КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р. справа№ 927/669/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Cокур С.О.

відповідача-1 - Виноградська О.В.

відповідача-2 - не з'явились

третьої особи - не з'явились

прокуратури - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «171 Чернігівський ремонтний завод»

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2016 р. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд» про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

у справі № 927/669/15 (суддя - Івченко С.М.)

за позовом Військового прокурора Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром»

до 1. Державного підприємства «171 Чернігівський ремонтний завод»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд»

третя особа Приватний нотаріус Гостар Людмила Анатоліївна

про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Військова прокурора Чернігівського гарнізону в інтересах держави в особі Державного концерну «Укроборонпром» звернулася з позовом до Державного підприємства «171 Чернігівський ремонтний завод» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 18/07/2014-1 від 25.07.2014 р.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21.05.2015 р. у справі № 927/669/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 р., позов задоволено повністю; визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 18/07/2014-1 від 25.07.2014 р.; зобов'язано відповідачів повернути один одному все одержане за даним договором.

10.08.2015 р. на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.05.2015 р. та постанови Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 р. було видано наказ.

На стадії виконання рішення по цій справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд» подало заяву про зміну способу і порядку виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.05.2015 р., у якій заявник просить змінити спосіб і порядок виконання рішення шляхом стягнення з Державного підприємства «171 Чернігівський ремонтний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд» 795 091,39 грн вартості нежитлової будівлі цеху № 3, а також заборонити Державному підприємству «171 Чернігівський ремонтний завод» вчинення будь-яких юридично - значущих дій з пов'язаним майном - будівлею цеху № 3, яка розташована за адресою: м. Чернігів, вул. О. Кошового,1.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2016 р. у справі № 927/669/15 було задоволено заяву ТОВ «Північінвестбуд» про зміну порядку і способу виконання рішення задоволено; змінено порядок і спосіб виконання рішення у цій справі з «повернення» на «стягнення» та стягнуто з Державного підприємства «171 Чернігівський ремонтний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд» 795 091,39 грн вартості нежитлової будівлі цеху № 3.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Державне підприємство «171 Чернігівський ремонтний завод» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у зміні способу і порядку виконання рішення господарського суду Чернігівської області від 21.05.2015 р. у справі № 927/669/15.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що зміна виконання рішення способом з «повернення» на «стягнення» призведе до зміни судового рішення по суті.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2016 р. порушено апеляційне провадження у справі № 927/669/15 та призначено справу до розгляду на 10.05.2016 р.

В засідання суду, призначене на 10.05.2016 р., представники відповідача-2, третьої особи та прокуратури не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними у матеріалах справи.

Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду скарги та доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначених представників не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування розгляду скарги та порушення її строків розгляду, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Наведене також не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

19.02.2016 р. державним виконавцем була винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій до 26.02.2016 р.

29.02.2016 р. державним виконавцем було складено акт, у якому зазначається, що станом на 29.02.2016 р. рішення суду Державним підприємством «171 Чернігівський ремонтний завод» не виконано.

29.02.2016 р. у зв'язку з невиконанням судового рішення державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу 680,00 грн на Державне підприємство «171 Чернігівський ремонтний завод», а 12.03.2016 р. державним виконавцем до Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області направлено подання (повідомлення) щодо притягнення керівника боржника-юридичної особи до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.

Таким чином, рішення господарського суду по цій справі у частині повернення грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд» не виконане.

Обгрунтовуючи заяву про зміну способу і порядку виконання рішення, Товариство з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд» посилається на те, що рішення у цій справі має зобов'язальний характер та підлягає виконанню у порядку ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження». Для виконання рішення зобов'язального характеру необхідне вчинення відповідних дій з повернення коштів самим боржником, від виконання яких він ухиляється. Крім того, боржник - ДП «171 Чернігівський ремонтний завод» на даний час перебуває у процедурі санації згідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і має намір внести до плану санації умову щодо продажу нежитлової будівлі цеху № 3.

Відповідно до ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів» № 9 від 17.10.2012 р. підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому у постанові наголошується, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як передбачено п. 7.1.3 вищевказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що фактичне виконання рішення ускладнюється через неможливість застосування державним виконавцем заходів примусового характеру відносно грошових коштів боржника за виконавчим провадженням. При цьому колегією також враховується перебування Державного підприємства «171 Чернігівський ремонтний завод» у процедурі санації.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під санацією розуміється система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом реструктуризації підприємства, боргів і активів та/або зміни організаційно-правової та виробничої структури боржника.

Згідно зі ст. 20 вказаного Закону у разі визнання недійсними правочинів (договорів), кредитор зобов'язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника. Кредитор за недійсним правочином (договором) має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов'язання боржником у натурі після припинення провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що заява ТОВ «Північінвестбуд» про зміну способу і порядку виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 21.05.2015 р. шляхом стягнення з Державного підприємства «171 Чернігівський ремонтний завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Північінвестбуд» 795 091,39 грн вартості нежитлової будівлі цеху № 3 підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про те, що зміна виконання рішення способом з «повернення» на «стягнення» призведе до зміни судового рішення по суті, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки суттю судового рішення є повернення сторін у первинний стан, у результаті якого ДП «171 Чернігівський ремонтний завод» має одержати будівлю цеху № 3, а ТОВ «Північінвестбуд» має отримати грошові кошти, які були сплачені внаслідок визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані та такі, що не підкріплені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони. Однак відповідачем не наведено переконливих доказів, які б призводили до скасування оскаржуваної ухвали суду, та не доведено порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладених обставин справи в їх сукупності колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було правильно застосовано норми процесуального права, повно та всебічно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, у зв'язку з чим правові підстави для скасування ухвали Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2016 р. у справі № 927/669/15 відсутні, та апеляційна скарга Державного підприємства «171 Чернігівський ремонтний завод» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106, 121 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «171 Чернігівський ремонтний завод» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 18.03.2016 р. у справі № 927/669/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 927/669/15 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам, третій особі, прокуратурі та Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран