РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2016Справа №910/29021/15

За позовом Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних справ» в інтересах BROADCAST MUSIC, INC (BMI)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська радіо група» (радіостанція «DJ FM»)

2) Всеукраїнської громадської організації «Скарбниця авторів музики»

про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав та штрафу

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

від позивача: Широка С.І. за довіреністю № 40 від 30.12.2015;

від відповідача 1: не з'явились;

від відповідача 2: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних справ» (далі - Організація) звернулась до Господарського суду міста Києва в інтересах BROADCAST MUSIC, INC. (далі - позивач, BMI) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська радіо група» (радіостанція «DJ FM») (далі - відповідач, Товариство) про стягнення 27 560,00 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав та штрафу у дохід державного бюджету у розмірі 2 756, 00 грн.

Позовні вимоги з посиланням на приписи статей 1, 15, 32, 33, 45, 47-52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» від 23.12.1993 № 3792-XII (далі - Закон) та статей 16, 426, 433 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) мотивовано неправомірним (без надання відповідного дозволу) використанням Товариством в ефірі належної йому радіостанції «DJ FM» шляхом публічного сповіщення музичного твору з текстом «Dessert» (виконавець Dawin, автор/композитор: Polanco Dawin), майнові авторські права на які знаходяться у колективному управлінні Організації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 02.12.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано виконати вимоги суду.

26.11.2015 відділом діловодства суду від представника Організації отримано додаткові матеріали по справі.

01.12.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 04.12.2015 розгляд справи призначено на 13.01.2016.

05.01.2016 відділом діловодства суду від представника Організації отримано клопотання про витребування додаткових доказів, а саме: ліцензії на мовлення ТОВ "Українська радіо група", виданої Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення та ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України, виданої ТОВ "Українська радіо група".

13.01.2016 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву та клопотання про залучення третьої особи.

В судове засідання 13.01.2016 представник Організації з`явився, підтримав своє клопотання про витребування доказів і просив суд його задовольнити.

В судове засідання 13.01.2016 представник відповідача не з`явився.

Заслухавши представника Організації суд прийшов до висновку про задоволення клопотання представника Організації про витребування додаткових доказів.

Ухвалою від 13.01.2016 розгляд справи відкладено на 04.03.2016.

В судове засідання 04.03.2016 представник Організації з`явився, надав клопотання про залучення до участі у справі відповідача 2, а саме: Всеукраїнську громадську організацію "Скарбниця авторів музики".

В судове засідання 04.03.2016 представник відповідача не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши представника Організації, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання представника Організації про залучення відповідача 2, а саме, Всеукраїнську громадську організацію "Скарбниця авторів музики".

Відповідно до ст. 24 ГПК України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Відповідно до зазначено в п.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона.

Ухвалою від 04.03.2016 розгляд справи відкладено на 05.04.2016 та залучено іншого відповідача - Всеукраїнську громадську організацію "Скарбниця авторів музики".

05.04.2016 через загальний відділ діловодства суду представник Організації подав письмові пояснення, в яких зазначає, що у тексті ліцензійного договору № 1/31-Л від 31.12.2013, укладеного між Всеукраїнською громадською організацією «Скарбниця авторів музики» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська радіо група», відсутнє визначення об'єктів авторського права, щодо яких ліцензійний договір укладався, що є ознакою відсутності погодження сторін ліцензійного договору його предмету, а отже, згідно приписів ч. 8 ст. 181 ГК України, договір є неукладеним, а також позовну заяву про стягнення авторської винагороди № 04.03/1116 від 31.03.2016 у новій редакції.

В судове засідання 05.04.2016 представник Організації з`явився, надав усні пояснення по суті справи.

В судове засідання 05.04.2016 представники відповідачів не з`явились, про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин, а саме в зв'язку із неявкою представників відповідачів, суд вважав за доцільне відкласти розгляд справи.

Ухвалою від 05.04.2016 розгляд справи відкладено на 05.05.2016.

05.05.2016 через загальний відділ діловодства суду представник Організації подав заяву, у якій просив вважати позовну заяву у новій редакції про стягнення авторської винагороди № 04.03/1116 від 31.03.2016 до Відповідача 1 - ТОВ «Українська радіо група» (радіостанція «DJ FM») та Відповідача 2 - Всеукраїнської громадської організації «Скарбниця авторів музики» неподаною та розглядати справу згідно позовної заяви у первинній редакції, а саме, - позовної заяви про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав № 3661 від 12.11.2015 р.

У судовому засіданні, призначеному на 05.05.2016, представник Організації підтримав вимоги, заявлені у позовній заяві про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав № 3661 від 12.11.2015 р. та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, причин неявки суду не повідомили, однак про дату, час та місце розгляду справи, були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду відповідачам.

Приймаючи до уваги, що представники відповідачів були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідачів не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Водночас, судом також враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 04.05.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Організації, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" є організацією колективного управління, яка діє на підставі Статуту, затвердженого наказом Державної служби інтелектуальної власності від 10.10.2014 року № 440-н і зареєстрованого державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві 14.10.2014 № 2047929, Свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України "Про облік організацій колективного управління" № 3/2003 від 22.08.2003 року та відповідно до положень ст.ст. 47-49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) управляє на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права.

Відповідно до своїх повноважень, передбачених положеннями статей 47-49 Закону, Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" на території України управляє виключними майновими авторськими правами, на підставі чого укладає з юридичними та фізичними особами угоди (надає дозволи) на використання творів авторів (в тому числі шляхом публічного виконання), проводить збір, розподіл і виплату авторської винагороди, здійснює захист порушених авторських прав.

Згідно ст. 45 Закону, суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами, зокрема, через організацію колективного управління.

Частиною 1 ст. 47 Закону передбачено, що суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління.

Згідно ч. 4 ст. 47 Закону, організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й про взаємне представництво інтересів. Організації колективного управління можуть доручати на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями управляти на колективній основі за кордоном майновими правами українських суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі й про взаємне представництво інтересів.

У відповідності з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права", організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо в організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Так, на підтвердження повноважень Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" на колективне управління виключними майновими авторськими правами Broadcast Music, Inc. (далі - ВМІ) способом публічного сповіщення спірного музичного твору свідчить укладений між сторонами договір про взаємне представництво інтересів від 31.12.2004 року, за умовами якого:

- слово «термін» означає період, що починається з 31.12.2004 та закінчується 31.12.2007, при чому даний період дії Договору від 31.12.2004 буде продовжуватися із року в рік автоматично, якщо він не буде розірваний іншою стороною рекомендованим листом, листом-підтвердженням або іншим еквівалентним повідомленням не пізніше ніж за шість місяців до закінчення кожного періоду (пункт «а» Договору від 31.12.2004);

- за Договором від 31.12.2004 Організація є єдиним представником інтересів Broadcast Music Ink. на території України протягом терміну Договору від 31.12.2004 (підпункт «б» пункту 1 Договору від 31.12.2004);

- сторони встановлюють, що Організація та її ліцензіати користуються всіма правами на твори Broadcast Music Ink., властивими для звичайної передачі прав на виконання, і якими користуються ліцензіати Організації на музичні композиції на території України (підпункт «в» пункту 2 Договору від 31.12.2004);

- кожна сторона підтверджує та гарантує, що вона має повні права та повноваження укладати Договір від 31.12.2004 та передавати права, що в ньому містяться, і права, передані за Договором від 31.12.2004, не будуть мати у своїй правовій охороні перешкод та претензій (пункт 7 Договору від 31.12.2004).

Broadcast Music Ink. є акціонерним товариством, юридичною особою Сполучених Штатів Америки, яка заснована в 1939 році та знаходиться за адресою: 320 West Street, New York 10019, U.S.A.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Відповідно до п. 10 статті ІІІ, в редакції додаткової угоди від 11.03.2013 року до договору, Агентство з метою ідентифікації музичних творів з репертуару іншої сторони даного договору може використовувати інформацію з CIS-Net (мережа баз даних (також званих вузлами) побудованих на основі Стандартів CIS, а також із WID (база даних інформації про музичні твори) та (база даних, що містить інформацію про зацікавлених осіб, їх імена (включаючи сценічні), їх права).

