РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016Справа №910/8165/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бренвель"

до відповідача: Приватного підприємства "Мобіліті"

про стягнення попередньої оплати в сумі 34 376,42 грн.

Суддя О.С. Комарова

Представники сторін:

від позивача: Черній А.В. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з'явились,

В судовому засіданні 24 травня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бренвель", 04.05.2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою вих. № 48 від 28.04.2016 року до відповідача, Приватного підприємства "Мобіліті", про стягнення попередньої оплати в сумі 34 376,42 грн.

Ухвалою суду від 05.05.2016 року порушено провадження у справі № 910/8165/16 та призначено розгляд справи на 24.05.2016 року.

Через відділ діловодства суду 18.05.2016 року від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які були долучені судом до матеріалів справи.

У судове засідання 24.05.2016 року представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимог ухвали не виконав, про причини неявки до суду не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (02.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем була досягнута усна домовленість, відповідно до якої позивач повинен був поставити відповідачу товар, а саме - Монітор Dell 34 U3415W (3415-1750), а відповідач зобов'язався оплатити товар та прийняти його у власність.

Позивач зазначає, що відповідно до укладеної угоди відповідач зобов'язався поставити у власність позивача товар, найменування, кількість та ціна якого вказана в рахунку № 18 від 01.03.2016 року. На виконання умов вказаної угоди покупець (позивач) здійснив попередню оплату за товар на загальну суму 34 376,42 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунком на оплату № 18 від 01.03.2016 року та платіжним дорученням № 1241 від 02.03.2016 року, таким чином виконавши свої зобов'язання перед продавцем (відповідачем) у повному обсязі, однак продавець не поставив продукцію покупцю, а тому, станом на 04 травня 2016 року продавець має заборгованість перед покупцем за непоставлену продукцію, в розмірі 34 376,42 грн.

Оцінивши в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до 1 ч. ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як уже було встановлено судом, між позивачем та відповідачем була досягнута усна домовленість, відповідно до якої позивач повинен був поставити відповідачу товар, а саме - Монітор Dell 34 U3415W (3415-1750), а відповідач зобов'язався оплатити товар та прийняти його у власність.

Позивач зазначає, що відповідно до укладеної угоди відповідач зобов'язався поставити у власність позивача товар, найменування, кількість та ціна якого вказана в рахунку № 18 від 01.03.2016 року. На виконання умов вказаної угоди покупець (позивач) здійснив попередню оплату за товар на загальну суму 34 376,42 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунком на оплату № 18 від 01.03.2016 року та платіжним дорученням № 1241 від 02.03.2016 року, таким чином виконавши свої зобов'язання перед продавцем (відповідачем) у повному обсязі, однак продавець не поставив продукцію покупцю, а тому, станом на 04 травня 2016 року продавець має заборгованість перед покупцем за непоставлену продукцію, в розмірі 34 376,42 грн.

Доказів поставки відповідачем товару за угодою на суму здійсненої позивачем передплати в розмірі 34 376,42 грн. до суду не надано.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Як убачається з матеріалів справи, 24.03.2016 року покупець звернувся до продавця з вимогою № 40 про повернення суми попередньої оплати в розмірі 34 376,42 грн., в якій вимагав повернути кошти за товар (копія в справі). Факт направлення виконавцю вказаної претензії підтверджується фіскальним чеком про поштове відправлення. Позивач стверджує, а відповідачем не спростовано, що коштів за непоставлений товар продавець покупцю не повернув.

Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення грошових коштів за непоставлений товар в розмірі 34 376,42 грн., як доказ попередньої оплати, станом на травень 2016 року до суду не надано, обґрунтованими є застосування статей 665, 693 Цивільного кодексу України та стягнення суми основного боргу в розмірі 34 376,42 грн.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як установлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст.22 Господарського процесуального кодексу України правами, не з'явився у судове засідання, про дату і місце проведення якого був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи, жодного доказу на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню про стягнення суми в розмірі 34 376,42 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Мобіліті" (ЄДРЮОФОП 35335027, адреса: 04080, м. Київ, ВУЛИЦЯ ЮРКІВСЬКА/КИРИЛІВСЬКА, будинок 2-6/32, ЛІТЕРА А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бренвель" (ЄДРЮОФОП 36704615, адреса: 45000, Волинська обл., місто Ковель, ВУЛИЦЯ ІВАСЮКА, будинок 16, квартира 6) грошові кошти: основного боргу - 34 376,42 грн. (тридцять чотири тисячі триста сімдесят шість гривень 42 копійки) та судовий збір - 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень). Видати наказ.

5. Копію рішення надіслати відповідачу у справі 910/8165/16.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 25.05.2016 року.

Суддя О.С. Комарова