КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р. Справа№ 910/14602/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Чорногуза М.Г.

за участю представників сторін

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство «ДОМІНАНТА»

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року

у справі № 910/14602/15 (суддя: Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «ДОМІНАНТА»

до: Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит"

про стягнення 43 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство ДОМІНАНТА" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" (далі - відповідач) про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" грошових коштів за договором банківського рахунку №ID653129 від 19.01.2012 у розмірі 43000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.01.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського рахунку №ID653129, відповідно до умов якого банк зобов'язується відкрити клієнту поточний рахунок №3001, на якому здійснюються операції як в національній так і в іноземній валюті та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування відповідно до умов цього договору, Правил обслуговування банківських поточних (крім карткових) рахунків клієнтів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відкритих в ПАТ "Банк Національний Кредит", розміщених на інформаційних стендах, що розташовані у приміщеннях банку та на сайті http://www.bnk.ua/, та вимог чинного законодавства України. Позивачем 21.05.2015 року було надано відповідачу платіжне доручення №1 на перерахування грошових коштів у розмірі 43000,00 грн, проте відповідачем всупереч умов укладеного між сторонами договору вказане платіжне доручення залишено без виконання, у зв'язку з чим позивач просив суд першої інстанції стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" грошові кошти у розмірі 43000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року у справі №910/14602/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство «ДОМІНАНТА» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та винести нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Так, скаржник зазначив, що посилання відповідача та суду першої інстанції на те, що позивач є кредитором у відповідності до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» і тому у відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач не має право на задоволення своїх вимог - є безпідставними та такими, що порушує положення Конституції України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2015 року прийнято апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство «ДОМІНАНТА» до провадження.

Розгляд справи здійснювався різними колегіями суддів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 року прийнято до провадження справу №910/14602/15 у складі колегії суддів: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Чоргногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 року розгляд справи відкладено на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

10.05.2016 року до суду надійшла заява в якій представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року по справі №910/14602/15 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники сторін у судове засідання 12.05.2016 року не з'явились. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 24.03.2016 року на відповідні адреси.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, 10.05.2016 року до суду надійшла заява в якій представник відповідача просив розгляд апеляційної скарги проводити за його відсутності, яка була задоволена судом.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство «ДОМІНАНТА» - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 19.01.2012 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (клієнт) та Публічним акціонерним товариством "Банк Національний Кредит" (банк) було укладено договір банківського рахунку №ID653129 (договір), відповідно до умов якого банк зобов'язується відкрити клієнту поточний рахунок №3001, на якому здійснюються операції як в національній так і в іноземній валюті та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування відповідно до умов цього договору, Правил обслуговування банківських поточних (крім карткових) рахунків клієнтів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відкритих в ПАТ "Банк Національний Кредит", розміщених на інформаційних стендах, що розташовані у приміщеннях банку та на сайті http://www.bnk.ua/, та вимог чинного законодавства України (п.1.1), порядок здійснення операцій за рахунком визначається Правилами (п.2.2).

Згідно з абз.4 Розділу 3 Правил обслуговування банківських поточних (крім карткових) рахунків юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відкритих в Публічному акціонерному товаристві "Банк Національний кредит" (далі - правила) банк (здійснює розрахункові операції за рахунком відповідно по вимог чинного законодавства України, зокрема, нормативно-правових актів Національного банку України та внутрішніх нормативних актів банку, за умови належного оформлення клієнтом розрахункових документів.

Згідно з абз.3 Розділу 3 Правил клієнт здійснює безготівкові розрахунки шляхом використання розрахункових документів, передбачених положеннями чинного законодавства України.

Перерахування коштів з рахунку клієнта здійснюється банком в межах залишку коштів на рахунку на початок операційного дня з урахуванням надходжень коштів на рахунок протягом операційного часу (абз.5 Розділу 3 Правил).

Відповідно до абз.10 Розділу 3 Правил банк перераховує з рахунку клієнта грошові кошти за розрахунковим документом, який відповідає вимогам чинного законодавства України та внутрішніх нормативних актів банку та був прийнятий банком в національній валюті - протягом робочого дня у випадку надходження розрахункового документа протягом операційного часу та не пізніше наступного робочого дня, у випадку надходження розрахункового документа після закінчення операційного часу.

Відповідно до виписки з особового рахунку позивача від 21.05.2015 року на рахунку були наявні кошти у розмірі 43028,89 грн.

21.05.2015 року позивачем було надано відповідачу на виконання платіжне доручення №1 на суму 43000,00 грн, яке прийнято Публічним акціонерним товариством "Банк Національний кредит" до виконання в той же день, про що свідчить відмітка банківської установи на платіжному дорученні.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка, зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом, за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст. 1074 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки (ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність", зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму". Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, станом на час звернення до суду першої інстанції з позовною заявою, поданий позивачем на виконання до банку 21.05.2015 року розрахунковий документ на суму 43000,00 грн, залишився невиконаним банком.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.06.2015 року № 358 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015 року прийнято рішення № 114 про запровадження з 08.06.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічне акціонерне товариство "Банк Національний Кредит" до 07.09.2015 року включно.

Як вказується у ч.ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Зазначений закон, як правильно встановлено судом першої інстанції є спеціальним нормативним актом, який підлягає обов'язковому застосуванню у даних правовідносинах. Всі інші акти законодавства України можуть застосовуватись до правовідносин сторін лише в тій частині, що не суперечить вказаному Закону.

Частинами 1, 5 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Верховний Суд України в постанові від 25.03.2015 року у справі №3-24гс15 зазначив, що зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка носять майново-грошовий характер, а відтак, позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, на якого поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що посилання відповідача та суду першої інстанції на те, що позивач є кредитором у відповідності до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» і тому у відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач не має право на задоволення своїх вимог - є безпідставними та такими, що порушує положення Конституції України.

Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, задоволення вимог позивача має здійснюватися виключно у порядку, строки та у черговості, встановленій Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 43000,00 грн порушує порядок, встановлений для заявлення та задоволення вимог кредиторів, визначений ст.ст. 45, 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Враховуючи викладене, а також те, що правовідносини сторін по договору банківського рахунку носять майново-грошовий характер, і на такі правовідносини поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що між сторонами відсутній спір щодо суми коштів на рахунку позивача.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського міста Києва від 06.08.2015 року у справі №910/14602/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство ДОМІНАНТА" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство ДОМІНАНТА" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2015 року у справі №910/14602/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/14602/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

М.Г. Чорногуз