Крім того, Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" є постійним і повноважним членом міжнародної неурядової організації - Міжнародна конфедерація авторських та композиторських товариств (CISAC), заснованої у 1926 році з метою забезпечення захисту творців духовних цінностей і координації технічної діяльності між товариствами авторів та композиторів. Зазначене підтверджується, зокрема, листом Міжнародна конфедерація авторських та композиторських товариств (CISAC) від 02.04.2013 року, в якому зазначено, що ДП УААСП (правонаступником якого є Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав") є визнаним членом CISAC з 15.12.2000 року та зобов'язане діяти згідно з правилами CISAC. Кожне товариство має повну детальну інформацію щодо кожного члена та кожного твору створеного його членами. Інформація про твори, надана членами кожного товариства також надається кожному товариству-партнеру. Товариства можуть отримати дані за допомогою юридично дійсних та аутентичних електронних баз даних, які складають частину мережевого проекту Загальна Інформаційна Система CISAC ("CIS-net"), наприклад: товариство до якого належить певний композитор, автор або видавець, може бути визначене, якщо звернутися до так званого каталогу Зацікавлених Сторін (більш відома як "ІРІ"). Управління ІРІ було передано швейцарському товариству SUISA. ІРІ - електронна база даних, яка вміщує інформацію про композиторів, авторів та видавців творів, які захищені авторським правом, і яка надається товариством для всіх товариств світу у електронному вигляді.

Також, між SUISA - Швейцарським товариством з прав авторів на музичні твори, як власником і менеджером ІРІ Системи, та Державним підприємством "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (правонаступником якого є Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав"), як користувачем, була укладена Угода користувачів ІРІ, відповідно до якої користувачу надано доступ до системи ІРІ.

З виписки із системи ІРІ вбачається, що майнові авторські права на музичний твір «Dessert» (автор/композитор Polanco Dawin) належать іноземному авторсько-правовому товариству - BROADCAST MUSIC, INC (BMI).

Відповідно до договору про взаємне представництво інтересів, укладеним між вище зазначеним іноземним авторсько-правовим товариством та Державною організацією "Українське агентство з авторських та суміжних прав", на території України авторськими майновими правами щодо спірного музичного твору управляє Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав".

Таким чином, наведені вище обставини свідчать про те, що Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" здійснює колективне управління виключними майновими авторським правами BROADCAST MUSIC, INC (BMI) на зазначений вище музичний твір.

Так, до майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ст. 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Як зазначено в пункті 41 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання, в тому числі з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення) у місці, відкритому для публічного відвідування. Відповідальність за публічне виконання твору несе, зокрема, юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Відповідно до наказу Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" № Ф/121/15 від 23.09.2015 «Про проведення фіксації» на виконання ст. 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права», з метою здійснення фіксації порушення авторських прав під час публічного сповіщення творів з репертуару Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав", направлено начальника відділу моніторингу та фіксації правопорушень авторського права управління зборів авторської винагороди Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" Шульгу А.А. 24.09.2015 на фіксацію на матеріальні носії (аудіо та/або відео) факту публічного сповіщення творів радіостанцією «DJ FM» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська радіо група»). Результати фіксації оформити у вигляді «Акту».

Як зазначає Організація, актом фіксації публічного сповіщення творів від 24.09.2015, складеним уповноваженим представником Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" Шульгою А.А. в присутності представників громадськості: Новицької О.А. та Бугаєнко І.В. та відеозаписом публічного сповіщення на відеокамеру було встановлено, що в ефірі радіостанції «DJ FM», яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська радіо група» в період з 11 год. 40 хв. до 12 год. 39 хв. здійснено публічне сповіщення музичного твору «Dessert» (виконавець Dawin, автор/композитор: Polanco Dawin).

Обґрунтовуючи свої вимоги, Організації вказує, що використання Товариством вищевказаного музичного твору у власній господарській діяльності відбулося без дозволу правовласника та без сплати авторської винагороди, чим порушено авторські права, передбачені вимогами п. «а», статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно п. 3 ст. 426 ЦК України, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, що враховуючи приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (ст.. ст. 614, 1166 ЦК України).

Як встановлено судом вище, на підтвердження факту використання відповідачем музичного твору «Dessert» (виконавець Dawin, автор/композитор: Polanco Dawin) в радіоефірі «DJ FM», Організацією надано відеозапис публічного сповіщення та акт фіксації від 24.09.2015.

У процесі провадження у справі судом здійснено дослідження наданих доказів, зокрема, відеозапису фіксації факту порушення Товарситвом авторських прав на публічне сповіщення, з приводу чого суд встановив наступне.

