ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016р. Справа№ 914/918/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В.,

за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства «Центр новітніх технологій», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Теплоенергопроект, м. Львів,

про стягнення 65 935,26 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- представник, довіреність від 23.03.2016 року

від відповідача: не з»явився

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Приватного підприємства «Центр новітніх технологій» до Товариства з обмеженою відповідальністю Теплоенергопроект про стягнення 65 935,26 грн.

Ухвалою від 05.04.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 15.04.2016р. В судовому засіданні 15.04.16р. розгляд справи відкладався на 10.05.16р. Ухвалою від 10.05.2016 року розгляд справи відкладено до 17.05.2016 року.

В судовому засіданні 17.05.2016 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача судове засідання зявився, позовні вимоги підтримує та просить задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

В канцелярію господарського суду Львівської області 15.04.2016р. за вх. № 16579/16 позивачем подано лист, в якому зазначено, що у провадженні господарського суду, або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між сторонами даного судового процесу про цей же предмет і з цих же підстав.

До листа за вх. № 16579/16 позивачем долучено додатки, а саме: копії Витягів з ЄДРПОУ на ПП « Центр новітніх технологій» та ТзОВ «Теплоенергопроект».

Відповідач вимоги ухвали про порушення провадження у справі від 05.04.2016року, про відкладення розгляду справи від 15.04.2016 року, від 10.05.2016 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення від 13.04.2016 року за №16349/16, повернуте на адресу суду , а явка останнього була визнана судом та визначена в ухвалах суду обовязковою.

14.04.2016 р. відповідачем в канцелярію господарського суду Львівської області за вх. № 16523/16 подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв»язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника та необхідністю зібрання документів по справі.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що неявка належним чином повідомленого відповідача про час, дату та місце судового розгляду не перешкоджає вирішенню спору, оскільки, дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 17.05.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.12.2014 року між Приватним підприємством «Центр новітніх технологій» (надалі позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Теплоенергопроект» (надалі відповідач, замовник) укладено договір №10-547 на виконання проектних робіт на тему: «Визначення зменшення викидів парникових газів, згідно робочого проекту реконструкції систем тепло забезпечення групи будинків Шевченківського району м.Львова з впровадженням індивідуальних теплових пунктів (ІТП)» (а.с.11-13) (надалі Проектні роботи) на загальну суму 87 000,00 грн. (а.с.14).

Пунктом 2.2. договору №10-547 передбачено обов»язок замовника здійснити оплату авансу в розмірі 40% від вартості робіт у сумі 34 800,00 грн. в десятиденний термін після підписання договору. Решту суми, згідно п.2.3 договору, замовник зобов»язується оплатити не пізніше 30-ти робочих днів з дати підписання акта здавання-приймання виконаних робіт.

Відповідно до умов договору позивач в повному обсязі виконав проектні роботи, а відповідач прийняв їх, що підтверджується Актом від 03.03.2015 року здавання-приймання виконаних робіт, згідно договору №10-547 від 02.12.2014 року, який підписаний відповідачем і скріплений його печаткою (а.с.15), однак, оплату виконаних проектних робіт належним чином не здійснив, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість в сумі 52 200,00 грн.

Також, позивач зазначає, що вищевказана заборгованість підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків станом на 04.09.2015 року, який підписаний позивачем та відповідачем і скріплений печатками сторін (а.с.16)

Крім того, відповідно до п.4.2 договору при невиконанні термінів оплати робіт замовник сплачує пеню в розмірі 0,1% від договірної ціни за кожний протермінований день.

За підрахунком позивача, розмір пені становить 9 604,80 грн.

Також позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 2 624,53 грн. та 3% річних 1 505,93 грн.

Загальна сума заборгованості, яку підлягає стягненню з відповідача,(ціна позову) 65 935,26 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що станом на день розгляду справи відповідач не сплатив заборгованість перед позивачем, розмір боргу не змінився.

На час розгляду справи відповідач не подав доказів погашення боргу, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на позов не подав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Згідно ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як підтверджується матеріалами справи, 02.12.2014 року позивач та відповідач уклали договір №10-547 на виконання проектних робіт на тему: «Визначення зменшення викидів парникових газів, згідно робочого проекту реконструкції систем тепло забезпечення групи будинків Шевченківського району м.Львова з впровадженням індивідуальних теплових пунктів (ІТП)», у звязку з чим набули взаємних прав і обовязків.

