ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 р. Справа № 909/237/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І.,

секретар судового засідання Ковальчук Р. О.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (довіреність № б/н від 22.03.16),

від відповідача: представники не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Західтехнотранс" (вул. Я. Осмомисла, 41, с. Насташине, Галицький район, Івано-Франківська область, 77110; вул. Коротка, 2, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківська область, 77111)

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Мізунь" (вул. Ровенька, 1, с. Новий Мізунь, Долинський район, Івано-Франківська область, 77543)

про стягнення коштів в сумі 6947,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Західтехнотранс" звернулося до господарського суду з позовом до ТОВ "Мізунь" про стягнення коштів в сумі 6947,50грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині оплати за надані позивачем послуги перевезення вантажу виникла заборгованість в розмірі 6947,50грн., з яких: сума основного боргу 6000,00 грн., пеня 947,50 грн.

Ухвалою суду від 21.03.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.04.2016, за результатами якого розгляд справи відкладено на 17.05.2016.

В судовому засіданні 17.05.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання 12.04.2016 та 17.05.2016 не з'явився, причини неприбуття суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, передбаченому законодавством.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу суду від 21.03.2016 надіслано відповідачу за адресою зазначеною позивачем у позовній заяві та відділенням поштового зв'язку суду не повернуто. Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення ухвалу суду від 12.04.2016 уповноваженим представником відповідача отримано 21.04.2016.

Враховуючи те, що відповідач явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, письмового відзиву на позовну заяву не подав, проте, його було належним чином повідомлено про час та місце судового засідання, суд вважає, що у заявленому відповідачем клопотанні про відкладення розгляду справи слід відмовити та розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, з врахуванням наступного:

16.09.2015 між ТОВ "Мізунь" (замовник, відповідач) та ТОВ "Західтехнотранс" (перевізник, позивач) укладено Договір №091-2015 на перевезення вантажу (далі-договір), відповідно до умов якого перевізник взяв на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж у міжміському, міжнародному сполученні (згідно заявки на транспортні послуги) до місця призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачеві), а замовник зобов'язався сплатити провізну плату за надані перевізником транспортні послуги відповідно до умов договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що перевізник здійснює перевезення вантажу на підставі письмових заявок на перевезення, що подаються замовником за формою встановленою в Додатку №1 до цього договору.

При укладенні даного правочину сторонами було узгоджено всі істотні умови договору.

Крім того, 16.09.2015 між сторонами укладено договір-заявку на разове перевезення вантажу до договору на перевезення №091-2015 від 16.09.2015 (далі заявка).

Статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів. Зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.ч.1,7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Таким чином, на підставі укладеного договору та заявки між сторонами у справі виникли зобов'язальні відносини.

Відповідно до ч.1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 5.3 договору визначено, що сплата грошової суми за кожне перевезення здійснюється замовником на підставі рахунка-фактури і акту виконаних робіт. Підставою для виставлення рахунка-фактури є підписання акту виконаних робіт.

Факт належного виконання ТОВ "Західтехнотранс" послуг з перевезення вантажу підтверджується Актом №273-15 приймання-здачі виконаних робіт за договором №091-2015 від 16.09.2015, товарно-транспортною накладною №890 від 16.09.2015, яку підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками сторін та рахунком №273-15 від 18.09.2015. Копії вказаних документів долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання вимог договору ТОВ "Західтехнотранс" було поставлено довірений відповідачем вантаж за вказаним, відповідно до заявки, маршрутом: с. Новий Мізунь (Івано-Франківська область) с. Красилівка (Київська область), що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями комплекту належним чином оформлених документів по перевезенню.

З пояснень представника позивача випливає, що позивачем надано послуги відповідачу на суму 6000,00 грн.

Відповідно до умов оплати за вказаною вище заявкою замовник проводить оплату перевізнику на протязі 30 банківських днів після отримання оригіналів документів, що підтверджують доставку вантажу.

З пояснень представника позивача в судовому засіданні випливає, що позивачем було надіслано на адресу відповідача всі потрібні документи.

З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2016 уповноваженим представником відповідача отримано необхідні для здійснення оплати документи, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, всупереч умов договору відповідач свої зобов'язання не виконав неналежним чином, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 6000,00 грн. основного боргу.

Боржник вважається таким, що прострочив своє зобов'язання по поверненню заборгованості, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Згідно з п.6.3.2 Договору у випадку прострочення оплати за надані послуги замовник сплачує перевізнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

З тексту позовної заяви та доданого до неї розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем заявлено до стягнення пеню, що нараховано за період з 23.10.2015 по 03.03.2016, а кількість днів прострочки 131.

Проте, при здійсненні розрахунку, позивачем не взято до уваги те, що згідно з заявкою замовник проводить оплату перевізнику на протязі 30 банківських днів після отримання оригіналів документів, що підтверджують доставку вантажу.

Враховуючи умови оплати вказаної заявки, отримання відповідачем 23.09.2015 необхідних для оплати документів та перебіг тридцяти банківських днів, датою виникнення заборгованості слід вважати 06.11.2015 та здійснювати розрахунок за період з 06.11.2015 по 03.03.2016, а тому кількість днів прострочки становить 119.

Відповідно до ст. 55 ГПК України при перерахунку судом правильності арифметичних нарахувань за допомогою програми ІПС "Законодавство", встановлено, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково, зокрема, в сумі 859,47 грн., а в решті слід відмовити через невірний розрахунок (розрахунок пені позивачем проведено з врахуванням неправильного строку, оскільки не враховано передбачений заявкою термін сплати коштів за надані послуги).

На підставі наведених вище норм та наданих сторонами письмових доказів, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, однак, підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 22, 55, 49, 75, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Мізунь" (вул. Ровенька,1, с. Новий Мізунь, Долинський район, Івано-Франківська область, 77543, код 32149452) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Західтехнотранс" (вул. Я. Осмомисла, 41, с. Насташине, Галицький район, Івано-Франківська область, 77110; вул. Коротка, 2, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківська область, 77111, код 31789817) кошти в сумі 6859,47 грн. (шість тисяч вісімсот п'ятдесят дев'ять гривень сорок сім копійок), з яких: 6000,00 грн. (шість тисяч гривень нуль копійок) сума основного боргу, 859,47 грн. (вісімсот п'ятдесят дев'ять гривень сорок сім копійок) - пеня та судовий збір в розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок).

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Грица Ю.І.

Повне рішення складено 26.05.2016.