ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"16" травня 2016 р. Справа № 18/3022/11

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В. О.;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Авто» (вх.№1381П/2) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.07.2014р. у справі № 18/3022/11

за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод", м. Кременчук, Полтавська обл.,

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.07.2012р. затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", до якого включено кредиторські вимоги наступних кредиторів: 1)Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" в сумі 357514668,15 грн. заборгованості по кредиту (вимоги включено до першої черги); 2) Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" в сумі 68498043,30 дол. США та 85356981,05 грн. основного боргу (вимоги включено до четвертої черги), 5111534,98 дол. США та 6254414, 51 грн. пені (вимоги включено до шостої черги) та 1073, 00 грн. судового збору (вимоги включено до першої черги); 3) Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" в сумі 968211,84 дол. США та 18798545,25 грн., з яких: основний борг у сумі 931568,86 дол. США та 17907140,23 грн. (вимоги включено до четвертої черги); пеня 36642,98 дол. США та 891405,02 грн. (шоста черга); 4) Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби в сумі 87023047,62 грн. основного боргу (вимоги включено до третьої черги), 63450091,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій та 541 488, 35грн. пені (вимоги включено до шостої черги); 5) Полтавського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку в сумі 3400,00грн. штрафних санкцій (вимоги включено до шостої черги); 6) Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" в сумі 322295350,85 грн. основного боргу (вимоги включено до четвертої черги), 3778317,21 грн. пені (вимоги включено до шостої черги), 85,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на ІТЗ (вимоги включено до шостої черги). Загальний розмір кредиторських вимог, визнаних судом складає 945017 579,64 грн. та 74 577790,12 дол. США.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.10.2012р. виключено ПАТ "ПУМБ" з реєстру вимог кредиторів ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод".

Постановою господарського суду Полтавської області від 06.11.2012р. ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Тищенко О.І.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.11.2013р. у справі №18/3022/11 ухвалу господарського суду Полтавської області від 04.07.2012р. про затвердження реєстру вимог конкурсних кредиторів змінено і викладено пункт перший та шостий частини першої ухвали у наступній редакції: Визнати грошові вимоги: 1) Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" в сумі 347 606 143, 60грн. заборгованості по кредиту (вимоги включено до першої черги); 6) Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" в сумі 322 295 350, 85грн. основного боргу (вимоги включено до четвертої черги), 85, 00грн. державного мита та 118, 00грн. витрат на ІТЗ (вимоги включено до першої черги).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.07.2014р. у справі №18/3022/11 замінено конкурсного кредитора - Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" на нового кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" у сумі грошових вимог 322295350,85 грн. основного боргу (четверта черга), 85, 00грн. державного мита та 118, 00грн. витрат на ІТЗ (перша черга); замінено конкурсного кредитора - Публічне акціонерне товариство "Сведбанк" на нового кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" в сумі грошових вимог 347606143,60 грн. заборгованості по кредиту (вимоги включено до першої черги); зобов'язано ліквідатора Тищенко О.І. внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" по справі №18/3022/11.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Авто» звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.07.2014р. у справі №18/3022/11 у частині заміни конкурсного кредитора - Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» на нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо Солюшнс», заміни конкурсного кредитора - Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» на нового кредитора - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредо Солюшнс», зобов'язання ліквідатора внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький автоскладальний завод». Направити справу №18/3022/11 до господарського суду Полтавської області для подальшого розгляду.

Одночасно заявник апеляційної скарги просить поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали, оскільки апелянт не мав змоги скористатись своїм правом на апеляційне оскарження ухвали суду від 08.07.2014р. у зв'язку з тим, що перебуває у стані стійкої неплатоспроможності (ліквідаційній процедурі банкрутства), що, на думку апелянта, згідно зі ст.53 ГПК України є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

До зазначеного клопотання апелянтом додано копію постанови господарського суду Харківської області від 31.10.2012 року у справі №5023/1668/11 про визнання банкрутом ТОВ «Інтер-Авто» та відкриття ліквідаційної процедури.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Частиною 1 статті 91 ГПК України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, передбачені цим Кодексом та Законом про банкрутство (ч. 5 ст. 106 ГПК України).

Апеляційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, передбачені цим Кодексом та Законом про банкрутство (ч. 5 ст. 106 ГПК України).

Відповідно до статті 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній на момент порушення провадження у справі, далі - Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 17.05.2011 року з метою забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про перегляд судових рішень в апеляційному порядку роз'яснено, зокрема, наступне.

Статтею 93 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга, яка подана після закінчення строків, установлених цією статтею, повертається, якщо апеляційний господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку. Відповідну заяву (клопотання) може бути викладено в апеляційній скарзі чи в окремому документі, і в останньому випадку її має бути подано одночасно з апеляційною скаргою. Заява розглядається, якщо вона надійшла до винесення ухвали про повернення апеляційної скарги. Заява про поновлення строку розглядається одноособово одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений у встановленому законом порядку. Наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ч. 1 ст. 53 ГПК України. Про поновлення або про відмову у поновленні пропущеного строку може зазначатися в ухвалі як окремому документі (за підписом судді, який розглядав відповідне питання у порядку ч. 2 ст. 93 ГПК України) або в ухвалах (за підписами суддів) про повернення апеляційної скарги (ч. 2 ст. 93, п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України) чи про прийняття її до провадження (ст. 98 ГПК України).

В силу положень ч.1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. При цьому, ГПК України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, виходячи зі змісту ст. ст. 33, 53 ГПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно зі статтею 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений при реєстрації справи відповідно до положень частини четвертої статті цього Кодексу.

(Стаття 93 в редакції Закону №2453-VІ від 07.07.10; із змінами, внесеними згідно із Законом №4176 -VІ від 20.12.2011р.)

В обґрунтування клопотання на поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали апелянт зазначив, що не скористався своїм правом на апеляційне оскарження ухвали суду від 08.07.2014р. у зв'язку з тим, що перебуває у стані ліквідаційної процедури банкрутства, а на рахунку боржника відсутні кошти для сплати судового збору.

Крім того, апелянт просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги з тих же підстав (перебування апелянта в ліквідаційній процедурі).

Колегія суддів, розглянувши заявлені клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги та звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, зазначає наступне.

За приписами ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.13 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі, а тому колегія суддів не може вважати вказану заяву про звільнення від сплати судового збору обґрунтованою.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, стаття 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює те, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов'язків, передбачених процесуальним законом.

Колегія суддів зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується, виходячи із поважності причин пропуску строку, які, в цьому випадку, не вбачаються за відсутності обставин, що об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги.

Отже, можливість вчасного подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Полтавської області від 08.07.2014р. залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер. Саме тільки факту неплатоспроможності апелянта - ТОВ «Інтер-Авто», та введення ліквідаційної процедури відносно нього недостатньо для задоволення клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги за тих обставин, що матеріали справи не містять доказів того, що апелянт не міг за об'єктивних обставин, що перешкоджали б йому раніше скористатись наданими законодавством процесуальними правами протягом майже двох років.

Тому підстав для відновлення пропущеного процесуального строку, а також задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору у даному випадку колегія суддів не вбачає.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів покладений на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апеляційна скарга підлягає поверненню у силу приписів п.3, п.4 ч.1 ст.97 ГПК України, якою встановлено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи вищевикладені обставини, зокрема, те, що відновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду господарського суду Полтавської області від 08.07.2014 року суперечить вищезазначеним нормам законодавства, судова колегія дійшла висновку про повернення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 53, 91, ч.2 ст.93, п.3, п.4 ч.1 ст.97 ГПК України Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтер-Авто" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтер-Авто" у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Повернути апеляційну скаргу заявнику.

Додаток: заявнику - матеріали скарги на 50 арк. та поштовий конверт на 1 арк.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя О.О.Крестьянінов

Суддя В.О.Фоміна