ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Справа № 926/468/16
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Хотин Чернівецька обл.

до Відкритого акціонерного товариства «Зовтрейдинвест», м.Гродно, Республіка Білорусь

про стягнення заборгованості за договором 351 158,43 грн.

Суддя Гушилик С.М.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2 адвокат (договір від 28.03.2016р.)

Від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ: фізична особа підприємець ОСОБА_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 29.03.2016 року звернувся з позовом до ВАТ «Зовтрейдинвест», м.Гродно Республіка Білорусь про стягнення заборгованості за договором поставки № 07/09/2015 від 07.09.2015 року в сумі 351158,43 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07.09.2015 року між ВАТ «Зовтрейдинвест» та позивачем було укладено Договір поставки №07/09/2015, за умовами якого позивач взяв на себе зобовязання поставляти відповідачу у власність ясеневі не обрізані лісоматеріали, а саме дошка 1-3 ґатунку, зазначені у Специфікації (товар), а останній зобовязаний прийняти вказаний товар та своєчасно здійснити оплату.

В порушення умов договору, відповідач прийняв товар, проте оплату провів частково, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 12076,43 євро (351158,43 грн.), яку позивач просить стягнути з відповідача.

Додатковою угодою (Специфікацією) №3 від 29.02.2016 року передбачено, що всі спори між сторонами цього Договору, які можуть виникнути, підлягають вирішення в господарському суді Чернівецької області (Україна), що стало підставою для звернення з позовом саме до господарського суді Чернівецької області.

Ухвалою суду від 29.03.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.04.2016 року.

Ухвалами суду від 18.04.2016 року та від 11.05.2016 року розгляд справи було відкладено.

Судом вище вказані ухвали направлено на адресу економічного суду Гродненської області Республіки Білорусь із дорученням про вручення судових документів відповідачу на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності та ст. 125 Господарського процесуального кодексу України. Дані доручення економічним судом Гродненської області виконано, про що зазначено у відповідних ухвалах економічного суду Гродненської області Республіки Білорусь та підтверджено повідомленням про вручення.

Отже, відповідач ВАТ «Зовтрейдинвест» вважається належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання.

В судовому засіданні, яке відбулося 25.05.2016 року, представник позивача підтримав свої вимоги, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 25.05.2016 року повторно не зявився і причини своєї неявки суду не повідомив.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Разом з тим, незявлення представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору по суті, справу може бути розглянуто без його участі за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи було неодноразово відкладено, суд дійшов висновку, що підстав для повторного відкладення розгляду справи в звязку з незявленням представника відповідача, суд не вбачає, а відтак справа розглядається по суті за матеріалами наданими позивачем.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2015 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та ВАТ «Зовтрейдинвест» було укладено договір № 07/09/2015 (далі договір) на постачання лісоматеріалів ясеневих не обрізаних, а саме дошка 1-3 ґатунку.

За умовами договору позивач взяв на себе зобовязання поставляти відповідачу у власність ясеневі не обрізані лісоматеріали, а саме дошка 1-3 ґатунку, зазначені у Специфікації (товар), а останній зобовязаний прийняти вказаний товар та своєчасно здійснити оплату (п.1.1 договору).

Відповідно до п.п.2.1-2.4 договору сума договору складає 500000 Євро. Ціна і асортимент товару вказані в інвойсах. Вартість тари, упаковки входить у вартість товару. Тара не повертається. Валюта договору євро.

Товар поставляється на умовах, погоджених із сторонами на кожну партію товару, в специфікаціях, не пізніше 90 днів з моменту предоплати (п.3.1 договору).

Відповідно до п.3.2 договору продавець має право на дострокову передачу товару.

Покупець здійснює 100% предоплату за товар або оплачує повну вартість кожної поставки протягом 10 банківських днів, після предявлення Продавцем належних документів, а саме: рахунок-фактури, специфікацію, митна декларація.

Враховуючи п.8.1 договору за не виконання чи за неналежне виконання умов даного Договору, відсутність поставки, недопоставка, поставка неякісного товару, поставка товару з порушенням строків Продавець сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,01% від розміру вартості партії поставленого товару за кожен день прострочки.

За порушення строків оплати Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі 0,01% від суми платежу за поставлену партію товару за кожен день прострочення (п.8.2 договору).

Пунктом 9.3 договору зазначено, що даний Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і дійсний до 31.12.2016 року включно. При відсутності повідомлень сторін про припинення договору у звязку із спливом строку, договір вважається продовженим на тих же умовах строком на один рік.

