вважати укладеним договір про технічне забезпечення електропостачання споживача з додатками на умовах проекту, наданого позивачем;

- вважати підписаним акт про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток № 8-а) в редакції позивача.

Ухвалою від 14.03.2016 господарський суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПАТ "ЕК "Енергопостачальна компанія" Житомиробленерго".

До початку розгляду справи до суду надійшли такі документи:

- від позивача - пояснення від 23.03.2016 вих. № 12 з додатками (а. с. 68 - 90) та додаткові пояснення від 24.03.2016 вих. № 15, до яких долучено копію договору № 68 а про постачання електричної енергії споживачам від 27.12.2004 (а. с. 91 - 100);

- від відповідача - клопотання від 24.03.2016 вих. № 65 про витребування у позивача технічних умов на приєднання до електричних мереж та переліку документів, які передбачені Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів. затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України № 258 від 25.07.2006 (а. с. 101, 102).

Представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, поясненнях від 23.03.2016 вих. № 12 та додаткових поясненнях від 24.03.2016 вих. № 15. Вважають, що обов'язок відповідача укласти спірний договір випливає зі змісту п. 1.5 Правил користування електричною енергією. Відповідач, в порушення встановленого порядку укладання договорів, не повернув у двадцятиденний строк позивачу ні підписаний примірник договору з додатками, ні протокол розбіжностей до нього. Зазначену відповідачем причину відмови у підписанні договору, а саме: ненадання обов'язкових документів для укладення договору, представники позивача вважають безпідставною, з огляду на отримання відповідачем всього пакету документів, необхідних для його укладення, що підтверджується листами від 23.12.2015 вих. № 43 та від 19.01.2016 вих. № 2. В той же час, представники позивача вказали про незгоду з пропозиціями відповідача внеси зміни в проект договору, з огляду на порушення у зв'язку з цим розділу 5, п. п. 6.29, 6.30, 6.32, 6.35 Правил користування електричною енергією, ст. ст. 24 - 27 Закону України "Про електроенергетику" та ст. 277 ГК України. Зазначають, що укладення з відповідачем договору про технічне забезпечення електропостачання споживача надасть змогу позивачу укласти новий договір про постачання електричної енергії із Житомирським РЕМ ПАТ "ЕК "Енергопостачальна компанія" Житомиробленерго". Натомість, ухилення відповідача від свого обов'язку щодо підписання договору матиме наслідком припинення прав позивача на користування електроенергією.

В судовому засіданні представники позивача просили долучити до матеріалів справи копію листа Житомирського РЕМ ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" від 23.03.2016 вих. № 1780, адресованого позивачу, з приводу чого надали письмове клопотання, яке було задоволено судом (а. с. 105 - 107).

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 11.03.2016 вих. № 59 (а. с. 54 - 56). Вказують, що передавати спір на розгляд суду у позивача не було підстав, оскільки мало місце з боку останнього непорозуміння та невиконання вимог Правил користування електричною енергією в частині ненадання обов'язкових документів для укладення договору на технічне забезпечення електричної енергії; що загальне посилання в законі на договірну форму регулювання тих чи інших відносин не є достатньою підставою для спонукання до укладення договору в судовому порядку; що підприємство відповідача не має ні додаткових потужностей ні фізичної можливості на тих умовах, які запропоновані позивачем, укласти договір про технічне забезпечення електропостачання споживача, оскільки виробничі потужності не дають такої змоги, а тому відповідач не має права обмежити себе в потужності та надати позивачу обсяги 100 кВТ електроенергії. Укладення договору, на думку відповідача, можливе лише шляхом внесення змін у п. 1.3, пп. 2.1.1, п. 10.6 проекту договору та доповнення його новими пунктами (пп. 3.1.6, 4.1.2, 6.1.3), з врахуванням можливості автоматичного відключення живлення у разі перевищення позивачем дозволеної потужності електроенергії. Без внесення змін у проект договору, споживання позивачем електроенергії у бажаних ним розмірах, може призвести до непередбачуваних наслідків, оскільки підприємство відповідача є потенційно небезпечним об'єктом (використовується аміак). Окрім іншого, відповідач вважає, що в даному випадку укладення договору між сторонами повинно розглядатися на підставі добровільного волевиявлення сторін, а не шляхом спонукання, тому такий договір не можна вважати укладеним.

