ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016р. Справа№ 914/580/16

За позовом: Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно», м.Львів

до відповідача: Благодійного фонду «Україна-Русь», м.Львів

про: стягнення 5 677,63 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Секретар судового засідання Децик С.Я.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність №354 від 11.03.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 24.03.2016р.); ОСОБА_3 керівник, ОСОБА_4- представник (довіреність №03 від 24.03.2016р.) ОСОБА_5 представник (довіреність №04 від 21.04.2016р. ).

Права та обов»язки, передбачені ст.ст.20,22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суд роз»яснив представникам сторін. В порядку ст.20 ГПК України від сторін заяви до суду не надходили.

Суть спору:

Позов заявлено Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» (м.Львів) до Благодійного фонду «Україна-Русь» (м.Львів) про стягнення 5 677,63 грн. з яких : 4170,46 грн. основний борг, 77,76 грн. 3% річних, 229,37 грн. інфляційні втрати, 1200,05 грн. пеня. Позивач просить також відшкодувати йому за рахунок відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач своєчасно не відшкодовував позивачу ( балансоутримувачу) витрати на забезпечення надання комунальних послуг, передбачених укладеним між сторонами договором.

Ухвалою суду від 03.03.2016 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 30.03.2016р. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

24.03.2016 р. за вх.№12846/16 в суді зареєстровано клопотання представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи.

28.03.2016 р. представник відповідача ОСОБА_2 прибув до суду і ознайомився з матеріалами справи, що засвідчив письмовим записом на клопотанні.

25.03.2016 р. за вх.№13039/16 в господарському суді зареєстровано відзив на позовну заяву, з підстав наведених у якому відповідач, Благодійний фонд «Україна-Русь», позовні вимоги заперечує та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

28.03.2016 року за вх.№13115/16 в господарському суді зареєстровано клопотання представника відповідача про витребування у позивача документів, які б підтверджували повноваження п.Р.Люлюка. Мотивація клопотання розповсюджена в інтернеті інформація за якою керівником КП «Нерухомість та майно» є інша особа, ніж ОСОБА_6. Клопотання пройшло реєстрацію в день поступлення в документообігу господарського суду, відповідно, приєднано до матеріалів справи.

28.03.2016 р. за вх.№13113/16 в суді зареєстровано клопотання представника відповідача з проханням зобов»язати позивача надати відповідачу копію документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі з тих мотивів, що в додатках до позовної заяви , яка надійшла на адресу Благодійного фонду «Київська Русь» від КП Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» копія такого документа відповідачу не була надіслана. Клопотання пройшло реєстрацію в день поступлення в документообігу господарського суду, відповідно, приєднано до матеріалів справи.

28.03.2016 р. за вх.№13121/16 в господарському суді зареєстровано клопотання відповідача «про витребування доказів у порядку ст.38 ГПК України». Посилаючись на те, що до позовної заяви не додані статутні та роз порядчі документи, що підтверджують повноваження юридичної особи та її керівників на здійснення діяльності щодо теплопостачання та надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, на оформлення довіреностей фізичним особам діяти від імені юридичної особи відповідач просить витребувати у Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» статут цього підприємства. Клопотання пройшло реєстрацію в день поступлення в документообігу господарського суду, відповідно, приєднано до матеріалів справи.

28.03.2016 р. за вх.№13114/16 в господарському суді зареєстровано подане представником відповідача клопотання «про долучення документів до матеріалів справи», а саме копії першої сторінки копії відзиву Відповідача на позовну заяву, що була надана позивачу, з відміткою про реєстрацію документа, яке судом приєднано до матеріалів справи.

29.03.2016 р. за вх.№13431/16 в господарському суд зареєстровано поступлення від позивача, Комунального підприємства «Нерухомість та майно» , Пояснення на позовну заяву з документами, переліченими у додатках до нього, яке судом приєднано до матеріалів справи.

