Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "05" травня 2016 р. Справа № 906/357/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання :Гребеннікової Н.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. №419/1 від 01.02.2016р., дійсне до 31.12.2016р.

від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Житомиргаз збут" (м. Житомир)

до Відділу освіти Баранівської районної державної адміністрації (м. Баранівка)

про стягнення 536 577,00 грн., 42 449, 39 грн. пені, 2 936, 35 грн. 3% річних (заява про зміну предмету позову від 16.05.2016р.)

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором постачання природного газу за регульованим тарифом від 26. 08.15р. в загальній сумі 536577,00грн.

Ухвалою від 14.04.16р. порушено провадження у справі, вжито відповідні заходи та призначено засідання суду на 17.05.16р.

Позивач до початку розгляду справи по суті, згідно поданої заяви від 16.05.2016 р. про зміну предмету позову, заявив до стягнення також 42 449, 39 грн. пені та 2 936, 35 грн. 3% річних за прострочення сплати основного боргу.

Як роз'яснено у п. 3.11 Постанови ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

У пункті 3 Інформаційного листа ВГСУ від 02.06.2006 N 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році (із змінами, внесеними згідно з листом ВГСУ N 01-8/218 від 08.04.2008 ), ВГСУ роз'яснив, що якщо додаткові позовні вимоги зв'язані з раніше заявленими позовними вимогами підставою виникнення або поданими доказами (наприклад, коли позов подано на суму основного боргу і позивач до прийняття рішення просить додатково стягнути пеню за прострочку платежу), то їх може бути пред'явлено з дотриманням, зокрема, приписів статті 58 ГПК України».

Отже, з врахуванням п. 3 Інформаційного листа ВГСУ від 02.06.2006 N 01-8/1228, ч.4 ст. 22 та 58 ГПК України , суд ухвалює прийняти заяву позивача від 6.05.16р. про зміну предмету позову до розгляду з первісною позовною заявою. Спір вирішується з нової ціни позову - 581963,05 грн.

В судовому засіданні представник позивача просить позов задовольнити.

27.04.2016р. на адресу суду від відповідача надійшла заява про визнання позову в частині стягнення основного боргу та 16.05.16р. - про визнання позову в частині стягнення стягнення основного боргу, пені та 3% річних.

Відповідно до пп.3.9.1 та 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.11р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд, дослідивши матеріали справи,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2015р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз Збут" (позивач) та Відділом освіти Баранівської районної державної адміністрації (відповідач) укладено договір № 2015/ТП-БО-200028 на постачання природного газу за регульованим тарифом (а.с. 8-10).

За умовами п. 1.1. договору на постачання природного газу, постачальник постачає природний газ Споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до умов. п. 5.3.3. Договору № 2015/ТП-БО-200028 споживач (відповідач) взяв на себе зобов'язання оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

За змістом п.4.6 договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем на умовах щомісячної 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку 3 до договору, не пізніше ніж за три робочих дні до початку розрахункового періоду, крім оплати вартості послуг з постачання суб'єктами господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, установлених на дахові та прибудованих (виходячи з обсягу природного газу, що використовується для виробництва та надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання, за умови ведення такими суб'єктами окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води). У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Як встановлено в підпункті 5.3.3 пункту 5.3 договору, споживач зобов'язується: оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

В пункті 10.1 договору встановлено, що договір набирає чинності з 1 липня 2015 року та укладається на строк по 31 грудня 2015 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 3 договору щодо договірних обсягів постачання природного газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк.

На виконання умов договору №2015/ТП-БО-200028 від 26.08.2015, за період з січня лютого 2016 ТОВ "Житомиргаз збут" поставило відповідачу природний газ в об'ємі 81936 м3 на загальну суму 693435,09 грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу підписаними сторонами та скріпленими печатками (а.с.13-14).

Відповідач в порушення умов договору №2015/ТП-БО-200028 від 26.08.2015, обовязання по оплаті отриманого природного газу виконав частково, сплативши на рахунок ТОВ "Житомиргаз збут" 102857,78грн, внаслідок чого станом на 14.05.2016 борг за переданий природний газ склав 536577,31 грн.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі вищевказаного договору на постачання природного газу за регульованим тарифом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж положення містить ст.526 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання.

Статтею 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, станом на день прийняття рішення у даній справі заборгованість у вказаній сумі відповідачем не погашена.

З огляду на викладені приписи чинного законодавства та встановлені судом з наявних у справі доказів та пояснень сторін обставини справи, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову щодо стягнення 536577,31 грн. заборгованості.

Зі змісту ст. 610 ЦК України випливає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, порушення відповідачем строків оплати за надані послуги, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

Пунктом 6.2.2 договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п.6.2.2 договору просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача становить 42449,39 грн.

За таких обставин, враховуючи наявність передбачених договором підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді сплати пені, та перевіривши правильність її нарахування за визначений позивачем період її стягнення, суд дійшов висновку про правомірність заявленої позивачем до стягнення пені у розмірі 42449,39грн.

Розглядаючи питання про обґрунтованість вимог позивача щодо нарахування і стягнення на свою користь з відповідача 3% річних, господарський суд враховує, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, позивач просить стягнути з відповідача 2936,35грн. 3% річних, обрахованих за період з 11.02.2016 по 28.04.2016.

Перевіривши проведені позивачем розрахунки, господарський суд встановив, що їх суми обґрунтовані та вірні, тому підлягають стягненню в заявленому розмірі.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач позов за підставою та предметом не оспорив, доказів сплати боргу та/або інших доказів на спростування позовних вимог суду не надав. При цьому позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з задоволенням позову по справі, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3,4-7,33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відділу освіти Баранівської районної державної адміністрації (12700, Житомирська обл., м. Баранівка, вул. Соборна, буд. 20, ідентифікаційний код 02142997) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, ідентифікаційний код 39577504):

- 536 577, 31 грн. основного боргу;

- 42 449, 39 грн. пені;

- 2 936, 35 грн.3% річних;

- 8729, 46 грн. судового збору.

Видати наказ.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.05.16р.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2- позивачу (простою), 3 - відповідачу ( рек. з пов.)