РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2016Справа №910/6307/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренергозахист»

До Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Публічного акціонерного товариства «Київенергоремонт»

Про стягнення 3 368,16 грн

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

Від позивача: Кравець І.В. - представник за довіреністю;

Від відповідача: Кліцаков І.О. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укренергозахист» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Публічного акціонерного товариства «Київенергоремонт» про стягнення 3 368,16 грн, з яких: 227,99 грн - 3% річних та 3 140,17 грн - інфляційних втрат за прострочення грошових зобов'язань за договором №49В-09/14 від 10.07.2014.

Ухвалою суду від 11.04.2016 було порушено провадження у справі № 910/6307/16 та призначено її до розгляду на 13.05.2016.

11.05.2016 представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представник позивача 13.05.2016 через канцелярію суду подав документи на виконання вимог ухвали суду.

В судовому засіданні 13.05.2016 представник позивача надав усні пояснення по справі, відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.05.2016 надав усні пояснення, відповідно до яких позовні вимоги визнав частково.

В судовому засіданні 13.05.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРЕНЕГОЗАХИСТ» (позивач, Субпідрядник) та Дочірнім підприємством «Енергоремонт» Публічного акціонерного товариства «Київенергоремонт» (відповідач, підрядник) укладено договір № 49В-09/14, відповідно до п. 1.1 якого субпідрядник зобов'язується у 2014 році надати послуги підряднику, зазначені в пункті 1.2. цього договору, а підрядник - прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно п. 1.2 договору найменування послуг: 33.12.1. Ремонтування та технічне обслуговування машин загальної призначеності (Ремонт обладнання теплофікаційних енергоблоків №1,2 потужністю -250/300 МВт, ТФУ в складі енергоблоків, загальностанційного обладнання ТЕЦ-6 СВП "КИЇВСЬКІ ТЕЦ" ПАТ "КИЇВЕНЕРГО"), а саме: виготовлення антикорозійного покриття внутрішньої та зовнішньої поверхонь баку БОВ№1, ХЦ на ТЕЦ-6 СВП «Київський ТЕЦ» ПАТ «Київенерго».

Згідно з п. 3.1. договору, ціна цього договору становить 124 232,71 грн, крім того ПДВ 20 % - 24 846,54 грн, що разом складає суму договору 149 079,25 грн, згідно з протоколом погодження договірної ціни (Додаток №1), що є невід'ємною частиною до даного Договору.

Відповідно до п. 3.2 договору основою для визначання послуг за договором є укрупнений кошторис (Додаток №2), що є невід'ємною частиною до даного договору.

Пунктом 3.3 договору сторони погодили, що ціна цього договору може бути зменшена або збільшена за взаємною згодою сторін шляхом оформлення додаткової угоди до даного договору.

Умовами п. п. 4.1., 4.2., 4.3. договору сторони погодили, що оплата наданих послуг, з урахуванням придбаних субпідрядником матеріалів необхідних для виконання робіт за попереднім погодженням їх вартості, підрядником здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок субпідрядника протягом 37 календарних днів після підписання сторонами акта наданих послуг та пред'явлення субпідрядником рахунка - фактури на оплату послуг, за умови здавання їх в бухгалтерію підрядника до 2 числа місяця, наступного за звітним. До рахунка-фактури додаються: акт наданих послуг, податкова накладна. сторонами, за взаємною згодою, може бути змінено порядок здійснення розрахунків, шляхом укладення додаткової угоди до цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору № 49В-09/14 від 10.07.2014, позивач виконав роботи загалом на суму 148 213,99 грн, що підтверджується актами приймання-передачі послуг за серпень 2014 від 26.08.2014 №1, №2.

Відтак, кінцевий строк оплати за надані послуги встановлюється до 04.10.2014.

Відповідно до протоколу про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.08.2014 у відповідності до ст. 601 ЦК України припинені зобов'язання сторін між відповідачем (частково виконані ремонтні роботи у серпні 2014 згідно акту наданих послуг №1 за серпень 2014 та договору №49В-09/14 від 10.07.2014 на суму 7 793,64 грн) та позивача (надані генпідрядні послуги згідно акту надання генпідрядних послуг №147 за серпень 2014 на суму 7 793,64 грн) зарахуванням однорідних зустрічних вимог сторін на загальну суму 7 793,64 грн.

Проте, відповідач вартість наданих позивачем послуг у повному обсязі оплатив з простроченням, а саме: 07.10.2014 - 20 000,00 грн (платіжне доручення №1840), 15.10.2015 - 30 000,00 грн (платіжне доручення №1906), 17.10.2014 - 20 000,00 грн (платіжне доручення №185), 27.10.2014 - 30 000,00 грн (платіжне доручення №1964), 05.11.2014 - 40 420,00 грн (платіжне доручення №2056).

В зв'язку з чим позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 227,99 грн та 10 158,84 грн інфляційних втрат (за періоди прострочення згідно наданого розрахунку).

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

За правилами ст. 903 цього ж Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 626-629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що на виконання умов договору № 49В-09/14 від 10.07.2014, позивач виконав роботи загалом на суму 148 213,99 грн, проте, відповідач вартість наданих позивачем послуг у повному обсязі оплатив з простроченням, а саме: 07.10.2014 - 20 000,00 грн (платіжне доручення №1840),15.10.2015 - 30 000,00 грн (платіжне доручення №1906), 17.10.2014 - 20 000,00 грн (платіжне доручення №185), 27.10.2014 - 30 000,00 грн (платіжне доручення №1964), 05.11.2014 - 40 420,00 грн (платіжне доручення №2056).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У свою чергу, день належного виконання зобов'язання не є днем його прострочення, оскільки суб'єкт господарських відносин шляхом вчинення активних дій, проведених належним чином, припиняє таке зобов'язання (ст. 599 ЦК України).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та втрат від інфляції, судом встановлено, що при здійсненні такого позивачем було допущено помилку, а саме, не враховано, що день фактичної сплати заборгованості не є днем прострочення.

В зв'язку з чим суд, здійснивши перерахунок 3% річних та втрат від інфляції, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково в сумі 199,90 грн, а позовні вимоги в частині стягнення втрат від інфляції - задоволенню не підлягають, оскільки за визначений позивачем період (з 16.10.2014 по 17.10.2014 та з 28.10.2014 по 05.11.2014) інфляційне збільшення не відбулось.

Крім того, позивач просить також покласти на відповідача витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 1 660,00 грн.

Надання позивачу адвокатських послуг підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: договору №133 від 14.03.2016 про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом ОСОБА_3, свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності №4883 від 28.02.2012 на ім'я ОСОБА_3, випискою банку по рахунку ОСОБА_3 за період з 01.03.2016 по 12.05.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 6.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

З огляду на викладене та враховуючи, часткове задоволення позову, співрозмірність ціни позову та вартості наданих позивачу адвокатських послуг, суд дійшов висновку про обмеження розміру відшкодування позивачу витрат на оплату послуг адвоката, та стягнення з відповідача на користь позивача витрати за послуги адвоката в розмірі 5% від суми задоволених позовних вимог, в саме, в сумі 10,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Енергоремонт» Публічного акціонерного товариства «Київенергоремонт» (04071, м. Київ, вул. Електриків, 15; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЕНЕГОЗАХИСТ» (04123, м. Київ, вул. Світлицького, 35 літера "З", оф. 45; ) 199 (сто дев'яносто дев'ять) грн 90 коп. 3% річних, 10 (десять) грн 00 коп. - витрат на оплату послуг адвоката, 81 (вісімдесят одну) грн 78 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено

18.05.2016.

Суддя Спичак О.М.