ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

16 травня 2016 р. Справа № 902/323/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Техно-Сервіс" (08436, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, село Кавказ, вул. Історична, 1)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; фактична адреса: АДРЕСА_2; місце проживання згідно витягу з ЄДР: АДРЕСА_3)

про стягнення 45380,96 грн.

Головуючий суддя Баранов М.М.

Cекретар судового засідання Сидоренко О.О.

Представники сторін:

позивача: Омельченко Д.В., за довіреністю № 4 від 10.01.2016 року;

відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ :

14.04.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Техно-Сервіс" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 45380,96 грн. заборгованості.

За вказаним позовом 15.04.2016 року судом порушено провадження у справі №902/323/16 та призначено судове засідання на 28.04.2016 року.

В судове засідання 28.04.2016 року представники сторін не з'явились, пояснень та доказів, витребуваних ухвалою від 15.04.2016 року не надали.

Враховуючи неявку представників сторін, неподання витребуваних доказів та подане до суду клопотання позивача про відкладення розгляду справи, ухвалою суду від 28.04.2016 року судове засідання відкладено на 16.05.2016 року.

Відповідач в судове засідання 16.05.2016 року, як і в попереднє судове засідання 28.04.2016 року не з`явився, витребуваних пояснень та доказів не надав, про причини своєї неявки не повідомив.

Для забезпечення участі відповідача в судовому засідання, поданні ним доказів та клопотань, ухвалу від 15.04.2016 року про порушення провадження у справі №902/323/16 судом було надіслано відповідачу рекомендованою поштою з повідомленням про вручення на дві адреси:

- АДРЕСА_1, яка вказана позивачем в позовній заяві як місцезнаходження;

- АДРЕСА_2, яка вказана позивачем в позовній заяві як фактична адреса.

Ухвалу від 28.04.2016 року про відкладення розгляду справи на 16.05.2016 року окрім адрес, вказаних вище було також направлено відповідачу на адресу - АДРЕСА_3 - місце проживання згідно витягу з ЄДР.

Перевіркою повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду встановлено, що:

- рекомендоване поштове відправлення з ухвалою суду від 15.04.2016 року, надіслане відповідачу на адресу: 22420, м.Калинівка Вінницької області, вул. Дзержинського, 29, 11.05.2016 року повернулось до суду невитребуваним з відміткою відділення зв'язку про те, що адресат за зазначеною адресою не проживає;

- рекомендоване поштове відправлення з ухвалою від 15.04.2016 року, надіслане відповідачу на адресу: АДРЕСА_1, 06.05.2016 року повернулось до суду невитребуваним з відміткою відділення зв'язку про те, що адресат відмовився від одержання;

- рекомендоване поштове відправлення, з ухвалою від 28.04.2016 року, надіслане відповідачу на адресу: 22430, Вінницька область, Калинівський район, с. Байківка, вул. Берегова, буд. 2, 06.05.2016 року повернулось до суду невитребуваним з відміткою відділення зв'язку про те, що адресат відмовився від одержання;

- рекомендоване поштове відправлення з ухвалою суду від 28.04.2016 року, надіслане відповідачу на адресу: 22420, м.Калинівка Вінницької області, вул. Дзержинського, 29, 11.05.2016 року повернулось до суду невитребуваним з відміткою відділення зв'язку про те, що адресат за зазначеною адресою не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

В п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що за змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При неявці відповідача в судове засідання суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" у разі якщо зміна відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язана із змінами, що вносяться до установчих документів юридичної особи, або не підлягає державній реєстрації, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), подає (надсилає рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі.

Крім того, суд звертає увагу на п.4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 року № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році", п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 року № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" в яких наголошується, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 року № 28 (з подальшими змінами) на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Як наголошується в п.19 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 року № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

На першому примірнику ухвал, які наявні в справі, є штамп суду з відміткою про відправку документа. Дана відмітка оформлена відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України наведених вище, а тому суд дійшов висновку, що вони є підтвердженням належного надсилання копії процесуального документа сторонам.

