ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" травня 2016 р. Справа № 5023/1306/11

вх. № 1306/11

Суддя господарського суду: Сальнікова Г.І.

при секретарі судового засідання: Гончарова В.В.

за участю представників сторін:

стягувача (скаржника) - Блошко В.М. (дов. № б/н від 25 травня 2007 року);

боржника - Левченко Ю.О.(дов.№П9/174 від 13.05.2016 року);

Державної казначейської служби України - Мельниченко В.С. (дов. №5-15/68-68 від 04.01.2016 року);

ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області - не з'явився

розглянувши скаргу ФОП ОСОБА_4 на бездіяльність Державної казначейської служби України та Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області та зобов'язання нарахування компенсації та здійснити виплату по справі

за позовом ФОП ОСОБА_4, м. Харків

до Підприємства Дергачівської виправної колонії № 109 управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області, с. Дворічний Кут

про стягнення 40435,97 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.04.2011 р. по справі № 5023/1306/11 за позовом ФОП ОСОБА_4 до Підприємства Дергачівської виправної колонії № 109 управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області позовні про стягнення 40435,97 грн. позовні вимоги задоволені частково : стягнуто з Підприємства Дергачівської виправної колонії № 109 управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 37360, грн. основного боргу, 946,45 грн. - 3% річних, 1969,92 грн. інфляційних, 402,32 грн. державного мита, 234,82 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, в задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2011 року апеляційну скаргу Підприємства Дергачівської виправної колонії № 109 було залишено без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 04.04.2011 року по справі № 5023/1306/11 залишено без змін.

09.06.2011 на виконання рішення суду виданий відповідний наказ.

ФОП ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою ФОП ОСОБА_4 на бездіяльність Державної казначейської служби України та Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області та зобов'язання нарахування компенсації та здійснити виплату, в якій просить суд:

- визнати бездіяльність Державної казначейської служби України, Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області щодо виконання наказу господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі №5023/1306/11 та стягнення з Підприємства Дергачівської виправної колонії (№109), повна назва: Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№109), Харківська область., Дергачівський р-н. с. Дворічний Кут, боргу в розмірі 27 042,51 грн. на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 код ЄДРЮОФОП НОМЕР_1, а дії протиправними;

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області нарахувати компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування коштів згідно наказу господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі №5023/1306/11 та винести рішення або постановити про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів;

- зобов'язати Державну казначейську службу України здійснити виплату суми боргу в розмірі 27042,51 грн. користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 код ЄДРЮОФОП НОМЕР_1 п/р НОМЕР_2 в ПАТ "Укрсоцбанк" м. Київ, МФО 300023 щодо наказу господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі № 5023/1306/11 та суму компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів.

Ухвалою суду від 24 березня 2016 р. прийнято скаргу ФОП ОСОБА_4 на бездіяльність Державної казначейської служби України та Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області та зобов'язання нарахування компенсації та здійснити виплату до розгляду, розгляд призначено на 04 квітня 2016 р. о 11:30 год.

Ухвалою суду від 04 квітня 2016 р. розгляд скарги було відкладено на 25 квітня 2016 р. о 10:45 год.

Ухвалою суду від 25 квітня 2016 р. розгляд скарги було відкладено на 12 травня 2016 р. о 12:00 год.

Ухвалою суду від 12 травня 2016 р. розгляд скарги було відкладено на 16 травня 2016 р. о 12:30 год.

В судовому засіданні 16 травня 2016 р. суд ставив на обговорення клопотання представника УДКС України в Дергачівському районі Харківської області про залучення до участі у справі належних суб'єктів, а саме Кабінет Міністрів України та Міністерство фінансів України (вх.№14559/16 від 29.04.2016.

Господарський суд, розглянувши вищевказане клопотання відмовив в його задоволені, виходячи із наступного.

У відповідності до п. 9.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо. Але статей 24 та 27 Господарського процесуального кодексу України серед них немає.

З огляду на зазначене, дослідивши клопотання представника УДКС України в Дергачівському районі Харківської області про залучення до участі у справі належних суб'єктів, а саме Кабінет Міністрів України та Міністерство фінансів України (вх.№14559/16 від 29.04.2016), суд не знайшов правових підстав для його задоволення, тому відмовив в його задоволенні, а також оголосив перерву у судовому засіданні до 19 травня 2016 року о 12:30 год.

19.05.2016 року на електронну адресу суду () від представника ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, також представник просить суд відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ГПК України участь в господарських засіданнях визначена як право, а не обов'язок сторони по справі.

Відповідно до п.3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд, дослідивши заяву представника ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, вважає за можливе задовольнити її в частині розгляду справи без участі представника ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області.

19.05.2016 до канцелярії суду (вх. №16558) від представника стягувача (скаржника) надійшли додаткові пояснення до скарги.

19.05.2016 року до канцелярії суду (вх.№16569) від представника боржника надійшли пояснення на скаргу на бездіяльність державного виконавця.

