ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 р. Справа № 923/229/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Гапоновій К.С, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго", м.

Каховка Херсонської області

про стягнення 573059,57 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - представник ОСОБА_1, довіреність №05-01/42 від 15.02.2016р., представник ОСОБА_2, довіреність №05-01/43 від 15.02.2016р.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" заборгованість у розмірі 573059,57 грн., з якої: 181059,26 грн. - сума пені, 30678,62 грн. - сума 3% річних та 361321,68 грн. - сума інфляційних втрат. Судові витрати по справі позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договору № 1706/14-ТЕ-33 від 28.11.2013р. купівлі-продажу природного газу, положення ст.ст. 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.03.2016р. надав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та у задоволенні позову просить відмовити, у зв'язку з його необґрунтованістю.

У зв'язку із наміром позивача надати додаткові письмові пояснення по справі та нові докази в обґрунтування заявленого позову, у судовому засіданні 14.04.2016р. суд оголошував перерву в засіданні до 12 год. 00 хв. 10 травня 2016 року,

Представник позивача у судове засідання 10.05.2016р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, додаткових письмових пояснень та нових доказів не надав.

Будь-яких письмових заяв або клопотань на день розгляду справи від позивача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 22 ГПК України, зокрема, стосовно обов'язку сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони.

Крім того, відповідно до ст. 77 ГПК України неявка представника сторони у судове засідання може бути підставою для відкладення розгляду справи, коли з-за такої неявки неможливо розглянути певну справу.

Суд не визнавав явку сторін у судове засідання обов'язковою.

Отже, неявка у судове засідання представника позивача не унеможливлює розгляд справи № 923/229/16, не є підставою для відкладення її розгляду.

За таких обставин, справа розглядається без участі представника позивача, за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.05.2016р. позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які викладені у відзиві на позовну заву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 28 листопада 2013 року між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач або продавець) і комунальним підприємством теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" (надалі - відповідач або покупець) був укладений договір № 1706/14-ТЕ-33 купівлі-продажу природного газу (надалі - договір).

Відповідно до умов п.1.1. договору продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Відповідно до умов п.3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

На виконання умов договору позивач у період з січня по грудень 2014 року передав, а відповідач отримав природний газ на суму 3053173,49 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу (а.с. 19-24).

Відповідно до умов п.6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяці поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Матеріали справи свідчать, що відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти в сумі 3053173,49 грн., в якості оплати поставленого природного газу у період з січня по грудень 2014 року, що підтверджується довідкою позивача про операції та довідкою про сальдо (а.с. 25-27).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що відповідач всупереч умов п.1.1 та п.6.1 договору неодноразово порушував строки оплати поставленого природного газу, виконував зобов'язання не в повному обсязі та неналежним чином, а також порушував умови, визначені змістом зобов'язання.

Позивач вважає, що оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, тобто зобов'язання з оплати поставленого природного газу, відповідач на підставі ст. 625 ЦК України та п.7.2. договору зобов'язаний сплатити позивачу суму 3% річних від простроченої суми, суму інфляційних втрат та суму пені.

Отже, у зв'язку із простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором № 1706/14-ТЕ-33 від 28.11.2013р., позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму пені у розмірі 181059,26 грн., суму 3% річних у розмірі 30678,62 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 361321,68 грн.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а т ому несплата відповідачем заборгованості є порушенням господарських зобовязань за вказаним договором

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п.7.1. договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами України та цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Херсонській області, Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Каховської міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Каховської міської ради, Комунальним підприємством теплових мереж "Каховтеплокомуненерго", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, а саме: № 1235 від 21.05.2014р. на суму 150243,00 грн., № 22 від 19.01.2015р. на суму 180540,00 грн., № 234 від 11.02.2015р. на суму 293900,00 грн., № 751 від 15.04.2015р. на суму 29205,69 грн. (надалі - спільні протокольні рішення) (а.с. 75, 76, 78, 79, 81, 82, 84, 85).