Відповідно до статей 17 та 22-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та у зв»язку із розглядом справи №914/580/16 за електронними запитами господарським судом отримано Спеціальні витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з відомостями про відповідача станом на 26.02.2016р. (дата виготовлення позовної заяви) та станом на 01.03.2016 р. (дата поступлення позовної заяви до суду) на підставі яких встановлено, що позивач, Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» , в статусі юридичної особи включено до ЄДР, місцезнаходженням юридичної особи є адреса: 79008, Львівська область, місто Львів, Галицький район, вул.Винниченка, будинок,8, керівником юридичної особи є ОСОБА_6.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім»я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи (п.13 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, та громадських формувань».).

ОСОБА_7 ч.1-3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців , та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Таким чином, відомості про юридичну особу, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вважаються достовірними та відображають інформацію, зокрема про керівника юридичної особи, КП Львівської обласної ради «Нерухомість та майно».

Як вбачається зі Спеціальних витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отриманих Господарським судом Львівської області, керівником Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» є ОСОБА_6.

Відтак, позовну заяву підписано повноважною особою, а саме, керівником позивача ОСОБА_6, а наявність іншої інформації на невизначених інтернет ресурсах не ставить під сумнів достовірність відомостей, що внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку відмовити в задоволенні клопотання відповідача за вх.№13115/16 від 28.03.2016 року.

Розглянувши в судовому засіданні 30.03.2016 року клопотання відповідача за вх.№13113/16 від 28.03.2016р. про зобов»язання позивача надати відповідачу копію документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання на розгляд до господарського суду Львівської області позовної заяви та клопотання за вх.№13121/16 від 28.03.2016 року про витребування в позивача статуту, суд приходить до висновку, що відповідач позбавлений можливості подати вказані докази на підтвердження своєї правової позиції з об»єктивних причин, а відтак клопотання про витребування доказів слід задоволити.

Ухвалою від 30.03.2016 року розгляд справи відкладався на 20.04.2016 року.

01.04.2016 року за вх.№14262/16 в господарському суді зареєстровано заяву представника позивача про надання матеріалів справи для ознайомлення. 04.04.2016 року представник позивача з матеріалами справи ознайомився, що засвідчив письмовим записом на заяві.

04.04.2016 року за вх.№14550/16 в господарському суді зареєстровано клопотання представника відповідача про надання можливості ознайомитись із матеріалами справи. 05.04.2016р. представник відповідача ознайомився із матеріалами справи, що засвідчив письмовим записом на клопотанні.

05.04.2016 року за вх.№14948/16 зареєстровано подане до суду клопотання представника відповідача про видачу копії ухвали суду від 30 березня 2016 року у справі №914/580/16.

05.04.2016 року представник відповідача ОСОБА_2 отримав ухвалу суду від 30.03.2016 року у справі, що засвідчив письмовим записом на клопотанні.

06.04.2016 року за вх.№15173/16 в господарському суді зареєстровано клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про надання матеріалів справи для ознайомлення та зняття копій. 07.04.2016 року представник з матеріалами справи ознайомився, зняв копії з документів справи, що засвідчив письмовим записом на зазначеному клопотанні.

У заяві, яка поступила до господарського суду 14.04.2016 року та зареєстрована за вх.№16514/16, представник позивача просить долучити до матеріалів справи документи, а саме: належно засвідчену директором КП ЛОР «Нерухомість та майно» ОСОБА_6 та завірену гербовою печаткою підприємства копію Статуту комунального підприємства ( нова редакція), затвердженого начальником управління майном спільної власності Львівської обласної ради №12-с від 05.10.2006 р. , державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 09.10.2006р., номер запису 1002790; доказів скерування відповідачу копії платіжного доручення від 25.02.2016р. №4367 про сплату судового збору (опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек за 05.04.2016р.);копій банківських виписок в підтвердження перерахування позивачем на рахунки «Львівтеплоенерго» коштів за послуги теплопостачання згідно угоди №3650/Г від 17 вересня 2003р.; ОСОБА_7 від 22 жовтня 2015 року про включення системи теплопостачання в опалювальному сезоні 2015/2016рр. дв будинку №3 по вул.Підвальна/валова,31 у м.Львові, які судом приєднані до матеріалів справи.

