ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016р. Справа № 914/681/16

За позовом:Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», м. Київ;
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Львівська обл., Яворівський р-н, смт. Немирів;
про:стягнення 49490,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу

Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Цяпка О.І.
Представники сторін:
від позивача:не з'явився;
від відповідача: Сирко Й.Й. - адвокат.

Представнику відповідача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

12.03.2016 року на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (надалі - Позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) про стягнення 49490,00 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 14.03.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 04.04.2016р. В подальшому розгляд справи відкладався на 25.04.2016р. та 16.05.2016р.

Ухвалою суду від 25.04.2016р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Представник позивача в судове засідання 16.05.2016р. не з'явився, електронною поштою направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Як вбачається з позовної заяви, свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.09.2014р. по автодорозі Рава-Руська-Янів-Судова Вишня недалеко від села Коти Яворівського району Львівської області сталася ДТП за участю двох транспортних засобів: 1) «Урал-432010» д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом марки «ГКБ-835» під керуванням ОСОБА_3, який належить ОСОБА_1 (Винуватець); 2) «Форд-Мондео» д.н.з. НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4, який належить гр. ОСОБА_5 (Потерпілий). Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, що підтверджується Довідкою ДАІ та Висновком експертного авто товарознавчого дослідження від 22.10.2014р. На момент ДТП між відповідачем та позивачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС- від 03.01.2014р., за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Урал-432010» д.н.з. НОМЕР_1. Постановою Яворівського районного суду Львівської області було встановлено обставини ДТП, а саме те, що дії автомобіля марки «Урал-432010» д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом марки «ГКБ-835» не відповідали вимогам п.п. 19.1 ПДР, що в свою чергу призвело до ДТП. На підставі заяви ОСОБА_5 (власника автомобіля «Форд-Мондео») позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 49490,00 грн. Як зазначено в позовній заяві, відповідно до пп.38.1.1 ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. У зв'язку з цим позивач просить стягнути сплачені кошти із відповідача.

Представник відповідача в судове засідання 16.05.2016р. з'явився, проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в їх задоволенні, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях до нього.

В засіданні зазначив, що положення пп.38.1.1 ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко вказують, що для реалізації страховиком свого права на відшкодування в порядку регресу за рахунок страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу виплаченого страхового відшкодування третій особі «в установленому порядку дорожньо-транспортна пригода має бути визнана безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану чи обладнання транспортного засобу вимогам Правил дорожнього руху». Таким установленим порядком є притягнення водія відповідача до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні докази як притягнення відповідача чи його водія до вказаної відповідальності, так і докази того, що несправності застрахованого транспортного засобу вимогам ПДР спричинили пошкодження транспортних засобів. Відтак, представник просить в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.11.2014р. між позивачем (Страховик) та відповідачем (Страхувальник) укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого являлося страхування цивільно-правової відповідальності водія власника транспортного засобу «Урал-432010», реєстраційний номер НОМЕР_1, 1998 року випуску. Факт укладення договору підтверджується полісом страхування №АС/9213556.

09.09.2014р. близько 21.00 год. на 32 км.+500 м. автодороги сполучення Рава-Руська - Яворів - Судова Вишня неподалік с. Коти Яворівського району Львівської області відбулося зіткнення автомобіля марки «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, яка перевозила пасажира ОСОБА_6 із задньою частиною причепа марки «ГКБ-8350» д.н.з. НОМЕР_3, який тягнув автомобіль марки «Урал-43210», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_3 В результаті ДТП автомобіль марки «Ford Mondeo» та причеп марки «ГКБ-8350» отримали технічні пошкодження, а гр. ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Факт вчинення ДТП підтверджується Довідкою Яворівського РВ ГУМВС України у Львівській області №9562 від 11.09.2014р. та Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9435244 від 09.10.2014р.

Як встановлено судом, станом на момент ДТП, водій автомобіля марки «Урал-43210» - ОСОБА_3 перебував із відповідачем у трудових відносинах на підставі Трудового договору від 25.01.2014р. між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю.

