ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.05.2016р. Справа №905/1230/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автор Групп», ,

м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат

імені Ілліча», , м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в сумі 8012,70 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автор Групп», м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь, про стягнення заборгованості в сумі 8012,70 грн., у тому числі основний борг в сумі 5446,80 грн., три проценти річних в сумі 180,41 грн., інфляція в сумі 2385,49 грн.

Згідно із ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач заявою від 06.05.2016р. збільшив предмет позову, заявивши вимог про стягнення заборгованості в сумі 8286,12 грн., у тому числі основний борг в сумі 5446,80 грн., три проценти річних в сумі 206,82 грн., інфляція в сумі 2632,50 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобовязань щодо оплати товару, отриманого згідно експрес-накладної №6095 від 25.12.2014р.

Відповідач надав заперечення на позов, що надійшли до суду 06.04.2016р., в яких стверджує про недоведеність позивачем факту постачання товару 30.12.2014р., невірне нарахування суми інфляції. В поясненнях від 23.05.2016р. відповідач також заперечує проти віднесення на нього витрат, повязаних зі сплатою послуг адвоката.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

17.11.2014р. позивачем відповідачу було виставлено рахунок-фактуру №АВ-0000344 від 17.11.2014р. щодо вартості гігрометру/шумоміру/люксметру/термометру/ DT-8820 у кількості 1 од. у розмірі 5446,80 грн.

17.11.2014р. відповідачем видано довіреність №110/2161 від 17.11.2014р. на імя ОСОБА_2 на отримання від позивача гігрометру/шумоміру/люксметру/термометру/СЕМ DT-8820 на підставі рахунку-фактури №АВ-0000344 від 17.11.2014р.

Гарантійним листом від 04.12.2014р. №110/2865 відповідач звернувся до позивача з заявою щодо постачання гігрометру/шумоміру/люксметру/термометру/СЕМ DT-8820. При цьому, у вказаному листі відповідачем було гарантовано позивачу оплату рахунку-фактури №АВ-0000344 від 17.11.2014р. протягом 35 календарних днів від дати постачання обладнання.

Експрес-накладною №6095 від 25.12.2014р. позивачем на адресу відповідача через ТОВ «Нова пошта» було направлено електричне обладнання та матеріали. У вказаній накладній позивачем зазначено прізвище, імя та по-батькові контактної особи відповідача ОСОБА_2, а також міститься відмітка про отримання товару 30.12.2014р.

Згідно акту від 31.12.2014р. №6996, складеного комісією ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» з приводу надходження від позивача згідно договору №110/6426/2525 від 05.11.2014р. гігрометру/шумоміру/люксметру/термометру/СЕМ DT-8820 виявлено відсутність документів, які підтверджують якість приладу, а також незаповнення гарантійного зобовязання.

За змістом письмових пояснень позивача, що надійшли до суду 10.05.2016р., пояснень відповідача від 23.05.2016р., відповідного договору постачання №110/6426/2525 від 15.11.2014р. у формі єдиного документу сторонами підписано не було. Одночасно, оригінал рахунку-фактури №АВ-0000344 від 17.11.2014р., акт від 31.12.2014р. №6996 знаходяться у відповідача.

Відповідач у запереченнях на позов, що надійшли 06.04.2016р., факт отримання від позивача гігрометру/шумоміру/люксметру/термометру/СЕМ DT-8820 вартістю 5446,80 грн. не заперечує, не спростовує. Одночасно, відповідач стверджує про відсутність у матеріалах справи жодних первинних документів, які б підтверджували отримання ним даного товару саме 30.12.2014р.

Проте, всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України відповідачем відповідних доказів, в підтвердження наведених ним у запереченнях обставин, які б спростовували відомості, що містяться у наданих позивачем документах, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно із ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Погоджена дія двох або більше сторін є дво- чи багатостороннім правочином.

Таким чином, за висновками суду, з урахуванням вимог ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України внаслідок передачі позивачем товару та прийняття останнього відповідачем, між сторонами виникли відповідні зобовязання.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вказувалось вище, у листі від 04.12.2014р. №110/2865 відповідач гарантував позивачу сплату отриманого обладнання протягом 35 календарних днів від дати постачання обладнання.

Позивач, здійснивши після отримання цього листа відповідне постачання товару, фактично погодився з таким терміном оплати.

З урахуванням викладеного, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість отриманого від позивача товару в строк до 04.02.2015р.

Свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 5446,80 грн. за отриманий товар, всупереч ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім суми основного боргу, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення інфляцію в сумі 2632,50 грн. за період з січня 2015р. по квітень 2016р. та три проценти річних в сумі 206,82 грн. за період з 03.02.2015р. по 10.05.2016р.

При цьому, щодо вимог про стягнення інфляції за січень-лютий 2015р. в сумі 457 грн. 53 коп. суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до п.3.2 постанови пленума Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, враховуючи, що відповідач мав сплатити вартість отриманого від позивача товару в строк до 04.02.2015р., нарахування позивачем суми інфляції за січень, лютий 2015р. є неправомірним.

Як наслідок, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція в сумі 2174,97 грн. за березень 2015р.-квітень 2016р.

Одночасно, за викладених вище обставин, позивачем також неправомірно нараховано три проценти річних, починаючи з 03.02.2015р. Тобто, правомірним є стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних за період з 05.02.2015р. по 10.05.2016р. в сумі 206,38 грн., а решта вимог в цій частині є неправомірною.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення інфляції в сумі 457,53 грн. та трьох процентів річних в сумі 0,44 грн. є неправомірним, виходячи з того, що заперечення відповідача проти основного боргу є недоведеними, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 7828,15 грн., у тому числі основний борг в сумі 5446,80 грн., три проценти річних в сумі 206,38 грн. та інфляція в сумі 2174,97 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Позивачем у резолютивній частині заяви про збільшення позовних вимог від 06.05.2016р. також заявлено про віднесення на позивача витрат в сумі 3450,00 грн., повязаних зі сплатою послуг адвоката.

В обгрунтування даного клопотання позивачем до матеріалів справи додано договір про надання правової допомоги від 05.05.2016р., акт виконаних робіт за договором від 07.05.2016р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2788 від 18.01.2007р., посвідчення адвоката.

У відповідності до ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Таким чином, в контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи відповідних доказів сплати позивачем адвокатові витрат за його участь у справі, клопотання позивача підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автор Групп», м.Київ до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 8286,12 грн., у тому числі основний борг в сумі 5446,80 грн., три проценти річних в сумі 206,82 грн., інфляція в сумі 2632,50 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504 Донецька область, м.Маріуполь, вул.Левченка, буд.1, рах.№7612 в ПАТ «Перший український міжнародний банк» м.Донецьк, МФО 334851, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автор Групп» (04212 м.Київ, вул.М. Тимошенка, буд.15-Г, офіс 8, рах.№8438 в АТ «Прокредитбанк» м.Київ, МФО 320984, ) основний борг в сумі 5446,80 грн., три проценти річних в сумі 206,38 грн., інфляцію в сумі 2174,97 грн., всього заборгованість в сумі 7828 грн. 15 коп., судовий збір в сумі 1301 грн. 83 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 23.05.2016р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина