РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016№910/6133/16

За позовом Комунального підприємства "ЖФ Дружба"

до Державного підприємства дорожнього зв'язку інформаційного забезпечення та автоматики "Укрдорзв'язок"

про стягнення 72 000,00 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились

відповідача: Похиленко А.В. - представник за дов.

В судовому засіданні 16.05.2016, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Комунального підприємства "ЖФ Дружба" до Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики "Укрдорзв'язок" про стягнення 72 000,00 грн. на підставі Договору №22 від 21.09.2012.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.04.2016 порушено провадження у справі №910/6133/16, розгляд справи призначений на 20.04.2016.

13.04.2016 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника в судовому засіданні.

Ухвалою від 20.04.2016 в порядку ст. 77 ГПК України, відкладено розгляд справи на 16.05.2016.

29.04.2016 від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог про стягнення 72 000,00 грн., яку представник відповідача підтримав в судовому засіданні.

В судовому засіданні 16.05.2016, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

21.09.2012 між Комунальним підприємством "Дружбівський міський ринок" (правонаступником якого є Комунальне підприємство "ЖФ Дружба", згідно п. 1.1 Статуту КП "ЖФ Дружба" в редакції змін та доповнень від 18.09.2015) (зберігач за договором) та Державним підприємством дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики "Укрдорзв»язок" (власник за договором) укладений договір про надання послуг №22 (далі - договір), згідно якого власник передав, а зберігач прийняв (згідно акту №1 від 21.09.2012) на зберігання трактор: Борекс 2102, реєстраційний номер 9147 ШР.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ст. 946 Цивільного кодексу України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Умовами п. 4.1 договору передбачено, що за зберігання майна власник сплачує зберігачу кошти у розмірі 1 800,00 грн. протягом 5 банківських днів з моменту отримання підготовленого зберігачем акту виконаних робіт, шляхом перерахування на поточний рахунок зберігача (п. 4.2).

Як вбачається з матеріалів справи (акти здачі-приймання послуг згідно договору №22 від 21.09.2012, акт звірки взаєморозрахунків станом на 09.02.2016), на виконання умов вказаного договору зберігання, позивач надав відповідачу послуги зі зберігання трактора - Борекс 2102, реєстраційний номер 9147 ШР в період з вересня 2012 року по грудень 2015 року включно, на загальну суму 72 000,00 грн.

Вказаний розмір заборгованості визнаний відповідачем та підтверджується підписаним представниками сторін та скріпленим їх печатками актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.09.2012 по 31.12.15. Доказів погашення вказаної заборгованості сторони суду не надали.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідач подав письмову заяву про визнання позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 72 000,00 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Заява відповідача про визнання позову підписана директором ДП "Укрдорзвязок" Левченко В.О. (спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.04.2016 підтверджує повноваження директора).

Частиною 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Суд відзначає, що визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Аналогічна правова позиція наведена в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції".

Враховуючи доводи, наведені у заяві про визнання позову, а також те, що заява про визнання позову відповідає вимогам ст.78 Господарського процесуального кодексу України, підписана уповноваженою особою та з огляду на те, що такі дії відповідача не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики "Укрдорзв'язок" (03179, м. Київ, вул. Михайла Чалого, будинок 3, код 05422987) на користь Комунального підприємства "ЖФ Дружба" (41220, Сумська обл., Ямпільський район, місто Дружба, провулок К. Маркса, будинок 3, код 34113035) заборгованість у розмірі 72 000,00 грн. (сімдесят дві тисячі гривень 00 коп.) та 1 378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 грн.) судового збору.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 19.05.2016.

Суддя М.Є. Літвінова