25.09.2014р. старшим слідчим СВ Яворівського РВ ГУМВС України у Львівській області винесено Постанову про закриття кримінального провадження №0001277 від 10.09.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Як вбачається із постанови, проведеними слідчими діями встановлено, що 09.09.2014р. в момент вчинення ДТП водій автомобіля марки «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 проявила неуважність до дорожньої обстановки та відповідно, не відреагувала на її зміну, не обрала безпечної для руху швидкості в умовах недостатньої видимості (випадання атмосферних опадів у вигляді дощу), що б мати змогу контролювати транспортний засіб і безпечно керувати ним, а при необхідності його зупинити в межах видимості дороги, не створюючи небезпеки чи перешкоди для руху іншим учасникам дорожнього руху, не дотрималася безпечного інтервалу та дистанції в результаті чого перед виникненням перешкоди для руху - задньої частини причепа марки «ГКБ-8350» д.н.з. НОМЕР_3, який тягнув автомобіль марки «Урал-43210», д.н.з. НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_3 і який рухався в попутньому напрямку із відносно меншою швидкістю, в результаті чого ОСОБА_4 вчасно не вжила заходів спрямованих на зменшення швидкості руху аж до повної зупинки, і таким чином здійснила попутнє зіткнення із вищевказаним причепом, внаслідок чого пасажир - ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №249/2014 від 16.09.2014р. відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Також, як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, слідчими діями встановлено, що під час руху в причепі марки «ГКБ-8350» д.н.з. НОМЕР_3 була несправність системи освітлення (габаритних вогнів), чим ОСОБА_3 порушив вимоги п.19.1 ПДРУ, а саме в умовах недостатньої видимості причеп транспортувався із непрацюючими габаритними вогнями. Під час огляду причепа було встановлено, що він обладнаний із задньої сторони світлоповертаючими пристроями безпосередньо на склі підфарників, а також позначенням червоного та жовтого кольорів «довгомірний транспортний засіб L-12-22м».

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови про закриття кримінального провадження, Яворівським ВДАІ при ГУ МВС України у Львівській області складено на гр. ОСОБА_3 Протокол від 04.10.2014р. про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП, а на гр.-ку ОСОБА_4 - Протокол від 01.10.2014р. про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 31.10.2014р. провадження в адміністративні справі відносно ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито.

Як вбачається з даної постанови, суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_4 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Також в постанові суд зазначив, що в причепі марки «ГКБ-8350» д.н.з. НОМЕР_3, на момент дорожньо-транспортної пригоди, була несправність системи освітлення (габаритних вогнів). Дії водія автомобіля марки «Урал-43210», д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом марки «ГКБ-8350», що рухався в попутньому напрямку, під керуванням водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 19.1 ПДР і це порушення перебуває в причинному зв'язку з фактом ДТП.

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №4820 від 22.10.2014р. вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля марки «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 становить 62816,85 грн.

26.11.2014р. власник автомобіля марки «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_5 звернувся до позивача із заявою від 18.11.2014р. про виплату страхового відшкодування.

19.02.2015р. позивачем складено Страховий акт № ЦО-53544-АС--01 про виплату ОСОБА_5 страхового відшкодування в розмірі 49490,00 грн. Вказані кошти було виплачено 02.03.2015р., що підтверджується платіжним дорученням №4103 від 02.03.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою про сплату коштів, оскільки на його думку, дорожньо-транспортна пригода, яка трапилася 09.09.2014р. визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України встановлено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 22.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст.29 Закону).

На підставі матеріалів справи судом встановлено, що у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 09.09.2014р. за участі забезпеченого транспортного засобу марки «Урал-43210», д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу марки «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 останньому було спричинено технічні пошкодження на суму 62816,85 грн. Позивачем власнику транспортного засобу марки «Ford Mondeo» виплачено 49490,00 грн.

Положеннями статті 38 Закону передбачено випадки, коли страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Наявність такого права в страховика виникає, зокрема, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху (пп.г) ст.38.1.1 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, наведеними положеннями керується позивач при поданні даного позову.

З цього приводу суд зазначає, що підставою для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе такі елементи, як збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду, причиновий зв'язок між протиправністю поведінки особи і збитками та вина. За загальним правилом, відсутність хоча б одного елемента складу цивільного правопорушення, виключає настання цивільної відповідальності. При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, вина особи презюмується та не підлягає доведенню, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

З матеріалів справи прослідковується, що обґрунтовуючи свої вимоги, позивач покликається на Постанову від 25.09.2014р. про закриття кримінального провадження №0001277, а також Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 31.10.2014р., згідно якої закрито провадження в адміністративні справі відносно ОСОБА_4 про притягнення її до відповідальності за ст.124 КУпАП, як на докази, які доводять причиновий зв'язок між протиправністю поведінки відповідача і збитками, які спричинені в результаті ДТП, що мало місце 09.09.2014р.