Договір складених на російській мові у двох примірниках, по одному для кожної сторони, мають однакову юридичну силу (п.9.2 договору)

Відповідно до специфікації №3 від 07.09.2015 року сторони домовилися внести зміни в розділ 6 пункт 6.1 договору, а саме всі спори між сторонами розглядаються в господарському суду Чернівецької області, країна Україна.

Відповідно до п. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» у якості однієї з підстав визначення підсудності справи судам України визначає випадок, коли сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності справ судам України передбачених статтею 77 цього Закону України.

Таким чином, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності, спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу III ГПК.

Статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено здійснення судом України юрисдикції у випадку укладення сторонами відповідної угоди, та закріплення вибору підсудності справи з іноземним елементом «пророгаційної угоди». У пророгаційній угоді вказується суд певної держави, а отже дана угода не лише обґрунтовує компетенцію обраного суду, але й виключає можливість вирішення спору в суді іншої держави.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991, № 959-XII передбачено, що зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб'єктів господарської діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами; зовнішньоекономічний договір (контракт) - матеріально оформлена угода двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності.

У відповідності до ст. 6 зазначеного Закону зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. Повноваження представника на укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) може випливати з доручення, статутних документів, договорів та інших підстав, які не суперечать цьому Закону. Дії, які здійснюються від імені іноземного суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності України, уповноваженим на це належним чином, вважаються діями цього іноземного суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Оплата по договору відбувається в національній валюті України гривні, в безготівковій формі платіжним дорученням. Оплата за фактично поставлений товар відбувається протягом 7 календарних днів з моменту поставки товару (п.п. 4.3., 4.4. Договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними CMR № 0816946 від 30.12.2015р. та № 0816943 від 30.12.2015р., вантажно митними деклараціями форми МД-2 № 901050001/2015/001834 та МД-2 № 901050001/2015/001836, рахунками № 14 від 29.12.2015р. і № 15 від 29.12.2015р. Відповідачем товар був оплачений частково, що підтверджено актом звірки розрахунків від 24.02.2016р., а також листом № 32/ю від 24.02.2016р.

Згідно статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Відповідно до вимог Постанови від 12.05.2014р. №270 Правління Національного Банку України «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Згідно статті 4 Закону України від 23.09.94 N 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами, крім субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Судом встановлено, що відповідач не оплатив суму поставки, що призвело до виникнення заборгованості по рахункам № 14 і № 15 в сумі 12076,43 Євро.

З метою недопущення нарахування штрафних санкцій по неповерненню валютної виручки, позивач звернувся до суду про стягнення зазначеної заборгованості з відповідача.

Статтею 1 Цивільного кодексу України та статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами статті 509 ЦК України, зобовязання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обовязку.

Частиною 1 ст.712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник) зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 526 ЦК України, що кореспондується із ст.193 ГК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, однак відповідач неналежним чином виконав свій обовязок щодо розрахунку за отриманий товар, а тому з нього слід стягнути зазначену вище заборгованість.

Докази, що підтверджують виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати вартості поставленого товару в повному обсязі на момент розгляду спору судом у матеріалах справи відсутні, при цьому, позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином.

За таких обставин, суд вважає доводи позивача про порушення його майнових прав на суму 12076,43 Євро за поставлений товар правомірними, документально підтвердженими, також суд зазначає, що відповідачем, під час розгляду справи, жодних доказів та пояснень на спростування обставин, зазначених позивачем у позовній заяві, не надано, відповідач систематично не зявлявся в судове засідання, відзиву на позов суду не наддав, отже суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.55 Господарського процесуального кодексу України ціна позову у позовах про стягнення іноземної валюти визначається в іноземні валюті та у карбованцях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

Сума боргу в розмірі 12076,43 євро у відповідності до офіційного курсу євро до гривні станом на 28.03.2016р. становить становить 351158,43 гривень.

Судові витрати покладаються на відповідача з вини якого спір безпідставно доведено до вирішення в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85, 116, 123-124 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Зовтрейдинвест», 230005, Республіка Білорусь, м.Гродно, вул.Мясніцькая, 12, (реєстраційний номер 591002082) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Чернівецька область, м.Хотин, вул.Горького, 96, (код НОМЕР_1) 351158,43 грн.основної заборгованості та 5267,39 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено 25.05.2016 року

Суддя С.М. Гушилик