РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Справа № 903/108/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

при секретарі судового засідання Максютинській Д.В.

за участю представників сторін:

від позивача: представник не з'явився.

від відповідача 1: представник не з'явився.

від відповідача 2: ОСОБА_1, довіреність № 01-01/6990, від 31.08.2012р.

розглянувши апеляційну скаргу позивача на ухвалу господарського суду Волинської області від 06.04.16 р. у справі № 903/108/16 (Суддя Вороняк А.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями "Євролакт"

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД

2. Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" у м. Луцьку

про розірвання договорів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями Євролакт(надалі - Позивач) звернулось з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД( надалі-Відповідач1), публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (надалі- Відповідач 2) про розірвання іпотечного договору №151208Z127 від 08.12.2008р. та договору застави №151208Z131 від 08.10.2008р.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 6 квітня 2016 року (том 2, а.с. 178-179) виключено відповідача 1 - товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД зі складу відповідачів у справі №903/108/16, справу №903/108/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями Євролакт до публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про розірвання іпотечного договору №151208Z127 від 08.12.2008р. та договору застави №151208Z131 від 08.10.2008р. направлено за територіальною підсудністю до господарського суду м. Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44Б).

Не погоджуючись із даною ухвалою Позивач звернувся з апеляційною скаргою (том 3, а.с. 18-19) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу господарського суду Волинської області від 6 квітня 2016 року у справі № 903/108/16, якою виключено Відповідача - 1 товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД із складу відповідачів та справу направлено за територіальною підсудністю до господарського суду м. Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44Б), скасувати повністю та передати справу № 903/108/16 на розгляд по суті до господарського суду Волинської області.

Апеляційну скаргу скаржник обґрунтовує тим, що вказане рішення є незаконним, прийнятим з порушенням норм процесуального права. Посилається на те, що вчиняти процесуальні дії щодо виключення відповідача із складу учасників судового процесу, суд першої інстанції не наділений, тому господарський суд Волинської області вийшов за межі наданих йому повноважень та порушив норми ГПК України. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 17 ГПК України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 6 травня 2016 року (том 3, а.с. 16) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено на 17 травня 2016 року на 10 годин 40 хвилин.

Представник Позивача в судове засідання від 17 травня 2016 року не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Водночас 16 травня 2016 року до Рівненського апеляційного господарського суду надійшов Лист-повідомлення вих. № 10/05-16 від 10.05.2016. від Позивача щодо повноважень на вчинення будь-яких дій від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями "Євролакт"(том 3, а.с. 30) та клопотання вих. № 1459/16 від 16 травня 2016 року про відкладення розгляду справи № 903/108/16 та продовження строку розгляду апеляціної скарги на ухвалу господасрького суду (том 3, а.с. 34).

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 Господарського процесуального кодексу України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи наведені норми законодавства, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, визначені ч. 2 ст. 102 ГПК України, суд не вбачає за можливе задовольнити клопотання скаржника щодо відкладення та продовження строку розгляду скарги.

Відповідачем 2 на виконання вимог ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 6 травня 2016 року подано відзив на апеляційну скаргу з додатками (том 3, а.с. 38-40), в якому просить суд залишити ухвалу господарського суду Волинської області від 6 травня 2016 року у справі № 903/108/16 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представника Відповідача-2, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами іпотечного договору №151208Z127 від 08.12.2008р. та договору застави №151208Z131 від 08.10.2008р. є ТОВ Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями Євролакт (іпотекодавець, заставодавець) та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (іпотекодержатель, заставодержатель).

Предметом позовних вимог є розірвання іпотечного договору №151208Z127 від 08.12.2008р. та договору застави №151208Z131 від 08.10.2008р..

ТОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД не є стороною зазначених спірних договорів, а тому слід вважати, що позовних вимог до "Каскад-Продакшн" ЛТД позивач не заявляв.