За змістом ст.ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене суд зазначає, що Постанова від 25.09.2014р. про закриття кримінального провадження №0001277, а також Постанова Яворівського районного суду Львівської області від 31.10.2014р. не являються належними доказами, котрі доводять причиновий зв'язок між протиправністю поведінки відповідача і збитками, які спричинені в результаті ДТП, що мало місце 09.09.2014р. Вказані докази не надають позивачу права на пред'явлення регресного позову, оскільки всупереч вимогам пп.г) ст.38.1.1 Закону, в установленому порядку не визначають, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу відповідача існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Аргументація цього наступна.

Так, як вбачається із Постанови від 25.09.2014р. про закриття кримінального провадження №0001277 в ній жодним чином не встановлено обставин того, що ДТП, яке мало місце 09.09.2014р. сталося внаслідок наявних несправностей причепа марки «ГКБ-8350» д.н.з. НОМЕР_3, котрий тягнув автомобіль марки «Урал-43210», д.н.з. НОМЕР_1. Як вже зазначалося вище, у даній постанові вину у спричиненні ДТП було покладено не на водія відповідача, а на ОСОБА_4, яка керувала транспортним засобом марки «Ford Mondeo», і як наслідок, вказану постанову слідчий вирішив скерувати начальникові Яворівського РВ ГУМВС України у Львівській області для притягнення останньої до адміністративної відповідальності. Як прослідковується із вказаної постанови, кримінальне провадження було закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ст.286 КК України, так як в результаті ДТП пасажир ОСОБА_6 отримав легкі тілесні ушкодження.

Суд зазначає, що на підставі Постанови від 25.09.2014р. про закриття кримінального провадження №0001277 водія відповідача було притягнуто лише до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП, а саме: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Із змісту ст.121 КУпАП вбачається, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за вказаною статтею незалежно від того чи несправності транспортного засобу призвели до дорожньо-транспортної пригоди чи ні. А тому, складення на водія відповідача Протоколу від 04.10.2014р. про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП не являється належним та беззаперечним доказом того, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 09.09.2014р. трапилася внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

В даному випадку суд погоджується із доводами представника відповідача, що належним доказом, котрий в установленому законом порядку (як це вимагають приписи пп.г) ст.38.1.1 Закону) визначав би причиновий зв'язок між дорожньо-транспортною пригодою та невідповідністю технічного стану транспортного засобу відповідача, являється постанова суду про притягнення водія відповідача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Разом з тим, в матеріалах справи така постанова суду відсутня.

Не являється належним доказом причинового зв'язку між дорожньо-транспортною пригодою та невідповідністю технічного стану транспортного засобу відповідача і Постанова Яворівського районного суду Львівської області від 31.10.2014р., згідно якої закрито провадження в адміністративні справі відносно ОСОБА_4 про притягнення її до відповідальності за ст.124 КУпАП.

Справді, у мотивувальній частині вказаної постанови суду зазначено, зокрема, що дії водія автомобіля марки «Урал-43210», д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом марки «ГКБ-8350», що рухався в попутньому напрямку, під керуванням водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 19.1 ПДР і це порушення перебуває в причинному зв'язку з фактом ДТП.

Разом з тим, суд не вважає, що зазначена обставина має преюдиціальне значення для справи, що розглядається, оскільки в силу приписів ст.35 ГПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

В даному випадку Постанова Яворівського районного суду Львівської області від 31.10.2014р. має лише преюдиціальне значення щодо ОСОБА_4 в частині того, що вона є невинною у вчиненні ДТП, яке мало місце 09.09.2014р. Вказана постанова не ухвалена відносно водія відповідача, а тому в ній не можуть встановлюватися преюдиціальні обставини щодо порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З огляду на викладене, позивачем не доведено належними доказами, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 09.09.2014р. трапилася внаслідок невідповідності технічного стану транспортного засобу відповідача. Відтак, позовні вимоги щодо стягнення коштів в порядку регресу згідно пп.г) ст.38.1.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-6, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 20.05.2016 р.

Суддя Крупник Р.В.