Представник третьої особи в судовому засіданні згідно з наданими суду письмовими поясненнями (а. с. 108) повідомив, що оскільки відповідач не є постачальником електричної енергії, то підключення електроустановок позивача до електричних мереж відповідача, має здійснюватися на основі типового договору про технічне забезпечення електропостачання споживача. Між позивачем та третьою особою був укладений договір про постачання електричної енергії № 68а від 27.12.2004, який за ініціативою третьої особи був розірваний між сторонами з 01.01.2016. Проте наразі позивач не відключений від електропостачання до вирішення питання про укладення ним з відповідачем договору про технічне забезпечення електропостачання споживача, умови якого узгоджувалися б з чинними на сьогодні Правилами користування електричною енергією.

В процесі розгляду справи суд розглянув клопотання відповідача від 24.03.2016 вих. № 65 про витребування у позивача технічних умов на приєднання до електричних мереж та переліку документів, які передбачені Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України № 258 від 25.07.2006, та відмовив у його задоволенні з огляду на те, що для укладення спірного договору надання вказаних документів позивачем відповідачу не є обов'язковим в силу п. 5.4 Правил користування електричною енергією. До того ж, відповідач не обгрунтував чому не приймає до уваги технічні умови № ЖТ-1438, які були видані Житомирській обласній оптовій рибній госпрозрахунковій базі "Житомирриба" 30.08.1985 Житомирськими східними електромережами ВЕО "Київенерго", що використовуються в даний час.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до біржового контракту № 28519 від 10.07.2003 (а. с. 83, 84) Житомирська об'єднана державна податкова інспекція продала товариству з обмеженою відповідальністю "Єврофіш" цілісний майновий комплекс рибзаводу.

Згідно з рішенням зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Рибні промислові технології", оформленим протоколом від 02.08.2004 (а. с. 85, 86), ТОВ "Єврофіш" як засновником та учасником товариства було вирішено передати в статутний фонд ТОВ "Рибні промислові технології" нерухоме майно - цілісний майновий комплекс рибзаводу, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. П. Сагайдачного, №3.

29.09.2004 на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 23.09.2004 за № 585, ТОВ "Рибні промислові технології" було видано свідоцтво про право власності на цілісний майновий комплекс рибзаводу (а. с. 87).

20.12.2004 на ТОВ "Рибні промислові технології" була проведена перевірка по технічному стану підприємства, в ході якої інспектором енергонагляду складено акт (а. с. 90) згідно з яким виявлено, що об'єкт живиться від ТП153А, що знаходиться на балансі ЖККП "М'ясомолторг"; встановлено межу балансової належності електроустановок між ЖККП "М'ясомолторг" і ТОВ "РПТ" та розрахунковий електрооблік; дозволено потужність підприємству Р-100кВт. Зокрема, в акті вказано, що він складений для перезаключення договору на електроспоживання.

Слід зазначити, що у 2004 році взаємовідносини сторін по постачанню, передачі та споживанню електроенергії регулювалися, окрім норм ЦК та ГК України, спеціальними нормами, а саме Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 31.07.1996 № 28 (далі - ПКЕЕ).

Так, чинними станом на 11.12.2003 ПКЕЕ (п. 1.6) було передбачено, що відносини між споживачами та субспоживачами, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача, що укладається між ними на основі типового договору.

При цьому, в розумінні ПКЕЕ, під споживачем електричної енергії (споживач) мається на увазі юридична або фізична особа - суб'єкт господарської діяльності, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору. Під субспоживачем - суб'єкт господарської діяльності - споживач, якому електрична енергія постачається постачальником електричної енергії через мережі електропередавальних організацій та технологічні електричні мережі основного споживача, до мереж якого приєднані електроустановки суб'єкта господарської діяльності - споживача (субспоживача).