Разом з тим, суд констатує, що відповідачем не подано клопотань, заяв, телеграм, в тому рахунку і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Окрім того, суд враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст.ст. 38, 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Проте, відповідач своїм правом на участь у засіданнях суду та наданні письмових або усних пояснень не скористався, а тому, беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Техно-Сервіс" згідно усної домовленості поставило фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 товар на загальну суму 259748,07 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною № 2445 від 07.08.2012 року на суму 26014,30 грн.;

- видатковою накладною № 2446 від 07.08.2012 року на суму 1190,35 грн.;

- видатковою накладною № 2487 від 07.08.2012 року на суму 1681,32 грн.;

- видатковою накладною № 2581 від 07.08.2012 року на суму 493,34 грн.;

- видатковою накладною № 2699 від 07.08.2012 року на суму 3679,68 грн.;

- видатковою накладною № 3084 від 07.08.2012 року на суму 851,26 грн.;

- видатковою накладною № 3467 від 07.08.2012 року на суму 702,72 грн.;

- видатковою накладною № 3870 від 07.08.2012 року на суму 802,97 грн.;

- видатковою накладною № 3949 від 07.08.2012 року на суму 7397,29 грн.;

- видатковою накладною № 4260 від 08.08.2012 року на суму 1203,70 грн.;

- видатковою накладною № 4424 від 29.08.2012 року на суму 588,53 грн.;

- видатковою накладною № 4603 від 30.08.2012 року на суму 4896,42 грн.;

- видатковою накладною № 4794 від 11.09.2012 року на суму 1294,70 грн.;

- видатковою накладною № 5281 від 24.09.2012 року на суму 324,89 грн.;

- видатковою накладною № 5293 від 24.09.2012 року на суму 3600,00 грн.;

- видатковою накладною № 5310 від 25.09.2012 року на суму 84,88 грн.;

- видатковою накладною № 5388 від 27.09.2012 року на суму 1440,08 грн.;

- видатковою накладною № 5783 від 17.10.2012 року на суму 535,25 грн.;

- видатковою накладною № 5907 від 25.10.2012 року на суму 673,94 грн.;

- видатковою накладною № 6135 від 12.11.2012 року на суму 962,95 грн.;

- видатковою накладною № 6142 від 13.11.2012 року на суму 1182,38 грн.;

- видатковою накладною № 6160 від 14.11.2012 року на суму 871,61 грн.;

- видатковою накладною № 6174 від 15.11.2012 року на суму 5888,80 грн.;

- видатковою накладною № 2767 від 25.06.2013 року на суму 11570,80 грн.;

- видатковою накладною № 2768 від 25.06.2013 року на суму 17127,85 грн.;

- видатковою накладною № 2935 від 26.06.2013 року на суму 9025,52 грн.;

- видатковою накладною № 2923 від 27.06.2013 року на суму 7643,38 грн.;

- видатковою накладною № 3162 від 01.07.2013 року на суму 226,48 грн.;

- видатковою накладною № 3200 від 01.07.2013 року на суму 1539,68 грн.;

- видатковою накладною № 2925 від 04.07.2013 року на суму 5174,56 грн.;

- видатковою накладною № 3454 від 04.07.2013 року на суму 1433,68 грн.;

- видатковою накладною № 3195 від 08.07.2013 року на суму 4819,98 грн.;

- видатковою накладною № 3648 від 09.07.2013 року на суму 1273,68 грн.;

- видатковою накладною № 3717 від 10.07.2013 року на суму 2425,96 грн.;

- видатковою накладною № 3758 від 10.07.2013 року на суму 290,20 грн.;

- видатковою накладною № 3798 від 11.07.2013 року на суму 1300,48 грн.;

- видатковою накладною № 3791 від 12.07.2013 року на суму 24523,08 грн.;

- видатковою накладною № 3816 від 12.07.2013 року на суму 1512,50 грн.;

- видатковою накладною № 3794 від 23.07.2013 року на суму 7448,17 грн.;

- видатковою накладною № 3892 від 24.07.2013 року на суму 315,85 грн.;

- видатковою накладною № 4075 від 24.07.2013 року на суму 3319,76 грн.;

- видатковою накладною № 4132 від 24.07.2013 року на суму 1699,40 грн.;

- видатковою накладною № 4191 від 24.07.2013 року на суму 7600,00 грн.;