Представник стягувача (скаржника) в судовому засіданні 19.05.2016 просив суд задовольнити скаргу.

Представник боржника в судовому засіданні 19.05.2016 проти скарги заперечив, вказав на те, що рішення суду підприємство Дергачівської виправної колонії (№109) не може виконати, в зв'язку з тим, що підприємство знаходиться в важкому фінансовому стані, кредиторська заборгованість складає 11 млн.грн.

Представник УДКС України в Дергачівському районі Харківської області в судовому засіданні 19.05.2016 проти скарги заперечив.

Представник ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання 19.05.2016 не з'явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про дату, час та місце наступного судового засідання суду від 16.05.2016 у справі №5023/1306/11, яке долучене судом до матеріалів справи.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали скарги, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.04.2011 р. по справі № 5023/1306/11 за позовом ФОП ОСОБА_4 до Підприємства Дергачівської виправної колонії № 109 управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області позовні про стягнення 40435,97 грн. позовні вимоги задоволені частково : стягнуто з Підприємства Дергачівської виправної колонії № 109 управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 37360, грн. основного боргу, 946,45 грн. - 3% річних, 1969,92 грн. інфляційних, 402,32 грн. державного мита, 234,82 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, в задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2011 року апеляційну скаргу Підприємства Дергачівської виправної колонії № 109 було залишено без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 04.04.2011 р. по справі № 5023/1306/11 залишено без змін.

09.06.2011 р. на виконання рішення суду виданий відповідний наказ, який був своєчасно пред'явлений стягувачем до примусового виконання до ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області.

17.02.2015 р. державним виконавцем ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області прийнята постанова про повернення виконавчого документу стягувачу за відсутністю майна у боржника на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

21.07.2015 року стягувачем подано повторно наказ для виконання. 24.07.2015 року державним виконавцем ВДВС відкрито виконавче провадження ВП 48215740, стягувача не повідомлено відповідно ч. 5 ст. 25 та ч.1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження".

31.07.2015 року головним державним виконавцем Мєрємєря В.П. ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області винесена постанова про приєднання до зведеного виконавчого провадження, та не направлено стягувачу відповід но до ч. 2 ст. 25 Закону "Про виконавче провадження".

ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області супровідним листом №4458 від 01.10.2015 року направив наказ по справі №5023/1306/11, виданий 09.06.2011 року до Державної казначейської служби України на підставі ч. 3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та не повідомив стягувача. Дата надходження до ДКСУ 06.10.2015 р. за вх. № 8-17870 встановлена самим стягувачем.

06.10.2016 року головним державним виконавцем Мєрємєря В.П. ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області винесена постанова про зупинення виконавчого провадження, не дотримано терміну винесення у день надсилання 02.10.2015 року та не повідомлено стягувача у триденний строк відповідно ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Доказів направлення стягувачу постанов та документів ВДВС до суду не надав.

Стягувач стверджує, що кошти не перераховані. ВДВС підтвердив, що даних про виконання рішення суду не надходило. Відтак ДКСУ не здійснила перерахування коштів за рішенням суду у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомлення про виплату коштів державному виконавцю або стягувачу на підставі ч. 6 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до ст.19 Конституції України "органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України". Тобто законодавчо встановлені межі поведінки органів державної влади та їх посадових осіб поділять їхні дії на правомірні (такі, що знаходяться в межах норм права) та протиправні (або неправомірні, тобто такі, що виходять за межі норм права). Вчинення правомірних дій посадовими особами органів державної влади означає, що вони не порушують зазначену ст.19 Конституції України. Вчинення ж протиправних дій, означає, що в даному випадку правопорядок порушено і мають настати певні юридичні наслідки. І вони мають бути негативними для правопорушника.

В поданій скарзі скаржник, зокрема, просить визнати бездіяльність Державної казначейської служби України та Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області щодо виконання наказу господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі №5023/1306/11 про стягнення з Підприємства Дергачівської виправної колонії (№109) 27042,51 грн., а дії противоправними. Також просить зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області нарахувати компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування коштів, а Державну казначейську службу України здійснити виплату суму боргу у розмірі 27042,51 грн. та суму компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовим актами, виданим відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Законом України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 7 ЗУ "Про державну виконавчу службу" працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд також зазначає, що частиною 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З 01.01.2013р. набрав чинності Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", ч.1 статті 4 якого передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. При цьому ч.2. ст.4 передбачено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Враховуючи п.3 Прикінцевих та перехідних положень виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Викладене свідчить про те, що наказ суду по справі №5023/1306/11 повинен виконуватись державною виконавчою службою, але з урахуванням як вимог Закону України "Про виконавче провадження", так і вимог Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Пунктом 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) передбачено, що у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

В такому випадку п. 18 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню. Відповідно ч.1 ст. 39 цього Закону Державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1-17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а з підстави, передбаченої пунктом 18 частини першої статті 37 цього Закону, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Частиною 6 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що перерахування коштів за рішенням суду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомлення про виплату коштів державному виконавцю, державному підприємству або юридичній особі.