Отже, у відносинах по постачанню електроенергії між сторонами спору ЖККП "М'ясомолторг" виступає споживачем, а ТОВ "РПТ" - субспоживачем електричної енергії.

Матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до чинних станом на 2004 рік ПКЕЕ, 24.12.2004 між ЖККП "М'ясомолторг" та ТОВ "Рибні промислові технології" було укладено договір про спільне використання технологічних мереж основного споживача з додатками (а. с. 16 - 20), згідно з умовами якого ЖККП "М'ясомолторг" як основний споживач зобов'язався забезпечувати технічну можливість для передачі ТОВ "Рибні промислові технології" як субспоживачу електричну енергію в межах 100 кВт потужності на ІІ класі напруги (ступінь напруги 0,4 кв) в обсягах, визначених відповідно до договору про постачання електричної енергії шляхом формування електричної схеми відповідної пропускної здатності.

27.12.2004 між товариством з обмеженою відповідальністю "Рибні промислові технології" як споживачем та Житомирським РЕМ ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" як енергопостачальною організацією було укладено договір № 68а про постачання електричної енергії споживачам (а. с. 93 - 100), за умовами якого Житомирський РЕМ ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" зобов'язався постачати електричну енергію ТОВ "РПТ" в межах 100 кВт на класі напруги згідно з визначеними йому договором умовами та величинами постачання електроенергії.

Того ж дня між Житомирським РЕМ ПАТ "ЕК "Житомиробленерго", ЖККП "М'ясомолторг" і ТОВ "РПТ" було підписано як додаток до договору № 68а від 27.12.2004 акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (а. с. 88).

Як вбачається з підписаних позивачем договорів від 24.12.2004 та № 68а від 27.12.2004, було погоджено, що останні укладаються на строк до 31.12.2005, набирають чинності з дня їх підписання та вважаються щорічно продовженими, якщо за місць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від нього або його перегляд. Також, за умовами договорів, сторони залишили за собою право за ініціативи розірвати укладений договір в порядку, встановленому законодавством.

Представники сторін та третьої особи в судовому засіданні не заперечили, що станом на момент звернення до суду з даним позовом, правовідносини позивача та відповідача по споживанню електроенергії регулюються чинним наразі договором про спільне використання технологічних мереж основного споживача від 24.12.2004.

З усних пояснень представника ПАТ "ЕК "Житомиробленерго", наданих в засіданні суду 24.03.2016, вбачається, що дія договору № 68а від 27.12.2004 між сторонами також постійно продовжувалась.

25.12.2008 постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 25.12.2008 № 1449 було внесено зміни до постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910 та затверджено зміни до Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.96 № 28, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442. Відповідно до вказаних змін було дещо по-іншому врегульовано правовідносини сторін з приводу укладення договорів на постачання електроенергії та спільне використання технологічних мереж.

Так, п. 1.5 ПКЕЕ було визначено, що у разі підключення електроустановок споживача до електричних мереж, власник яких не є постачальником електричної енергії, та виникнення у споживача відповідно до законодавства України зобов'язань уносити плату за перетікання реактивної електроенергії, між споживачем та цим власником електричних мереж на основі типового договору укладається договір про технічне забезпечення електропостачання споживача.

У разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією відносини між власником цих мереж та електропередавальною організацією, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, що укладається між ними на основі типового договору (п. 1.7 ПКЕЕ).

Тобто, відповідно до вищевказаних положень ПКЕЕ починаючи з 25.12.2008 відносини споживача та субспоживача по використанню електричних мереж врегульовуються шляхом укладення між ними договору про технічне забезпечення електропостачання споживача.

