КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р. Справа№ 910/887/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Кропивної Л.В.

за участю представників:

від позивача -Спаський В.І., довіреність № 1 від 04.01.2016;

від відповідача - Новіков І.І., адвокат, договір про надання правової допомоги від 04.05.2016,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2016р. у справі №910/887/16 (суддя Плотницька Н.Б.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Учбово-методичний центр служба охорони Стелс" до публічного акціонерного товариства "Київгаз" про стягнення 358 412, 19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Учбово-методичний центр служба охорони Стелс" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "Київгаз" 351 185,18 грн. основного боргу, 6 360, 29 грн. пені та 867, 32 грн. 3 % річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2016р. у справі №910/887/16 позов задоволено частково; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 351 185,18 грн. основного боргу, 5 864,53 грн. пені, та 799, 83 грн. 3 % річних.

При ухваленні рішення суд виходив з того, що відповідач не виконав своє грошове зобов'язання з оплати вартості наданих послуг за договором.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2016р. у справі №910/887/16 скасувати, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на неналежність виконання позивачем своїх зобов'язань за договором, що призвело до крадіжки майна відповідача та відповідно завдання йому збитків

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні 16.05.2016 підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник позивача в судовому засіданні 16.05.2016 проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між публічним акціонерним товариством "Київгаз" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Учбово-методичний центр служба охорони Стелс" (виконавець) 31.03.2014 року укладено договір про надання послуг № 27-03/14ФО, відповідно до умов якого (п. 1.1) виконавець зобов'язується у строк з 01.04.2014 до 31.03.2015 у відповідності до умов, передбачених даним договором, надавати замовнику послуги з організації та практичного здійснення заходів охорони, спрямованих на забезпечення недоторканності, цілісності визначених власником і належних йому будівель, споруд, територій, транспортних засобів, валютних цінностей, цінних паперів та іншого рухомого і нерухомого майна (далі об'єкти), з метою запобігання та/або недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього, для збереження його фізичного стану, припинення несанкціонованого замовником доступу до нього та забезпечення здійснення замовником цього майна всіх належних йому повноважень стосовно нього (далі послуги). В свою чергу. замовник зобов'язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги.

Відповідно до пункту 3.1 договору сторони домовились, що вартість наданих виконавцем послуг за місяць розраховується згідно тарифу 25.85 грн. людино/година з ПДВ, згідно додатку №1 до даного договору, який є невід'ємною частиною даного договору.

Положеннями пункту 3.3 договору сторони визначили, що розрахунки за наданні послуги проводяться шляхом попередньої оплати у розмірі 50 % вартості запланованих місячних послуг до 15 числа поточного місяця. Остаточний розрахунок проводиться протягом трьох банківських днів з моменту підписання сторонами актів здачі-приймання наданих послуг.

По закінченню звітного місяця виконавець направляє на адресу замовника підписаний зі своєї сторони акти здачі-приймання наданих послуг. Замовник зобов'язується протягом трьох календарних днів підписати акти здачі-приймання наданих послуг, або надати вмотивовану відмову у їх підписанні. Послуги вважаються прийнятими, якщо: замовник підписав акт приймання наданих послуг; замовник не повідомив виконавця про неприйняття послуг протягом 3 календарних днів з моменту отримання акту наданих послуг (пункт 3.4 договору).

Крім цього, між сторонами були укладені додаткові угоди № 1 від 01.09.2014, № 2 від 25.01.2015 та № 3 від 09.10.2015 до договору про надання послуг від 31.03.2014 № 27-03/14ФО, відповідно до умов яких було внесено зміни в пункт 1.2 договору щодо місць надання послуг, розташування постів, кількості постів та графіку надання охоронних послуг.

На виконання умов договору позивачем за період з листопада 2015 по грудень 2015 було надано відповідачу послуги з охорони на загальну суму 351 185,18 грн., про що складено акти приймання наданих послуг - Акт за листопад 2015 року на суму 204 732 грн. (а.с.32) та Акт за грудень 2015 року на суму 146 453,18 грн. (а.с. 42).

