ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016 року Справа № 14/91-09

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Герасименко І.М.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від скаржника: Клименко Н.О., представник, довіреність №б/н від 04.01.2016 р.;

від відповідача: Дарій Л.М., представник, довіреність № 52-16/64 від 24.12.2015 р.;

від позивача: представник не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 року

За скаргою: Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

у справі № 14/91-09

за позовом Закритого акціонерного товариства "Євпаторійський завод будівельних матеріалів", АР Крим, Сакський р-н,

до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

про стягнення 848 248,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті ухвали місцевого господарського суду:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 року у справі № 14/91-09 (суддя Панна С.П.) задоволено частково скаргу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, щодо винесення 22.09.2015 року постанов про: відновлення виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору з боржника та про скасування процесуального документу.

Визнано незаконною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 22.09.2015 року про скасування процесуального документу.

Визнано незаконною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 22.09.2015 року про відновлення виконавчого провадження.

Визнано незаконною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 22.09.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

В іншій частині відмовлено у задоволенні скарги ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Задовольняючи частково скаргу місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, відділом ДВС не вчинялось жодних дій, спрямованих на примусове виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2009р., то правові підстави для винесення постанови про стягнення з відповідача виконавчого збору відсутні. Положення п.1 ч. 2 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» до спірних правовідносин щодо стягнення виконавчого збору з відповідача застосовуванню не підлягають, оскільки ця норма була внесена до Закону після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні скарги в частині визнання дій відділу ДВС незаконними щодо винесення постанови про проведення перевірки виконавчого провадження та визнання незаконною та скасування постанови про проведення перевірки законності виконавчого провадження місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу ДВС має право своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Підстави з яких порушено питання про перегляд ухвали:

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині задоволення вимог скарги та відмовити повністю у задоволенні скарги.

Скаржник зазначає, що згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2009р. на виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2009р. відповідачу необхідно було добровільно виконати вимоги виконавчого документу у строк до 17.12.2009р. У зв'язку з невиконанням вимог у добровільному порядку у встановлений строк, 18.12.2009р. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, одразу, 18.12.2099р. було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2008р., якою було поновлено провадження по справі № Б29/21/05 про банкрутство відповідача та відновлено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Тому державний виконавець по незалежним від нього причинам був позбавлений можливості вчиняти буд-які заходи примусового виконання рішення суду.

Також скаржник посилається на ч. 1 ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на день відкриття виконавчого провадження), що у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми. Вважає, що постанови ДВС винесені з дотриманням вимог чинного законодавства.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає, що господарський суд дійшов правомірного висновку щодо часткового задоволення скарги на дії ДВС, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржувану ухвалу.

Відповідач вважає, що для стягнення з боржника виконавчого збору необхідною умовою є наявність таких складових: невиконання боржником рішення у строк, встановлений для добровільного виконання; державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору; державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання судового рішення.

Посилаючись на правову позицію, викладену у постановах: Верховного суду України від 28.01.2015р. у справі № 924/205/13-г, Вищого Господарського Суду України від 22.04.2015р. у справі № 6/538-09; Верховного Суду України від 06.07.2015р. відповідач наголошує, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником у встановлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії спрямовані на примусове виконання.

Відповідач зазначає, що 13.10.2011р. він самостійно виконав рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2009р., перерахувавши на користь позивача суму у розмірі 656 987, 47 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11331 та у зв'язку з відстроченням виконання вказаного судового рішення на шість місяців до 07.02.2015, відповідач добровільно перерахував платіжним дорученням від 19.01.2015 №1263 на розрахунковий рахунок Головного управління юстиції у Дніпропетровській області грошові кошти у розмірі 8 600, 49 грн.

Також в період з 10.12.2009р. (відкриття виконавчого провадження) по 29.01.2015р. (закриття виконавчого провадження) жодних дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення державним виконавцем вчинено не було.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.04.2016р. відновлено строк подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя Іванов О.Г. (доповідач), судді Величко Н.Л., Березкіна О.В. Розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні призначено на 20.04.2016р.

20.04.2016р. судове засідання не відбулось у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді - доповідача Іванова О.Г.

На підставі чого розпорядженням керівника апарату суду № 364/16 від 20.04.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2016р. визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя - Дармін М.О. (доповідач), судді: Величко Н.Л., Березкіна О.В.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді Величко Н.Л. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.04.2016р. визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя - Дармін М.О. (доповідач), судді: Березкіна О.В., Герасименко І.М.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.04.2016р. апеляційну скаргу прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Герасименко І.М.