В матеріалах справи містяться листи Житомирського РЕМ ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" від 15.07.2015 вих. № 4017 (а. с. 15) та від 18.11.2015 вих. № 5885 (а. с. 74), направлені позивачу, з яких вбачається, що останній неодноразово попереджався енергопостальником про необхідність приведення чинного договору № 68а від 27.12.2004 у відповідність до змінених ПКЕЕ.

Оскільки позивачем не було приведено взаємовідносини з відповідачем у відповідність до чинних ПКЕЕ шляхом укладення з відповідачем договору про технічне забезпечення електропостачання споживача, що в свою чергу унеможливило переукладення договору з енергопостачальною організацією, Житомирський РЕМ ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" листом від 18.11.2015 вих. № 5885 відмовився від договору про постачання електричної енергії № 68а від 27.12.2004, внаслідок чого він припинив свою дію з 01.01.2016. Однак, за даними ПАТ "ЕК "Житомиробленерго", електропостачання позивачу припинено не було.

З метою приведення правовідносин сторін у відповідність до чинних на сьогодні ПКЕЕ, позивач листом від 16.12.2015 вих. № 40 (а. с. 75) направив відповідачу пропозицію укласти договір (оферту). До листа було додано у двох примірниках договір про технічне забезпечення електропостачання споживача, розрахунок втрат електроенергії в мережі споживача, графік зняття показань лічильників та подання їх до енергопостачальної організації (додаток № 1), акт про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток № 2), перелік об'єктів споживача, що живляться електроенергією від мереж власника (додаток № 4, заяву про зобов'язання власника мереж та споживача (додаток № 5) та акт про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток № 8-а).

Листом від 23.12.2015 вих. № 43 (а. с. 76) позивач продублював заяву щодо укладення договору про технічне забезпечення електропостачання споживача (оферту) в додатках до якої було додатково направлено відповідачу однолінійну схему електропостачання ТОВ "Рибні промислові технології", відомості про засоби комерційного обліку активної та реактивної електричної енергії, копію свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ "Рибні промислові технології", копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо ТОВ "Рибні промислові технології" та копію свідоцтва про право власності на цілісний майновий комплекс рибзаводу від 29.09.2004 за адресою: вул. Сингаївського, 3, м. Житомир, що належить ТОВ "Рибні промислові технології".

Факт відправки вказаних документів на адресу відповідача підтверджується фіскальним чеком від 25.12.2015 та описом вкладення у цінний лист, засвідченого штампом відділенням поштового зв'язку від 25.12.2015 (а. с. 22, 23). Доказом отримання листа є зворотне поштове повідомлення про вручення представнику відповідача рекомендованого поштового відправлення датоване 28.12.2015 (а. с. 24).

В матеріалах справи міститься відповідь відповідача (лист від 12.01.2015 за вих. № 5, а. с. 77) на пропозицію позивача укласти договір, з якої вбачається, що відповідач не відмовляється в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання споживача, але за умови подання йому повного пакету документів, який згідно з ПКЕЕ потрібен для розгляду даного питання.

У відповідь на лист від 12.01.2015 за вих. № 5 позивач листом від 19.01.2016 вих. № 2 (а. с. 78) повідомив відповідача, що всі необхідні документи, передбачені п. 5.4 ПКЕЕ, для укладення договору йому вже надіслано, додатково направивши на адресу відповідача заявку на обсяги постачання електричної енергії, копію наказу про призначення директора ТОВ "Рибні промислові технології" № 01-к від 02.09.2004 та копію витягів зі статуту товариства про повноваження директора.

Саме відмова відповідача у підписанні у строк обумовлений позивачем в листі від 19.01.2016 вих. № 2 договору та додатків до нього стала підставою звернення до суду з даним позовом.

Аналізуючи відносини сторін, що склалися між ними у даній справі, слід вказати, що останні регулюються ПКЕЕ, які визначають взаємовідносини, що виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії).

Приписами п. 1.7 ПКЕЕ в редакції від 29.10.2015 передбачено, що основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж, а субспоживачу у разі дотримання ним вимог цих Правил в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в передбачених цими Правилами випадках.