Вказані акти були направлені позивачем відповідачу.

Так, позивач 05.11.2015 направив на адресу відповідача Акт приймання наданих послуг за листопад 2015 у 2 примірниках та рахунок на оплату № 266 від 02.11.2015 на суму 204 732 грн. 00 коп., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком (а.с.33).

Дані документи було отримано відповідачем 09.11.2015, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.33).

Крім цього, позивачем 22.12.2015 було направлено відповідачу Акт приймання наданих послуг за грудень 2015 у 2 примірниках та рахунок на оплату № 292 від 22.12.2015 на суму 146 453 грн. 18 коп., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком (а.с.43).

Зазначені документи отримано відповідачем 23.12.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.43).

Відповідач вказані Акти позивачу з підписом не повернув, рахунки не оплатив.

Жодної мотивованої відмови в частині не підписання актів та не оплати наданих послуг відповідачем надано не було.

Так само відповідачем не було висловлено позивачу жодних заперечень стосовно якості чи кількості наданих послуг.

Отже, з огляду на приписи пункту 3.4 договору послуги надані позивачем вважаються прийнятими відповідачем.

У зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо здійснення оплати отриманих послуг відповідно до пунктів 3.3 та 3.4 договору, позивач надав відповідачу претензію № 60 від 10.12.2015 про сплату заборгованості за листопад 2015 року та повідомив про можливість призупинення дії договору в односторонньому порядку, а також як додаток до претензій, крім іншого, долучив акт приймання наданих послуг за листопад 2015 у 2 примірниках, рахунок на оплату послуг за листопад 2015 року та рахунок на оплату послуг за грудень 2015 року, яка була отриманим останнім 11.12.2015, про що свідчить відповідна відмітка з відтиском штемпеля публічного акціонерного товариства "Київгаз".

В свою чергу, відповідач акти приймання наданих послуг за листопад 2015 року та за грудень 2015 року не підписав, виконавця про неприйняття послуг не повідомив, та не виконав взяті на себе зобов'язання щодо оплати отриманих послуг.

Наведене і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про обґрунтованість позовних вимог, задовольнив позов.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями пункту 3.3 договору сторони визначили, що розрахунки за наданні послуги проводяться шляхом попередньої оплати у розмірі 50 % вартості запланованих місячних послуг до 15 числа поточного місяця. Остаточний розрахунок проводиться протягом трьох банківських днів з моменту підписання сторонами актів здачі-приймання наданих послуг.

Відповідачем не було здійснено ані попередньої оплати у розмірі 50 % вартості запланованих місячних послуг, ані остаточного розрахунку за отримані послуги.

Згідно п. 3.4 договору по закінченню звітного місяця виконавець направляє на адресу замовника підписаний зі своєї сторони акти здачі-приймання наданих послуг. Замовник зобов'язується протягом трьох календарних днів підписати акти здачі-приймання наданих послуг, або надати вмотивовану відмову у їх підписанні. Послуги вважаються прийнятими, якщо: замовник підписав акт приймання наданих послуг; замовник не повідомив виконавця про неприйняття послуг протягом 3 календарних днів з моменту отримання акту наданих послуг.

Як вже зазначалось, позивачем на адресу відповідача надсилались Акти приймання наданих послуг за листопад 2015 року та за грудень 2015 року, які відповідачем підписані не були, так само не було надано і мотивованої відмови від їх підписання.

Таким чином, послуги з охорони надані позивачем у листопаді та грудні 2015 року вважаються прийнятими відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, на момент звернення позивача з даним позовом до суду строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг настав.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Факт наявності заявленого до стягнення боргу в сумі 351 185,18 грн. підтверджується матеріалами справи, та не спростовується відповідачем.