З проведеного відеозапису достовірно вбачається, що публічне сповіщення музичних творів (в тому числі музичного твору «Dessert» (виконавець Dawin, автор/композитор: Polanco Dawin) відбувається в радіоефірі «DJ FM» на частоті 96,8 МГц з 11 год. 40 хв. до 12 год. 39 хв. 24.09.2015 саме в місті Києві, оскільки, зокрема, з 06 хв. 00 сек. по 06 хв. 10 хв. в ефірі пролунала реклама клубу «Saxon», а з 27 хв. 45 сек. до 27 хв. 55 сек. клубу «Atlas».

З інтернет ресурсу вбачається, що клуб «Saxon» знаходиться лише у м. Києві за адресою: вул. Онуфрія Трутенко, 4, а клуб «Atlas» за адресою: м. Київ, вул. Артема, 37-41.

Відеофіксація проводилася за допомогою відеокамери SONY DSR-HC 62E в режимі LP з мобільного телефону Prestigio MultiPhone 3500 Duo на стандартну mini DV касету SONY № 04НК4035М 3116/2 (яку було додано до матеріалів справи).

Також з відеозапису судом встановлено, що на мобільному телефоні ввімкнено радіостанцію на частоті 96,8 МГц (саме така частота відображена на екрані мобільного телефону), під час ефіру неодноразово лунають позивні радіостанції - «DJ FM». Крім того, відеозапис підтверджує, що джерелом відтворення радіоефіру є динамік мобільного телефону Prestigio MultiPhone 3500 Duo (під час перегляду відеозапису можливо побачити та почути додавання звуку на телефоні, закриття/відкриття динаміку телефону), а також, можливо здійснити ідентифікацію спірного музичного твору, оскільки, музичний твір публічно сповіщується повністю.

Згідно Рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 18.03.2009 р. № 450 (доданого до матеріалів справи представником позивача клопотанням від 01.12.2015 № 3901) Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська радіо група» (позивний - «DJ FM») продовжено строк дії ліцензії на мовлення НР № 0126-м від 06.06.2002 на 7 років та зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська радіо група» здійснює ефірне (радіоефірне) мовлення з використанням частоти 96, 8 МГц у м. Київ 24 години на добу.

Таким чином, на території міста Києва Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська радіо група» здійснив публічне сповіщення музичних творів в радіоефірі «DJ FM».

Також суд зазначає, що Організація мала право провести відеофіксацію, з огляду на положення пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 р. N 71 «Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань», за яким, суб'єкти комерційного використання повинні, зокрема, не перешкоджати представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

На підтвердження правомірності використання вказаного вище твору, Товариством надано суду ліцензійний договір № 1/31-Л від 31.12.2013 укладений між Всеукраїнською громадською організацією «Скарбниця авторів музики» (далі - ВГО «СаМ») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська радіо група» (далі - користувач), умовами якого передбачено, що ВГО «СаМ» від імені авторів та їх правонаступників, включаючи зарубіжних, надає користувачеві на умовах, визначених цим договором, невиключне право на публічне сповіщення шляхом передачі в ефір творів з репертуару ВГО «СаМ» та інших ОКУ, з якими підписані договори про співпрацю на території згідно ліцензій на мовлення Користувача, виданих Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення, а Користувач зобов`язується виплачувати ВГО «СаМ» авторську винагороду (роялті) відповідно до даного договору та Закону.

Так, відповідно до ст. 1109 ЦК України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У випадках, передбачених ліцензійним договором, може бути укладений субліцензійний договір, за яким ліцензіат надає іншій особі (субліцензіату) субліцензію на використання об'єкта права інтелектуальної власності. У цьому разі відповідальність перед ліцензіаром за дії субліцензіата несе ліцензіат, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Предметом ліцензійного договору не можуть бути права на використання об'єкта права інтелектуальної власності, які на момент укладення договору не були чинними.

Права на використання об'єкта права інтелектуальної власності та способи його використання, які не визначені у ліцензійному договорі, вважаються такими, що не надані ліцензіату.

У разі відсутності в ліцензійному договорі умови про територію, на яку поширюються надані права на використання об'єкта права інтелектуальної власності, дія ліцензії поширюється на територію України.