Згідно умов зазначених спільних протокольних рішень сторони домовились про наступне:

- предметом їх є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України віл 11.01.2005р. № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій";

- Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області перераховує Департаменту фінансів Херсонській облдержадміністрації, а вказаний Департамент перераховує КПТМ "Каховтеплокомуненерго" грошові кошти за субсидію;

- КПТМ "Каховтеплокомуненерго" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти, визначені в цих Спільних протокольних рішеннях, за природний газ за 2014р. згідно з договором від 28.11.2013р. №1706/14-ТЕ-33;

- усі учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків;

- сторони несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 (зі змінами) та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Державного казначейства України від 03.02.2009р. №55/57/43, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №342/16358, і невиконання своїх зобов'язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до чинного законодавства України;

- спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання усіма учасниками.

Зазначені спільні протокольні рішення були повністю виконані відповідачем, всього на підставі спільних протокольних рішень відповідачем було сплачено на користь позивача 653888,69 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 77, 80, 83, 86).

Отже, з урахуванням вищевикладеного суд зазначає, що нормами Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ст. 202).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ст. 203).

З урахуванням змісту вищевказаних спільних протокольних рішень та норм Цивільного кодексу України, зазначені спільні протокольні рішення є багатосторонніми правочинами (договорами).

Положеннями статей 627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, вказаними спільними протокольними рішеннями сторони змінили строки виконання відповідачем зобов'язання перед позивачем з оплати частини спожитого природного газу на суму 653888,69 грн. по договору № 1706/14-ТЕ-33 від 28.11.2013р.

Відповідно до частини третьої статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, уклавши вказані спільні протокольні рішення, сторони у такий спосіб змінили спосіб виконання частини зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 1706/14-ТЕ-33 від 28.11.2013р., змінили порядок і строки проведення розрахунків за частиною спожитого природного газу, поставленого відповідно до основного договору, та відмовились від застосування штрафних та інших фінансових нарахувань щодо цієї частини, передбачивши відповідальність за невиконання зобов'язань за спільними протокольними рішеннями.

Матеріали справи також свідчать, що між Територіальним управлінням Казначейства в Херсонській області, Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Каховської міської ради, Комунальним підприємством теплових мереж "Каховтеплокомуненерго", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз Україн" були укладені договори про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік"), а саме: № 615/30 від 03.10.2014р. на суму 1471427,59 грн., № 1098/30 від 09.12.2014р. на суму 282229,46 грн. та № 1413/30 від 15.12.2014р. на суму 259784,00 грн. (надалі - договори про організацію взаєморозрахунків) (а.с. 87, 88, 90, 91, 93, 94).

Предметом договорів про організацію взаєморозрахунків є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року №30.

Пунктом 7 вказаних договорів передбачено, що КПТМ "Каховтеплокомуненерго" перераховує на рахунок "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" грошові кошти, у тому числі податок на додану вартість, для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором № 1706/14-ТЕ-33 від 28.11.2013р. за 2014 рік.

Також відповідно до умов підпункту 2 пункту 10 вказаних договорів сторони погодили не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать, що зазначені договори були повністю виконані відповідачем, всього на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків відповідачем було сплачено на користь позивача 2667329,75 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 89, 92, 95).

Таким чином, суд дійшов висновку, що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків на загальну суму 2667329,75 грн., сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору № 1706/14-ТЕ-33 від 28.11.2013р., та визначили підпунктом 2 пункту 10 договорів про організацію взаєморозрахунків зобовязання сторін щодо не вчинення до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків.

Вищевказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 09.09.2014р. у справах № 5011-1/1043-2012-42/528-2012, № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 25.03.2015р. у справі № 924-1265/13, від 01.07.2015р. у справі № 924-1230/14 та постановах ВГСУ від 29.10.2014р. по справі № 924/428/14 та від 30.07.2015р. по справі № 914/532/15).

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, для застосування відповідальності за порушення грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата за поставлений газ по договору № 1706/14-ТЕ-33 на суму 2667329,75 грн. була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених у договорах про організацію взаєморозрахунків.

Відповідно до умов п.11 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони визначили, що вони несуть відповідальність за невиконання своїх зобов'язань за договором відповідно до законодавства.

Також відповідно до умов п.15 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Надані відповідачем платіжні доручення свідчать, що розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку, передбаченому у договорах про організацію взаєморозрахунків.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем на підставі ст. 33 ГПК України документально не було доведено ті обставини, на які він посилався в позовній заяві, як на підставу своїх позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги документально не підтверджені, а отже такі, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представників відповідача про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 16.05.2016р.

Суддя С.В. Нікітенко