Враховуючи, що предметом позовних вимог є розірвання договорів (господарсько-правовий спір), сторонами яких є товариство з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями Євролакт та публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", місцевий суд правомірно дійшов висновку про наявність підстав для виключення відповідача 1 - ТОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД із складу відповідачів, покликаючись на п.1 ч. 1 ст. 65 ГПК України.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 65 ГПк України до дій, які вчиняє суддя по підготовці справи до рогзгляду належить вирішення питання про залучення до участі у справі іншого відповідача та про виключення чи заміну неналежного відповідача.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що судом не порушено вимог ГПК України, зокрема процесуальна дія щодо виключення ТОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД з числа відповідачів вчинена судом в межах підготовки справи до розгляду. В судовому засіданні 22.03.16р. (перше судове засідання за участю представників сторін) (т. 2 а.с. 74) судом заслухані клопотання, подані позивачем та відповідачем 2, та відкладено розгляд справи у зв"язку з необхідністю отримати від сторін документи, що витребовувалися ухвалою про порушення провадження у справі від 26.02.16р., з причини їх неподання сторонами. Тобто, судом не здійснювався розгляд справи по суті, а тому порушень процесуальних норм в діях суду не вбачається.

Доводи представника позивача, що відповідачем у справі може бути не лише сторона договору, який розривається, а й особа, яка є учасником правовідносин, що спричинила вимогу про розірвання договору та своїми діями призвела до порушення прав позивача, відхиляються судом, оскільки відповідачами у справах щодо укладання, зміни, розірвання, визнання недійсними договорів повинні бути сторони цих угод - особи, зобов"язані за умовами договору здійснити певні дії. Також з тексту позовної заяви вбачається, що жодних вимог до ТОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД позивач не заявляє.

А тому, колегія суддів вважає, що дії позивача щодо визначення ТОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД відповідачем у даній справі слід вважати такими, що спрямовані на зміну територіальної підсудності справи.

При підготовці справи до розгляду місцевим судом також встановлено, що ухвалою господарського суду Волинської області від 11.03.2016р. у справі №903/623/13, звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД затверджено, а юридичну особу - товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД (м. Луцьк, вул. Єршова, 3, ) ліквідовано.

Відповідно до ст.129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Отже, одним з основних принципів судочинства, закріплених конституційно, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен не лише правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін, а й додержуватись норм процесуального права.

Вказаний конституційний принцип реалізується: положеннями ст.4 ГПК України, в силу якої, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, ГПК України, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України, а також іншими нормами.

Так, відповідно до ст.13 ГПК України, місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам. При цьому, розмежування компетенції між господарськими судами щодо розгляду справ відбувається з урахуванням правил підсудності.

Згідно ч.1 ст.15 ГПК України, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо.

Згідно ч.1, 3 ст.17 ГПК України, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи. Справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № від 05.04.2016р.(станом на 05.04.2016р.) місцезнаходженням ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" є: 03150, м.Київ, Голосіївський район, вул. Антоновича, 127.

Згідно п.20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" закріплено, що відповідно до статей 13, 15 ГПК підсудність справ визначається за предметними і територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (стаття 16 ГПК). Визначаючи територіальну підсудність справи, господарські суди повинні виходити з того, що місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Згідно п.20.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011р. «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», спори, пов'язані з укладанням, зміною умов, розірванням чи визнанням недійсними договорів, підлягають вирішенню господарським судом за місцем знаходження однієї з сторін, до якої звернувся заявник.

Згідно ст.93 Цивільного кодексу України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно абз.2 п.3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", місцезнаходження юридичної особи а визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

Дійсним місцезнаходженням відповідача необхідно вважати саме ту адресу, яка зазначена в його установчих документах та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оскільки такі відомості є обов'язковими для юридичної особи.

А відтак, колегія суду погоджується з висновком суду першої інстанції про виключення відповідача 1 ТОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД зі складу відповідачів, та з урахуванням того, що належним відповідачем у справі є ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (вказана обставина існувала на момент порушення провадження у справі), місцезнаходженням якого є: 03150, м.Київ, Голосіївський район, вул. Антоновича, 127, керуючись ч.1 ст.15 ГПК України, суд приходить до переконання, що справа №903/108/16 підсудна господарському суду м. Києва.

Посилання представника позивача на ч.3 ст.17 ГПК України колегією суддів не беруться до уваги, оскільки встановлено місцезнаходження сторони (відповідача 2 - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України") за спірними договорами згідно витягу з ЄДРПОУ. При цьому підсудність справи на час порушення провадження та вчиненням судом дій до підготовки даної справи до розгляду не змінювалася.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для задоволення скарги.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно ст.49 ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями "Євролакт" на ухвалу господарського суду Волинської області від 06.04.16 р. у справі № 903/108/16 залишити без задоволення

Ухвалу господарського суду Волинської області від 06.04.16 р. у справі № 903/108/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 903/108/16 надіслати господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.