Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "19" травня 2016 р. Справа № 906/197/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі: Шундрик Т.В.

за участю представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. б/н від 10.12.2015

- від відповідача: ОСОБА_2 - представник за дов.№814 від 08.10.2015

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (м. Дніпропетровськ)

до Державного підприємства "Олевське лісове господарство" (Житомирська область, м. Олевськ)

про стягнення 39995,00 грн.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції.

В засіданні суду 18.05.2016 оголошувалась перерва до 14:00 19.05.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України.

Позивач звернувся з позовом до господарського суду Житомирської області про стягнення з відповідача 39995,00 грн штрафу за порушення умов перевезення вантажу.

Ухвалою від 04.03.2016 господарський суд порушив провадження у справі, призначив засідання суду та витребував від сторін необхідні документи.

Ухвалою від 08.04.2016 господарський суд задовольнив клопотання представника позивача про забезпечення його участі в засіданні суду в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 19.04.2016 господарський суд продовжив строк вирішення спору по 19.05.2016 відповідно до ст. 69 ГПК України.

13.05.2016 до суду від відповідача надійшли такі документи (а. с. 50 - 53):

- умовний розрахунок маси вантажу, відвантаженого ДП "Олевське лісове господарство" в вагон №68618008, де розрахована вага лісопродукції - 49156,48 кг;

- клопотання від 11.05.2016, вих. №375 про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому зазначається що через невідповідність ваги у бік зменшення, фактичний вантаж не перевантажив потяг, не вчинив порушень порядку відправлення і отримання вантажу, не було завдано збитків позивачу , тому вважає що співвідношення розміру пред"явлених до стягнення штрафних санкцій і наслідки порушення зобов"язання не є співрозмірними та просить зменшити розмір штрафу до 2000,00 грн.

В засіданні суду 19.05.2016 представник позивача надала на вимогу суду щодо ДП "Олевське лісове господарство" Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід" за 1 квартал 2016 та Баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.03.2016 року (а. с.73 - 77).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача підтримала клопотання про зменшення розміру штрафу до 2000,00 грн у зв'язку із наявністю у відповідача значної кредиторської заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

24.08.2015 Державним підприємством Олевське лісове господарство" (далі - відповідач) відправлено зі станції ОСОБА_3 залізниці вагон №68618008 з вантажем - лісоматеріали для ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" до станції призначення - Роковата Придніпровської залізниці за залізничною накладною №33052655. У графах 19, 24, 26, 28 накладної №33052655 відповідач вказав визначену ним масу вантажу - 62000 кг; спосіб визначення цієї маси - на електронних вагах, номер вагону 68618008 (а. 8).

28.08.2015 на станції П"ятихатки Придніпровської залізниці посадовими особами цієї станції було проведено перевірку маси вантажу у відправленому відповідачем вагоні №68618008 та виявлено різницю між даними, зазначеними у накладній та фактичною вагою вантажу.

За результатами вказаної перевірки були складені акт загальної форми №6038 від 28.08.2015 і комерційний акт від 28.08.2015 АА № 010544/41/5, згідно з якими проведеним контрольним зважуванням вантажу на 150 тонних електронних вагах, встановлена маса вантажу брутто 69000 кг, тара 20500 кг, нетто 48500 кг, що на 13500кг менше від маси вантажу, визначеної відправником і зазначеної у накладній (а. с. 9,10).

У Розділі "Д" комерційного акту зазначено, що вантажопідйомність вагону 69 тн, тобто вагон завантажено з дотриманням його вантажопідйомності; вагон у технічному відношенні справний; зважування вагону проведено приймальником поїздів Орленко в присутності агента комерційного Боровик (а. с. 9 на звороті).

Під час перевірки стану вантажу на станції призначення різниці між даними акта, складеного на попутній станції і фактичною наявністю та станом вантажу не виявлено, про що в розділі "Є" комерційного акта попутної станції зроблено відповідну відмітку. начальником станції Роковата Придніпровської залізниці (а. с. 9 на звороті).

Крім того, даний факт підтверджується Технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (зввт) №12 вагонні ваги, де уповноваженими працівниками Боровиком та Орленко 28.08.2015 зроблено запис в графі "найменування відправника" - ДП "Олевське лісове господарство" з номером вагону 68618008 про масу вантажу з недостачею на 13500 кг. (а.с. 11-13).

У зв"язку з зазначенням у накладній неправильної маси вантажу Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (далі - позивач) нараховано відповідачу 39995,00 грн. штрафу (у розмірі п'ятикратної провізної плати).

У зв"язку з несплатою відповідачем вищезазначеного штрафу у добровільному порядку, позивач звернувся з позовними вимогами до суду.

Щодо заявлених позовних вимог слід зазначити, що згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 5 ст.307 Господарського кодексу України визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 6 Статуту Залізниць України передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею, накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту залізниць України визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138) та зареєстрованих в Мін'юсті України 24.11.2000 за №863/5084 встановлено, що у графі «маса вантажу, визначена відправником» вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі «спосіб визначення маси» зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником). У графі «ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)» зазначається відправником або залізницею. У графі «правильність внесених відомостей підтверджую» представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Згідно з відомостями, які внесені у накладну відправником вантажу та правильність внесення яких ним підтверджена, у відповідній графі накладної, маса вантажу визначена відправником та становить 62000 кг. Спосіб визначення маси - на електронних вагах. Завантаження вантажу у вагон здійснено вантажовідправником.

За ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначається у накладних, але вона не зобов'язана перевіряти масу всіх вантажів, які приймає до перевезення.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача, з відправника, порту стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати згідно зі ст.118 Статуту.

У ст.118 Статуту залізниць України передбачено стягнення з відправника штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення за неправильно зазначені властивості вантажу.

Відповідно до п.5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про код одержувача, його адресу, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно ст.122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Комерційний акт АА№010544/41/5 від 28.08.2015, яким засвідчено невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у залізничній накладній (а. с. 9), складений відповідно до вимог Правил складання актів.

Крім того судом береться до уваги умовний розрахунок маси вантажу, відвантаженого ДП "Олевське лісове господарство" в вагон №68618008, виконаний на вимогу суду відповідачем, де розрахована вага лісопродукції - 49156,48 кг (а. с. 50).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених у накладній. Тобто, невідповідність ваги вантажу у бік зменшення є таким самим порушенням, за яке вантажовідправник несе відповідальність відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України.

Серед іншого, відповідач у відзиві посилався на пропущений позивачем шестимісячний термін для пред"явлення позову, про що суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Як вбачається з матеріалів справи у зв"язку з виявленням невірно вказаної маси вантажу в документі, 28.08.2015 був складений акт загальної форми №6038 (а. с. 10). Так із настанням даної події (складання акту загальної форми) почався відлік строку для пред"яввлення позову до суду.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що оскільки комерційний акт складений 28.08.2015, позивач пропустив даний строк, так як позовна заява та додані до неї документи були направлені на адресу суду згідно з штампом поштового відділення на описі вкладенні 29.02.2016 (а. с. 21).

Проте, з даним твердженням суд не погоджується, оскільки відповідач не врахував приписи ст. 69 ЦПК України, де зазначено що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином позивач мав право звернутися до суду з позовом в строк по 29.02.2015 включно, тому твердження відповідача, щодо пропущення позивачем шестимісячного терміну для пред'явлення позову, викладене у відзиві від 18.03.2016, вих. №239 (а. с. 25), спростовуються наявними у справі матеріалами.

Таким чином, підставою для стягнення з відправника штрафу на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України є належним чином доведений факт неправильного зазначення відправником у накладній маси вантажу.

Представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру штрафу (а. с. 52, 53), в якому відповідач посилається на те, що через невідповідність ваги у бік зменшення, фактичний вантаж не перевантажив потяг, не вчинив порушень порядку відправлення та отримання вантажу, не було завдано збитків позивачу та іншим учасникам господарських відносин, тому вважає що співвідношення розміру пред"явлених до стягнення штрафних санкцій і наслідки порушення зобов"язання не є співрозмірними та просить зменшити розмір штрафу до 2000,00 грн.

Щодо заявленого клопотання відповідача господарський суд вважає за необхідне вказати на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 3 та ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вказана норма кореспондується з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч. 1 ст.2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 6 даного Закону, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Конституційний Суд України у п.п. 4.1. п. 4 Рішення у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 КК України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) у справі № 1-33/2004 від 02.11.2004, відмітив таке:

Згідно із ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай, справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. Принцип верховенства права та справедливості є універсальним, як для кримінального, так і для господарського, адміністративного та цивільного судочинства.

На дане власне рішення Конституційний Суд України посилається і в рішеннях по справах №1-10/2004 від 01.12.2004 та №1-9/2005 від 24.03.2005.

Судом також враховується, що сплата штрафу в повному обсязі може спричинити ускладнення фінансового стану відповідача, враховуючи надані ним звіти про фінансові результати діяльності за 1 квартал 2016 року. При цьому, судом взято до уваги, що сума штрафу є надмірно великою, доказів понесення збитків позивачем не надано. Як підтверджується матеріалами справи, фактичний вантаж не перевантажив потяг, відповідно до якого було встановлено вантажопідйомність 69 т.

Відповідно до вимог, передбачених пунктом 4 частини 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є - змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Внутрішнє переконання - це сформоване під час розгляду справи уявлення судді про те, як слід вирішити спір.

Виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір, на який зменшується стягуваний штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані. Однак, встановлювати конкретний відсоток для зменшення штрафу або для його стягнення (наприклад 2%), суд не має права, оскільки тим самим змінюється розмір штрафу, встановлений Статутом залізниць України (п. 22 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29.11.2007 № 01-8/917.

Таким чином, керуючись ст. 233 ГК України та ч.1 ст. 83 ГПК України, суд дійшов висновку про доцільність зменшення розміру штрафу до 8000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Олевське лісове господарство" (11002, Житомирська область, Олевський район, м. Олевськ, вул. Пушкіна, 18, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця":

- 8000,00 грн штрафу;

- 1378 грн судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.05.2016.

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - до справи

2,3 - сторонам