Статтею 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що у разі, якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (частина 1). А компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи нараховується державним виконавцем протягом п'яти днів з дня отримання ним повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, про перерахування коштів, крім випадку, коли кошти перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Таким чином, суд вважає, що після встановлення відсутності коштів на відкритих рахунках та майна боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення суми боргу за виконавчим документом, що стало підставою для повернення виконавчого документу стягувачу згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець повинен скласти відповідний акт, а керівник направити наказ суду до відповідного органу Держказначейства згідно з п. 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) для виконання рішення суду за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, що і було здійснено Дергачівського районного управління юстиції Харківської області. Однак державним виконавцем не направлено копію постанови ВП 48215740 від 24.07.2015 року стягувачу відповідно ч. 5 ст. 25 та ч.1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження", 06.10.2016 року винесена постанова про зупинення виконавчого провадження з не дотриманням терміну у день надсилання та не повідомлено стягувача у триденний строк відповідно ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження". В.о. заступника начальника ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області супровідним листом №4458 від 01.10.2015 року направив наказ №5023/1306/11 виданий 09.06.2011 року до Державної казначейської служби України та не повідомив стягувача відповідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Такі дії ВДВС не відповідають законодавству і слід визнати противоправними.

Суд зазначає, що відповідно ч.6 ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" перерахування коштів за рішенням суду здійснюється Державною казначейською службою України, у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомлення про виплату коштів державному виконавцю, державному підприємству або юридичній особі і мали бути перерахованими починаючи з 07.10.2015р по 06.01.2016 року. Але Державною казначейською службою України не перераховано коштів, не прийнято рішень, не подано пропозицій Мінфіну, відповідно пунктів 47-49 Порядку виконання рішень проявивши бездіяльність і в частині скарга про бездіяльність ДКСУ судом підлягає задоволенню.

Щодо вимог зобов'язати ВДВС нарахувати компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування коштів, а Державну казначейську службу України здійснити виплату суми 27042,51 грн. та суму компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів в цих частинах скарга судом не підлягає задоволенню виходячи з передчасності вимог. Так, як ДКСУ не перераховувала кошти, то ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" ще не передбачено нарахування та виплата компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, а тільки після нараховується державним виконавцем протягом п'яти днів з дня отримання ним повідомлення ДКСУ про перерахування коштів, крім випадку, коли кошти перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Згідно ст. 124 Конституції України, ст. 115 ГПК України, рішення суду, що набрали законної сили, є обов'язковим на всій території України та виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, не своєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, які не повинні шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

В даному випадку рішення суду не виконується з 2011 року, в продовж майже 5 років, що є не припустимим з огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини та позицію Конституційного Суду України, котрий неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": п. 2.1. згідно з частиною другою статті 43 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Також, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Виконання рішення суду може проводитись і іншими органами у випадках передбачених ст. 3 Законом України "про виконавче провадження".

Як державна виконавча служба, так і Державна казначейська служба України, зобов'язані виконувати рішення суду у відповідності з вимогами діючого законодавства України, та не потребується додатково судового рішення про таке зобов'язання.

При цьому сторона має право оскаржити конкретні дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів в порядку ст. 121-2 ГПК України.

Згідно п. 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на вищевикладене господарський суд приходить до висновку, що скарга в частині визнання бездіяльності Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області та Державної казначейської служби України по не виконанню наказу господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі №5023/1306/11, а дії противоправними та зобов'язання Державної казначейської служби України виконати наказ господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі №5023/1306/11 року підлягає задоволенню, в іншій частині скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на бездіяльність Державної казначейської служби України та Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області та зобов'язання нарахування компенсації та здійснення виплат задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Державної казначейської служби України, Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області щодо виконання наказу господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі №5023/1306/11 та стягнення з Підприємства Дергачівської виправної колонії (№109), повна назва: Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№109), Харківська область., Дергачівський р-н. с. Дворічний Кут, боргу в розмірі 27 042,51 грн. на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (код ЄДРЮОФОП НОМЕР_1), а дії противоправними.

Зобов'язати Державну казначейську службу України виконати наказ господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі №5023/1306/11 про примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 04.04.2011 року про стягнення з Підприємства Дергачівської виправної колонії (№109), повна назва: Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№109), Харківська обл., Дергачівський р-н. с.Дворічний Кут, , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (код ЄДРЮОФОП НОМЕР_1, п/р НОМЕР_2 в ПАТ "Укрсоцбанк" м. Київ, МФО 300023) боргу в розмірі 27042,51 грн.

В решті скарги відмовити.

Суддя Сальнікова Г.І.