Розгляд апеляційної скарги призначено у судове засідання на 10.05.2016р.

Позивач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання, про час та місце розгляду повідомлений належним чином на офіційному сайті Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Враховуючи те, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 10.05.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

10.12.2009 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 16319983 щодо виконання наказу господарського суду від 09.06.2009 року. Згідно з даною постановою про відкриття виконавчого провадження, боржнику необхідно було добровільно виконати вимоги виконавчого документу у строк до 17.12.2009 року.

18.12.2009 року винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

13.10.2011 року платіжним дорученням №11331 Боржником на користь Стягувача було перераховано грошові кошти у розмірі 656 987,47 грн.

Ухвалою від 07.08.2014 року у справі № 14/91-09 Господарський суд Дніпропетровської області частково задовольнив заяву ПАТ "ГПВДГЗК" про відстрочку виконання рішення суду від 19.05.2009 року у справі 14/91-09, та ухвалив відстрочити виконання вказаного судового рішення на шість місяців до 07.02.2015року.

У зв'язку з чим, ПАТ "ГПВДГЗК" добровільно перерахувало платіжним дорученням від 19.01.2015 року № 1263 на розрахунковий рахунок Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області грошові кошти у розмірі 8 600,49 грн.

Крім того, Боржник направив до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заяву від 21.01.2015 року № 52- 16/45 про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з перерахуванням на розрахунковий рахунок відповідача по скарзі грошових коштів у розмірі 8 600,49 грн.

22.09.2015року за результатами перевірки виконавчого провадження за ЄДРВП № 16319983 з виконання наказу від 09.06.2009 року, виданого Господарським судом Дніпропетровської області у справі за № 14/91-09, начальником відділу ПВР, у відповідності до вимог ст. 83 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову від 22.09.2015 року, відповідно до якої старшого державного виконавця відділу ПВР зобов'язано:

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від року ВП № 16319983;

- винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 16319983;

- вжити заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" щодо належного виконання виконавчого провадження № 16319983.

22.09.2015 року старшим державним виконавцем відділу ПВР винесено постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 16319983 від 29.01.2015р.

22.09.2015 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, в якій постановлено стягнути з Боржника виконавчого збору у розмірі 66 558,79 грн. (шістдесят шість тисяч п'ятсот п'ятдесят вісім грн. 79 коп.).

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно, до положень ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника,

у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Окрім того, положеннями ч. 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" встановлено, що витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконано примусово.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які при виконавчому провадженні № 16319983 не вчинялися (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 28.01.2015 року у справі № 924/205/13-г та у постанові Вищого Господарського суду України від 22.04.2015 року у справі № 6/538-09).

Доводи апеляційної скарги, про необхідність застосування до спірних правовідносин положень внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)" від 12.02.2015 року №191-VIII у статтю 28 Закону "Про виконавче провадження", відповідно до яких виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, відхиляються колегією суддів з огляду на те, що вказані зміни були внесені в Закон України "Про виконавче провадження" вже після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.01.2015 року.

Оскільки Боржником наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2009 року по справі № 14/91-09 виконано добровільно під час зупинення виконавчого провадження та у строки, встановленні судом для відстрочки виконання рішення, а відділом ПВР після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження не вчинялось жодних дій, спрямованих на примусове виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області №14/91-09, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для стягнення з ПАТ "ПІВДГЗК" виконавчого збору.

Нормами Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено можливості поновлення виконавчого провадження, закінченого у зв'язку з фактичним повним його виконанням у разі вчасного не винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору, що дає підстави вважати висновки начальника відділу ПВР про порушення державним виконавцем відділу ПВР вимог Закону України "Про виконавче провадження" необгрунтованими та помилковими.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до тлумачення апелянтом норм права на підставі яких місцевий господарський суд дійшов висновків про часткового задоволення скарги.

Перевіривши, відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, законність і обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду в повному обсязі, колегія суддів не встановила інших підстав для його зміни або скасування.

Оскільки, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно з'ясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції у відповідності до п.1 ч. 1 ст.103 ГПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 року у справі № 14/91-09 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 року у справі № 14/91-09 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 17.05.2016р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В.Березкіна

Суддя І.М.Герасименко