ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 травня 2016 р. Справа № 903/247/16
за позовом державного публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" в особі Волинської філії Національної акціонерної компанії "Украгролізинг", м. Луцьк

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Любешів, Волинської області

про стягнення 15821,64 грн.,

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання Хомич О.В.

за участю представників:

від позивача: Фурс С.М. (дов.№14/20-15-16 від 25.04.2016р.),

від відповідача: н/з

Суть спору: позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача 28450,74 грн., з них: 10447,67 грн. заборгованості за договором фінансового лізингу №3-12-48стс-фл/322 від 09.08.2012р., 452,16 грн. пені за період з 29.02.2016р. по 04.04.2016р., 30,91 грн. процентів річних за період з 29.02.2016р. по 04.04.2016р., 17520 грн. штрафу за порушення умов п.п. 3.4.12, 3.4.9 договору.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору щодо сплати чергового лізингового платежу за договором фінансового лізингу №3-12-48стс-фл/322 від 09.08.2012р.

Ухвалою суду від 12.04.2016р. було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 05.05.2016р., зобов'язано відповідача подати суду обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження; довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; запропоновано позивачу уточнити позовні вимоги (оскільки в прохальній частині позовної заяви розмір заявлених вимог становить 28 209,21 грн., а в розрахунку і в ціні позову зазначено 28450,74 грн.).

В судовому засіданні 05.05.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав, звернувся до суду з клопотанням №74 від 05.05.2016р., в якому просив приєднати до матеріалів справи уточнений розрахунок суми позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача 10447,67 грн. основного боргу, 841,52 грн. пені, 57,53 грн. процентів річних, 8760 грн. штрафу на підставі п. 3.4.12, п. 7.3. договору, 8760 грн. штрафу згідно з п. 3.4.9., п. 7.3 договору, а всього 28866,72 грн., яке судом було задоволено.

Крім цього, представник позивача звернувся до суду з клопотанням №75 від 05.05.2016р., в якому на підставі п. 5 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України просив стягнути з відповідача штраф в доход державного бюджету України в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом Волинської області на відповідача.

Клопотання представника позивача №75 від 05.05.2016р. було судом відхилено.

В судове засідання 05.05.2016р. відповідач не з'явився, уповноваженого представника не направив, вимог ухвали суду від 12.04.2016р. не виконав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

У зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали суду від 12.04.2016р., необхідністю витребування додаткових пояснень та доказів розгляд справи ухвалою суду від 05.05.2016р. було відкладено на 25.05.2016р., зобов'язано позивача подати суду розрахунок штрафів, передбачених п.п. 3.4.9, 3.4.12 договору фінансового лізингу №3-12-48стс-фл/322 від 09.08.2012р., виконаний від невідшкодованої вартості предмета лізингу; запропоновано позивачу уточнити позовні вимоги з врахуванням нових розрахунків, поданих у судовому засіданні 05.05.2016р.; зобов'язано відповідача подати суду обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження; довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

05.05.2016р. через канцелярію суду позивач подав заяву про уточнення позовних вимог №74 від 05.05.2016р., в якій просив стягнути з відповідача 10 447,67 грн. основного боргу, 841,52 грн. пені, 57,53 грн. процентів річних, 8 760 грн. штрафу згідно з п. 3.4.12, п. 7.3. договору, 8 760 грн. штрафу згідно з п. 3.4.9., п. 7.3 договору, а всього 28866,72 грн.

11.05.2016р. представник позивача через канцелярію суду подав заяву про уточнення позовних вимог №79 від 11.05.2016р., в якій просив стягнути з відповідача 10 447,67 грн. основного боргу, 841,52 грн. пені за період з 29.02.2016р. по 05.05.2016р., 57,53 грн. процентів річних за період з 29.02.2016р. по 05.05.2016р., 2 237,46 грн. штрафу згідно з п. 3.4.12, п. 7.3. договору, 2 237, 46 грн. штрафу згідно з п. 3.4.9., п. 7.3 договору, а всього 15 821,64 грн.