- видатковою накладною № 4199 від 24.07.2013 року на суму 1475,66 грн.;

- видатковою накладною № 4366 від 25.07.2013 року на суму 443,88 грн.;

- видатковою накладною № 4544 від 21.08.2013 року на суму 2012,15 грн.;

- видатковою накладною № 4677 від 21.08.2013 року на суму 13393,73 грн.;

- видатковою накладною № 4807 від 28.08.2013 року на суму 6274,25 грн.;

- видатковою накладною № 5557 від 02.09.2013 року на суму 202,34 грн.;

- видатковою накладною № 5969 від 25.10.2013 року на суму 1689,38 грн.;

- видатковою накладною № 6004 від 25.10.2013 року на суму 510,02 грн.;

- видатковою накладною № 6535 від 25.10.2013 року на суму 2691,02 грн.;

- видатковою накладною № 6733 від 25.10.2013 року на суму 5193,86 грн.;

- видатковою накладною № 6999 від 31.10.2013 року на суму 1818,84 грн.;

- видатковою накладною № 7002 від 31.10.2013 року на суму 338,17 грн.;

- видатковою накладною № 7118 від 01.11.2013 року на суму 1397,59 грн.;

- видатковою накладною № 7087 від 20.11.2013 року на суму 2273,39 грн.;

- видатковою накладною № 7138 від 20.11.2013 року на суму 284,83 грн.;

- видатковою накладною № 7186 від 20.11.2013 року на суму 977,77 грн.;

- видатковою накладною № 7238 від 20.11.2013 року на суму 207,74 грн.;

- видатковою накладною № 7283 від 20.11.2013 року на суму 745,61 грн.;

- видатковою накладною № 7300 від 20.11.2013 року на суму 678,72 грн.;

- видатковою накладною № 7352 від 20.11.2013 року на суму 3183,49 грн.;

- видатковою накладною № 7376 від 20.11.2013 року на суму 6094,49 грн.;

- видатковою накладною № 7508 від 20.12.2013 року на суму 1438,09 грн.;

- видатковою накладною № 7568 від 20.12.2013 року на суму 4171,90 грн.;

- видатковою накладною № 7584 від 20.12.2013 року на суму 5239,36 грн.;

- видатковою накладною № 7593 від 20.12.2013 року на суму 1178,00 грн.;

- видатковою накладною № 7613 від 20.12.2013 року на суму 50,00 грн.;

- видатковою накладною № 7663 від 20.12.2013 року на суму 172,46 грн.;

- видатковою накладною № 5 від 21.03.2014 року на суму 390,31 грн.;

- видатковою накладною № 18 від 21.03.2014 року на суму 1490,32 грн.;

- видатковою накладною № 37 від 21.03.2014 року на суму 50,00 грн.;

- видатковою накладною № 3476 від 22.08.2014 року на суму 6666,86 грн.;

- видатковою накладною № 4281 від 22.08.2014 року на суму 3508,06 грн.;

- видатковою накладною № 4327 від 22.08.2014 року на суму 1123,26 грн.;

- видатковою накладною № 4359 від 22.08.2014 року на суму 1063,80 грн.;

- видатковою накладною № 5453 від 22.08.2014 року на суму 103,00 грн.;

- видатковою накладною № 5536 від 26.08.2014 року на суму 626,23 грн.;

- видатковою накладною № 5448 від 28.08.2014 року на суму 3957,12 грн..

Одержання товару відповідачем підтверджується наступними довіреностями: № 7 від 01.06.2012 року, № 72 від 01.09.2012 року, № 28 від 20.08.2013 року, № 37 від 01.10.2013 року, № 39 від 01.11.2013 року, № 41 від 01.12.2013 року, № 1306/4 від 21.06.2013 року та № 4 від 20.03.2014 року.

Оригінали видаткових і накладних, довіреностей на одержання товару судом оглянуто в судовому засіданні, належним чином засвідчені копії долучено до матеріалів справи.