Пунктом 5.17 ПКЕЕ визначено, які обов'язкові умови повинен містити договір про технічне забезпечення електропостачання споживача.

В п. 5.4 ПКЕЕ міститься вичерпний перелік документів, необхідних для укладення вище вказаного договору, а відповідно до п. 5.18 ПКЕЕ встановлено, що невід'ємними частинами договору про технічне забезпечення електропостачання споживача є: 1) акт про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; 2) відомості про засоби комерційного обліку активної та реактивної електричної енергії; 3) схема електропостачання, зазначення точок приєднання і ліній, що живлять струмоприймачі субспоживача; 4) акт екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача (за необхідності згідно з вимогами нормативно-правових актів); 5) довідка про обсяги переданої електричної енергії за базовий період.

Надсилаючи проект договору, належного до укладення з відповідачем, позивач виконав умови ПКЕЕ та надіслав на адресу відповідача проекти відповідних додатків (документів) до нього та надав усі, передбачені п. 5.4 ПКЕЕ, документи.

Витребування відповідачем від позивача інших документів, які не значаться в переліку п. 5.4 ПКЕЕ, є неправомірним та не узгоджується з вимогами встановленими ПКЕЕ.

В той же час, суд вказує про відсутність підстав для задоволення вимоги про визнання укладеним договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в редакції позивача, оскільки на даний час аналогічні взаємовідносини сторін та з метою забезпечення технічної можливості для передачі субспоживачу електричної енергії врегульовано договором сторін від 24.12.2004 про спільне використання технологічних мереж основного споживача, дія якого була продовжена до 31.12.2016 відповідно до п. 10.4 договору.

Чинність договору сторін від 24.12.2004 підтвердили і представники позивача та відповідача в судовому засіданні. Доказів розірвання договору або звернення до іншої сторони із заявою про відмову від договору від 24.12.2004 про спільне використання технологічних електричних мереж суду не надано.

Водночас, під час розгляду справи було з'ясовано, що позивач фактично при укладенні нового договору вимагає зміни класу напруги струмоприймачів з ІІ на ІІІ (а. с. 16, 25, 72).

Крім того, суд враховує, що проект договору, що доданий позивачем до матеріалів справи, не містить будь яких посилань на те, що ним змінюються які небудь умови, розділи, пункти діючого між сторонами договору від 24.12.2004. Тобто йде мова про укладення нового договору, а не зміну (заміну) існуючого, що також вбачається із змісту листів від 16.12.2015 вих. № 40 та від 23.12.2015 вих. № 43. Доказів звернення позивача до відповідача з пропозицією щодо внесення змін до договору від 24.12.2004, що виконується сторонами, суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що право позивача на укладення договору про технічне забезпечення електропостачання споживача не порушено, оскільки з метою приведення правовідносин сторін у відповідність до чинних на сьогодні ПКЕЕ існує можливість внести зміни до чинного договору про спільне використання технологічних мереж основного споживача від 24.12.2004 або припинити його дію з одночасним укладенням нового договору між сторонами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Дослідивши надані сторонами в обґрунтування своїх вимог докази, суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами не довів необхідність укладення нового договору за умови чинності договору від 24.12.2004, що регулює аналогічні відносини у сфері електроенергетики, та що його право порушено відповідачем.

Натомість згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 1 ГПК України, необхідною умовою для задоволення позову є наявність факту порушення або оспорювання прав та інтересів позивача у справі, на захист яких і спрямовано звернення з позовом до суду. При цьому позовні вимоги повинні знаходиться у взаємозв'язку з порушенням права або інтересу, тобто забезпечувати захист та відновлення порушеного права у встановлений законом спосіб.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту права не свідчить про порушення його права та є неефективним за умови наявності інших, більш дієвих механізмів захисту прав споживача у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати у разі відмови у позові, згідно зі ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.03.16

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3,4 - сторонам та третій особі