В судовому засіданні 25.05.2016р. представник позивача заяву про уточнення позовних вимог №74 від 05.05.2016р. не підтримав, просив її не розглядати; підтримав позовні вимоги з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог №79 від 11.05.2016р..

Фактично заява про уточнення позовних вимог №79 від 11.05.2016р. є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Зменшення розміру позовних вимог до прийняття рішення по справі - процесуальне право позивача, передбачене ст.22 ГПК України.

А тому судом було прийнято до розгляду заяву представника позивача, а відтак має місце нова ціна позову, з якої й вирішується спір.

В судове засідання 25.05.2016р. відповідач не з'явився, уповноваженого представника не направив, вимог ухвали суду від 05.05.2016р. не виконав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Факт належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №144, що міститься в матеріалах справи.

Зважаючи на те, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, його явка в судове засідання не визнавалась обов'язковою, суд вважає за можливе розглянути спір за відсутності відповідача, зважаючи на те, що відповідач належним чином був повідомлений про судовий розгляд за місцем державної реєстрації, за наявними у справі матеріалами згідно з положеннями статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

в с т а н о в и в:

09.08.2012р. року між позивачем - державним публічним акціонерним товариством "Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" як лізингодавцем і відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 як лізингоодержувачем було укладено договір фінансового лізингу №3-12-48стс-фл/322, відповідно до п. 1.1 якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який набувається ним у власність у постачальника, самостійно обраного лізингоодержувачем, та визначений у додатку до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу", що є специфікацією предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах договору.

Згідно з п. 2.1 договору лізингодавець на письмове замовлення лізингоодержувача для потреб останнього купує у постачальника предмет лізингу згідно Порядку використання коштів державного бюджету, що спрямовуються на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу на умовах фінансового лізингу та заходи за операціями фінансового лізингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1904.

Відповідно до п.п.2.2., 2.3. договору строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між сторонами, що укладається у 5 автентичних примірниках.

Перелік, кількість, ціна, вартість, строк лізингу, строк передачі і адреси місця передачі предмета лізингу встановлюються додатками до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу". Передача предмета лізингу здійснюється на умовах EXW (місце передачі визначається в додатку) згідно з Міжнародними правилами Інкотермс.

Лізингодавець відповідно до пп. 3.2.1 договору зобов'язаний відповідно до самостійного вибору лізингоодержувача та визначеної ним специфікації укласти договір поставки предмета лізингу з відповідним постачальником і передати предмет лізингу в користування лізингоодержувачеві згідно переліку, встановленому додатком до договору "найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу".

Підписання сторонами акту свідчить про належне виконання лізингодавцем встановлених лізингоодержувачем умов та специфікацій предмета лізингу та прийняття лізингоодержувачем такого виконання.

Зобов'язання лізингодавця щодо передачі предмета лізингу лізингоодержувачу вступають в дію з моменту надходження на рахунок лізингодавця попереднього платежу, визначеного пунктом 4.2. договору.

У пунктах 4.1., 4.2. договору сторони передбачили, що за користування предметом лізингу лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, що включають: попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості предмета лізингу в розмірі 15 відсотків його вартості (включаючи ПДВ), на який не нараховується лізинговий платіж в частині комісії за організацію поставки предмета лізингу; комісію за організацію поставки Предмета лізингу в розмірі 7 відсотків (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості предмету лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість; відшкодування вартості Предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі 7 відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими платежами вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість.

Лізингоодержувач після укладення договору на підставі виставленого лізингодавцем рахунку, який діє протягом трьох днів, перераховує на рахунок лізингодавця: попередній лізинговий платіж у розмірі, визначеному пунктом 4.1 даного договору. Датою сплати попереднього платежу є дата надходження коштів на рахунок лізингодавця.