Якщо в ліцензійному договорі про видання або інше відтворення твору винагорода визначається у вигляді фіксованої грошової суми, то в договорі має бути встановлений максимальний тираж твору. Умови ліцензійного договору, які суперечать положенням цього Кодексу, є нікчемними.

Частиною другою статті 33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено, що договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов. Умову договору щодо зобов'язання фактично використовувати твір може бути включено до договору в разі, якщо сторони визнають її істотною, і тільки у цьому випадку колишній правовласник може вимагати від користувача фактичного використання твору.

Відсутність у договорі вказівки на конкретний твір, право на який передається за цим договором, означає, що сторонами в такому разі не визначено предмет договору і, отже, він є неукладеним. Такі ж наслідки тягне за собою й відсутність у відповідному договорі хоча б однієї з умов, визначених згаданою нормою як істотна (п. 30.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності»).

Отже, проаналізувавши зміст ліцензійного договору № 1/31-Л від 31.12.2013, суд відзначає, що останній не містить вказівки на конкретний твір, право на який передається за цим договором, що означає, що сторонами в такому разі не визначено предмет договору, відповідно він є неукладеним.

Тож, враховуючи зазначене вище, судом не приймається до уваги твердження відповідача про наявність в останнього необхідного обсягу прав на використання музичного твору.

Таким чином, судом встановлено, що виключні майнові авторські права на музичний твір «Dessert» (виконавець Dawin, автор/композитор: Polanco Dawin) належать позивачу.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Згідно статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 вказаного вище Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про: виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у

встановлених пунктом «г» ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Відповідно до п.п. 51.2, 52.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації. У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

В абз. 9 ч. 2 ст. 52 України «Про авторське право і суміжні права» зазначено, що при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пп. «г» п. 2 ст. 52 Закону № 3792-XII межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. України «Про авторське право і суміжні права», об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема музичні твори з текстом і без тексту.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази на своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з позовної заяви, Організацією заявлено вимогу про стягнення з відповідача 27 560, 00 грн. компенсації (20 мінімальних заробітних плат).

Відповідно до п. 51.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», у визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Так, у відповідності до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 1 січня 2016 року встановлено розмір мінімальної заробітної плати 1 378, 00 грн. на місяць.

Cуд вважає визначений Організацією розмір компенсації обґрунтованим з огляду на наступне.

Організація належними засобами доказування довела факт використання Товариством музичного твору з текстом «Dessert» (виконавець Dawin, автор/композитор: Polanco Dawin) та наявність у позивача майнових авторських прав. Відповідачем не було надано належних доказів використання музичного твору з дозволу правовласника та сплати авторської винагороди.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська радіо група» не вперше порушено, належні позивачу майнові авторські права. Підтвердженням цього слугує рішення Господарського суду м. Києва від 08.07.2015 по справі № 910/10536/15, за позовом Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав», поданого в інтересах, зокрема, BROADCAST MUSIC, INC (BMI) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська радіо група» (радіостанція «DJ FM») про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав, яке набрало законної сили.

Таким чином, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості, заявленої у позовній заяві суми компенсації до стягнення у розмірі близькому до мінімального (в межах, визначених чинним законодавством), а саме, 27 560, 00 грн.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 2 756, 00 грн. штрафу за порушення майнових авторських прав, суд відзначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Сума штрафів передається у встановленому порядку до Державного бюджету України.

За таких обставин, враховуючи зазначені вище норми закону, суд приходить до висновку, що вимога в цій частині підлягає задоволенню, у розмірі 2 756 грн. - 10 % від суми присудженої судом на користь позивача.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» в інтересах Компанії BROADCAST MUSIC, INC (BMI) задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська радіо група» (радіостанція «DJ FM») (01024, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2-а, н/п 43, Код ) на користь Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 41-А, офісне приміщення 1-3, ідентифікаційний код - 31025266) в інтересах Компанії BROADCAST MUSIC, INC (BMI) (320, West 57th Street, New York, 10019-3790, U.S.A.) 27 560 (двадцять сім тисяч п'ятсот шістдесят) грн. 00 коп. - компенсації за порушення майнових авторських прав та 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська радіо група» (радіостанція «DJ FM») (01024, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2-а, н/п 43, ) до Державного бюджету України 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп. - штрафу.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 10.05.2016.

Суддя Прокопенко Л.В.