При цьому, доводи апелянта про неналежність виконання позивачем своїх зобов'язань за договором, що призвело до крадіжки майна відповідача та відповідно завдання збитків, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Так, апелянт вказує на те, що внаслідок неналежного виконання позивачем умов договору з охорони, у приміщення відповідача проникли невстановлені особи та вчинили крадіжку майна ПАТ "Київгаз", про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відповідні відомості та розпочато розслідування.

Відповідач, вважаючи, що у зв'язку з неналежним виконанням позивачем своїх договірних зобов'язань йому було завдано збитків, звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.03.2016 у справі №910/141/16 у задоволенні вказаного позову ПАТ "Київгаз" до ТОВ "Учбово-методичний центр служба охорони Стелс" про стягнення збитків в сумі 409 426,80 грн. відмовлено.

При цьому, судом встановлено, що ТОВ "Учбово-методичний центр служба охорони Стелс" виконало свої обов'язки за договором та повідомило правоохоронні органи про проникнення до об'єкту позивача, а ПАТ "Київгаз" в свою чергу не надано доказів знаходження і викрадення майна, а також встановлення цих фактів правоохоронними органами під час розслідування кримінального провадження.

На даний час вказане рішення суду перебуває на стадії здійснення апеляційного перегляду Київським апеляційним господарським судом.

Слід зазначити, що посилання апелянта на неналежне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором та завдання збитків відповідачу не може бути підставою для звільнення ПАТ "Київгаз" від оплати наданих позивачем послуг у листопаді та грудні 2015 року.

Так, сам апелянт зазначає, що у серпні 2015 року у приміщенні, яке знаходилось під охороною позивача, сталася крадіжка.

Разом з тим, заборгованість, заявлена позивачем до стягнення та проти якої заперечує відповідач, виникла у листопаді та грудні 2015 року.

Отже, обставини на які посилається апелянт мали місце ще до виникнення заборгованості, яка є предметом розгляду у даній справі.

Жодних доводів стосовно неналежного виконання позивачем своїх договірних зобов'язань саме за період - листопад-грудень 2015 року апелянтом не наведено.

Так само не надано відповідних доказів.

Як вже зазначалось, мотивованої відмови від підписання актів відповідачем не надано.

Крім цього, доказів стосовно висловлення відповідачем заперечень щодо якості чи кількості наданих позивачем у листопаді та грудні 2015 року послуг також до суду не надано.

При цьому, слід зазначити, що якщо через крадіжку у серпні 2015 року відповідач був не задоволений якістю послуг, він не позбавлений був права вжити заходів по припиненню правовідносин з позивачем.

Проте, цього зроблено не було, як і взагалі відсутні будь-які докази щодо висловлення претензій стосовно якості послуг чи звернення з пропозицією вжиття позивачем певних заходів щодо посилення охорони.

Таким чином, послуги надані позивачем у листопаді та грудні 2015 року вважаються прийнятими відповідачем.

Наведене є підставою для оплати замовником вартості вказаних послуг.

За таких обставин, доводи апелянта про неналежне виконання позивачем своїх зобов'язань є необґрунтованими, а тому відхиляються колегією суддів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 351 185,18 грн..

Також, окрім суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 6 360,29 грн. та 3 % річних в сумі 867,32 грн.

В силу приписів частини 2 ст. 193, частини 1 ст. 216 та частини 1 ст. 218 Господарського кодексу України, за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 4.7 договору у разі порушення строку оплати вартості наданих виконавцем послуг замовник за кожен день прострочення зобов'язаний виплатити виконавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, діючої на період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 5 864,53 грн. та 3 % річних в сумі 799, 83 грн., розрахунок яких перевірений судом та не суперечить чинному законодавству.

Таким чином, підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київгаз" залишити без задоволення, а рішення господарського міста Києва від 10.03.2016р. у справі №910/887/16 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Матеріали справи №910/887/16 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

Л.В. Кропивна