Відповідно до п.п. 4.3., 4.4. договору з моменту підписання акта лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору у розмірі, визначеному пунктом 4.1 даного договору; комісію за організацію поставки предмета лізингу у розмірі, визначеному пунктом 4.1 договору, яка сплачується разом зі сплатою чергових лізингових платежів згідно з додатком до договору «Графік сплати лізингових платежів» наступним чином: 90% сплачуються разом зі сплатою першого чергового лізингового платежу, 10% сплачуються разом зі сплатою другого чергового лізингового платежу.

Розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються додатком до договору "Графік сплати лізингових платежів".

В додатку № 1 "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу" (а.с. 20) сторони погодили передачу в лізинг терміном на п'ять років трактор КИЙ-14102 загальною вартістю 219000 грн.

В додатку № 2 "Графік сплати лізингових платежів" (а.с. 21) сторони дійшли згоди щодо сплати лізингових платежів, зокрема, встановили суми відшкодування частини вартості техніки, комісію за організацію поставки предмета лізингу, комісію за супроводження договору.

Додатки № 1 та №2 до договору підписані представниками сторін договору та скріплені їхніми печатками.

На виконання умов договору фінансового лізингу №3-12-48стс-фл/322 від 09.08.2012р. позивач передав, а відповідач прийняв предмет лізингу - трактор КИЙ-14102, зав. №014552, загальною вартістю 219000 грн., що підтверджується копією акту №12 від 30.08.2012р. (а.с. 22), підписаного сторонами та скріпленого їх печатками, та копією накладної №10692 від 30.08.2012р. (а.с. 23).

Відповідно до додатку № 2 "Графік сплати лізингових платежів" (а.с. 21) відповідач був зобов'язаний 28.02.2016р. здійснити черговий лізинговий платіж в розмірі 10447,67 грн.

Проте, всупереч умов договору фінансового лізингу №3-12-48стс-фл/322 від 09.08.2012р., додатку № 2 "Графік сплати лізингових платежів" відповідач не здійснив сплату лізингового платежу в розмірі 10447,67 грн., що і спричинило звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 807 Цивільного кодексу України та статтею 3 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що лізингоодержувач зобов'язаний прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору та своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Оскільки відповідач не виконав взятого на себе зобов'язання і не сплатив 28.02.2016р. чергового лізингового платежу в розмірі 10447,67 грн., що передбачено умовами договору фінансового лізингу №3-12-48стс-фл/322 від 09.08.2012р. (п. п. 4.1, 4.2, 4.3 договору, додаток № 2 до договору), вимога позивача про стягнення 10447,67 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

Відповідач у заяві про уточнення позовних вимог №79 від 11.05.2016р. просить стягнути з відповідача 841,52 грн. пені за період з 29.02.2016р. по 05.05.2016р.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що за порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Здійснивши перерахунок пені за період з 29.02.2016р. по 05.05.2016р. від суми 10447,67 грн. за допомогою програмного комплексу «Ліга:Закон» судом встановлено, що з відповідача підлягає до стягнення сума в розмірі 817,54 грн., а не 841,52 грн., оскільки позивачем помилково при нарахуванні пені за період з 22.04.2016р. по 05.05.2016р. взято за основу невірну облікову ставку НБУ в розмірі 22%, замість 19%.

Таким чином, у стягненні з відповідача 23,98 грн. (841,52-817,54) пені слід відмовити.

Позивач також просить стягнути з відповідача 57,53 грн. процентів річних за період з 29.02.2016р. по 05.05.2016р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач у строк, визначений у додатку № 2 до договору "Графік сплати лізингових платежів", не перерахував чергового лізингового платежу в розмірі 10447,67 грн., вимога позивача про стягнення з відповідача 57,53 грн. процентів річних обґрунтована і підлягає до задоволення.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 2 237,46 грн. штрафу на підставі п. 3.4.12, п. 7.3. договору, 2 237, 46 грн. штрафу на підставі п. 3.4.9., п. 7.3 договору.