Згідно ч.1 ст.324 ГК України, за договором підряду на проведення проектних і досліджувальних робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну документацію або виконати обумовлені договором проектні роботи, а також виконати досліджувальні роботи, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити їх.

Відповідно до ч.1 ст.887 ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Згідно п.1 ч.1 ст.889 ЦК України, замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом

Згідно п.1.1 договору виконавець зобов»язується виконати роботу: «Визначення зменшення викидів парникових газів, згідно робочого проекту реконструкції систем тепло забезпечення групи будинків Шевченківського району м.Львова з впровадженням індивідуальних теплових пунктів (ІТП)».

Згідно п.1.2 договору, замовник приймає виконану роботу у відповідності з вимогами, визначеними в Технічному завданні на проектування, а також нормах, правилах, інструкціях, державних стандартах, чинних на дату виконання робіт.

Згідно протоколу договірної ціни, величина договірної ціни виконаних робіт становить 87 000,00 грн. (а.с.14).

Пунктом 2.2. договору №10-547 передбачено обов»язок замовника здійснити оплату авансу в розмірі 40% від вартості робіт у сумі 34 800,00 грн. в десятиденний термін після підписання договору. Решту суми, згідно п.2.3 договору, замовник зобов»язується оплатити не пізніше 30-ти робочих днів з дати підписання акта здавання-приймання виконаних робіт.

Згідно п.3.2 договору, після закінчення робіт виконавець та замовник складають акт здавання-приймання роботи з прикладанням до нього комплекту відповідної документації.

Факт виконання позивачем своїх зобовязань по договору підтверджується Актом від 03.03.2015 року здавання-приймання виконаних робіт, згідно договору №10-547 від 02.12.2014 року, який підписаний відповідачем і скріплений його печаткою (а.с.15).

Як вбачається із матеріалів справи, будь-яких зауважень зі сторони відповідача у в даному Акті не зазначено. Відтак, представник відповідача, підписуючи Акт, погодився із обємом та вартістю виконаних робіт.

Станом на момент розгляду справи розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 52 200,00 грн.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи оригінал Акту звірки взаєморозрахунків (а.с.16) станом на 04.09.2015 року на суму 52 200,00 грн., підписаний повноважними представниками обох сторін та скріплений мокрими печатками.

За твердженням позивача, суму основного боргу відповідач визнав перед позивачем у розмірі 52 200 грн. 00 коп. шляхом підписанням зазначеного Акту звірки.

У відповідності до п. 4.4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів від 29.05.2013 року за № 10, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобовязань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно норм чинного законодавства України, позивачем правомірно нараховано 3% річних в розмірі 1505,93 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 624,53 грн.

Крім того, відповідно до п.4.2 договору при невиконанні термінів оплати робіт замовник сплачує пеню в розмірі 0,1% від договірної ціни за кожний протермінований день.

Згідно ст. 230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позивачем нараховано пеню в розмірі 9 604,80 грн. за невиконання відповідачем свого зобов»язання.

Отже, в ході судового розгляду справи судом встановлено, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача загальна сума заборгованості (ціна позову) 65 935,26 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не подав докази погашення боргу в повному обсязі, позовні вимоги не спростував.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач позовні вимоги не спростував, не подав доказів погашення боргу, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства «Центр новітніх технологій» до Товариства з обмеженою відповідальністю Теплоенергопроект про стягнення 65 935,26 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Теплоенергопроект (79005, м.Львів, вул.Ш.Руставелі,7; ) на користь Приватного підприємства «Центр новітніх технологій» (79071, м. Львів, вул.Кульпарківська,147/45; ) заборгованість в розмірі 65 935,26 грн. (шістдесят п»ять тисяч дев»ятсот тридцять п»ять грн. 26 коп.), з яких: 52 200,00 грн. (п»ятдесят дві тисячі двісті грн. 00 коп.) основна сума боргу, 9 604,80 грн. (дев»ять тисяч шістсот чотири грн. 80 коп.) пеня, 2 624,53 грн. (дві тисячі шістсот двадцять чотири грн. 84 коп.) - інфляційні нарахування, 1 505,93 грн. (одна тисяча п»ятсот п»ять грн. 93 коп.) - 3% річних, а також 1 378,00 грн. ( одну тисячу триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 20.05.2016 р.

Суддя Горецька З. В.