Відповідач за одержаний товар розрахувався частково, на загальну суму 214367,11 грн., а саме: 12.10.2012 року на суму 30884,33 грн., 02.11.2012 року на суму 3600,00 грн., 02.11.2012 року на суму 1440,08 грн., 02.11.2012 року на суму 5957,21 грн., 28.12.2012 року на суму 1681,32 грн., 28.12.2012 року на суму 493,34 грн., 28.12.2012 року на суму 851,26 грн., 28.12.2012 року на суму 702,72 грн., 28.12 2012 року на суму 802,97 грн., 28.12.2012 року на суму 1203,70 грн., 28.12.2012 року на суму 588,53 грн., 28.12.2012 року на суму 233,91 грн., 28.12.2012 року на суму 409,76 грн., 28.12 2012 року на суму 535,25 грн., 28.12.2012 року на суму 7397,29 грн., 28.12.2012 року на суму 457,89 грн., 06.02.2013 року на суму 962,95 грн., 06.02.2013 року на суму 7942,79 грн., 20.08.2013 року на суму 26470,63 грн., 20.08.2013 року на суму 16745,35 грн., 20.08.2013 року на суму 1362,54 грн., 13.11.2013 року на суму 7889,46 грн., 13.11.2013 року на суму 26949,04 грн., 13.11.2013 року на суму 1362,54 грн., 27.12.2013 року на суму 3457,44 грн., 27.12.2013 року на суму 1433,68 грн., 27.12.2013 року на суму 1273,68 грн., 27.12.2013 року на суму 1802,70 грн., 27.12.2013 року на суму 7448,17 грн., 27.12.2013 року на суму 1616,33 грн., 27.12.2013 року на суму 3319,76 грн., 27.12.2013 року на суму 1475,66 грн., 27.12.2013 року на суму 7600,00 грн., 27.12.2014 року на суму 854,64 грн., 11 01.2014 року на суму 443,88 грн., 11.01.2014 року на суму 13393,73 грн., 11.01.2014 року на суму 6274,25 грн., 04.07.2014 року на суму 6666,86 грн., 23.07.2014 року на суму 1123,26 грн., 23.07.2014 року на суму 3508,06 грн., 24 07.2014 року на суму 1063,80 грн., 21.08.2014 року на суму 3957,12 грн., 21.08.2014 року на суму 103,00 грн., 28.08.2014 року на суму 626,23 грн.

Таким чином залишок несплаченого боргу за товар складає 45380,96 грн.

10.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з претензією № 1 (лист вих. №207 від 08.04.2015 року), в якій вимагав сплати заборгованості з врахуванням курсової різниці на суму 115515,17 грн., в т.ч. 45380,96 грн. основної заборгованості за товар.

Рекомендоване поштове відправлення з претензією № 1 (лист вих. №207 від 08.04.2015 року) вручено 21.04.2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач залишку заборгованості в сумі 45380,96 грн. не сплатив, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Господарського кодексу України цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Статтею 4 ГК України передбачено, що не є предметом регулювання цього Кодексу, зокрема, майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України (частина 1). Проте, частиною 2 цієї статті передбачено, що особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

Вказані положення кореспондуються з частиною 1 статті 175 ГК України, згідно з якою майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

З огляду на усну домовленість сторін щодо оплатної передачі товару, між ними виникли зобов'язання, які мають елементи правової природи договору поставки.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі ст.526 та ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.14 та ст.629 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Проте, відповідач, як у встановлений приписами частини 2 статті 530 ЦК України строк, так і на дату судового розгляду, свого зобов'язання щодо сплати боргу в сумі 45380,96 грн. не виконав.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовільнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; фактична адреса: АДРЕСА_2; місце проживання згідно витягу з ЄДР: АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Техно-Сервіс" (08436, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, село Кавказ, вул. Історична, 1, ідентифікаційний код 36298163) 45380,96 грн. основного боргу, 1378,00 грн. на відшкодування судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення направити сторонам.

Повне рішення складено 23 травня 2016 р.

Суддя Баранов М.М.

віддрук.5 прим.:

1 - до справи

2 - Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро-Техно-Сервіс" (08436, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, село Кавказ, вул. Історична, 1)

3,4,5 - Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; фактична адреса: АДРЕСА_2; місце проживання згідно витягу з ЄДР: АДРЕСА_3)