Відповідно до п. 7.3. договору за порушення умов розділу 6 та/або п. 3.4.12 договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю штраф в розмірі 4% від невідшкодованої вартості предмета лізингу.

Відповідно до п. 3.4.12 договору у випадку передачі у лізинг сільськогосподарської самохідної техніки, обладнаної пристроєм диспетчеризації, протягом 10 днів з моменту підписання акту укласти тристоронній договір на обслуговування пристрою диспетчеризації за участю лізингодавця, лізингоодержувача та компанії, яка обслуговує пристрій диспетчеризації.

Лізингоодержувач зобов'язаний забезпечити безперебійну роботу пристрою диспетчеризації, встановленого на сільськогосподарську самохідну техніку, та попереджати лізингодавця про його відключення.

Відповідно до п.п. 6,1, 6.2, 6.4 розділу 6 договору предмет лізингу та страхові ризики, пов'язані з експлуатацією предмета лізингу, підлягають страхуванню протягом 10 календарних днів з дати підписання акта з обов'язковим попереднім погодженням умов договору страхування та компанії-страховика з лізингодавцем.

Лізингоодержувач з підписанням договору лізингу здійснює страхування предмета лізингу та страхових ризиків, пов'язаних з володінням і користуванням предметом лізингу, при цьому вигодонабувачем за договором страхування є лізингодавець. Предмет лізингу підлягає страхуванню лізингоодержувачем протягом всього строку дії договору.

Страховий поліс (його копія) має бути переданий лізингодавцю протягом 10 робочих днів з моменту його отримання.

Доказів, які б свідчили про виконання зобов'язань, взятих за пп. 3.4.12 п. 3.4 та розділом 6 договору щодо укладення тристороннього договору на обслуговування пристрою диспетчеризації та договору страхування предмета лізингу, відповідач суду не надав.

Відповідно до додатку №2 до договору невідшкодована вартість предмета лізингу станом на 28.02.2016р. становить 55845 грн.

Таким чином, відповідно до п. 7.3 договору розмір штрафу за порушення умов пп. 3.4.12 п. 3.4 договору становитиме 2233,80 грн., виходячи з розрахунку: 55845 грн. х 4% = 2233,80 грн.; розмір штрафу за порушення умов розділу 6 договору становитиме 2233,80 грн., виходячи з розрахунку: 55845 грн. х 4% = 2233,80 грн., а всього з відповідача підлягає до стягнення 4467,60 грн. штрафу.

Отже, в частині стягнення з відповідача 7,32 грн. (4474,92-4467,60) штрафу слід відмовити як нарахованих безпідставно.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, зокрема, в разі зменшення розміру позовних вимог.

У зв'язку зі зменшенням розміру позовних вимог та враховуючи клопотання позивача від 25.05.2016р. позивачу у відповідності до положень п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню з Державного бюджету України 766,31 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням №5810 від 21.03.2016р. (оригінал платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи (а.с. 9).

У зв'язку із задоволенням позову на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України покладаються судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись ст.ст. 526, 530, 599, 610, 611, 612, 655, 625, 806, 807 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 1, 3, 11, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь державного публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" в особі Волинської філії Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" (43010, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Дубнівська, 18 А, код ЄДРПОУ відокремлено підрозділу: 25944216) 10447 грн. 67 коп. заборгованості, 817 грн. 54 коп. пені, 57 грн. 53 коп. процентів річних, 4467 грн. 60 коп. штрафу, 764 грн. 79 коп. витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

3. У задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 23 грн. 98 коп. пені, 7 грн. 32 коп. штрафу відмовити.

4. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області повернути державному публічному акціонерному товариству "Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" в особі Волинської філії Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" (43010, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Дубнівська, 18 А, код ЄДРПОУ відокремлено підрозділу: 25944216) з Державного бюджету України 766 грн. 31 коп. судового збору, сплаченого платіжним дорученням №5810 від 21.03.2016р. (оригінал платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи (а.с. 9).

У відповідності із ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено: 27.05.2016р.

Суддя І. О. Якушева