15.04.2016 року за вх.№16662/16 в господарському суді зареєстровано поступлення від Благодійного фонду «Україна-Русь» Заяви за підписом президента БФ «Україна-Русь» ОСОБА_3 у якій, серед іншого, повідомляється про те, що 16 жовтня 2015 року рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/2610/15 за позовом Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» до Благодійного фонду «Україна-Русь» стягнуто 6278,63 грн. основного боргу, 258,66 грн. інфляційних витрат, 127,33 грн. - 3% річних та 1827,00 грн. судового збору. Позовна вимога, як зазначено у Заяві, стосувалась « надання комунальних послуг з теплопостачання та приєднання теплової енергії», а підставою позову став договір від 15.03.2010 про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг. Заява приєднана до матеріалів справи.

15.04.2016 р. за вх.№16666/16 в господарському суді зареєстровано подане представником відповідача ОСОБА_2 клопотання « про долучення до матеріалів справи доказів в обґрунтування заперечень проти позову». У прохальній частині клопотання представник Благодійного фонду «Україна-Русь» просить приєднати до матеріалів справи №914/580/16 рахунки КП «Нерухомість та майно» на оплату та акти здачі-приймання робіт (надання послуг), оскільки вважає, що ці документи одночасно доказують , що позивач намагається стягнути з відповідача плату за продаж теплової енергії, а не за надання комунальної послуги з централізованого опалення. Стверджує, що зазначені в цих документах відомості про найменування робіт, послуг, вартість та складові робіт підтверджують твердження відповідача про те, що позивач фактично вимагає оплату теплопостачання, а не комунальні послуги та й ще за цінами на теплову енергію для споживачів теплопостачання, а не для споживачів комунальної послуги. Клопотання приєднано до матеріалів справи.

15.04.2016 року за вх.№16678/16 в господарському суді зареєстровано клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про надання можливості ознайомитись із матеріалами справи. 19.04.2016 року представник Благодійного фонду «Україна-Русь» з матеріалами справи ознайомився,що засвідчив письмовим записом на поданому клопотанні.

15.04.2016 року за вх.№16664/16 в господарському суді зареєстровано Заяву Благодійного фонду «Україна-Русь» (заява не містить прохальної частини) , у якій, зокрема, йдеться про те, що Благодійний фонд «Україна-Русь» ніколи не був споживачем теплової енергії, оскільки ніколи не потребував цієї товарної продукції. Окрім того, жодна теплопостачальна організація , якій законом надано право постачати теплову енергію, а також інші підприємства, не пропонували благодійному фонду купити у них теплову енергію та укласти відповідний договір енергопостачання. Тому , як ствердлжується у заяві, впродовж усього часу усієї своєї діяльності Благодійний фонд «Україна-Русь» не мав ні з ким жодних договірних стосунків щодо постачання теплової енергії (теплопостачання). Повідомляється, що Благодійний фонд «Україна-Русь» не мав жодних правовідносин у сфері теплопостачання з жодною організацією чи підприємством і тому не був суб»єктом правовідносин у сфері теплопостачання. Також у заяві відповідач стверджує, що КП «Нерухомість та майно» не є суб»єктом відносин у сфері теплопостачання у стосунках з Благодійним фондом «Україна-Русь», бо не є ні теплогенеруючою, ні теплопостачальною, ні теплосервісною організацією. Стверджується і про те, що КП «Нерухомість та майно» не може займатися транспортуванням теплової енергії до благодійного фонду, бо з останнім не має відповідного договору, відтак враховуючи, що Благодійний фонд «Україна-Русь» взагалі не є суб»єктом правовідносин у сфері теплопостачання , а КП «Нерухомість та майно» не має права ні постачати теплову енергію, ні транспортувати її, відповідач вважає вимогу позивача до благодійного фонду оплачувати теплопостачання без відповідного договору купівлі-продажу теплової енергії безпідставною. Крім того, у заяві відповідач зауважує, що КП «Нерухомість та майно» фактично і не здійснює теплопостачання благодійного фонду за визначенням. ( заява приєднана до матеріалів справи).

15.04.2016 року за вх.№16665/16 в господарському суді зареєстровано Заяву Благодійного фонду «Україна-Русь» ( заява не містить прохальної частини). У заяві, яка підписана президентом БФ «Україна-Русь» ОСОБА_3, зазначається , зокрема, що з липня 2014 року Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» не надано жодної комунальної послуги Благодійному фонду «Україна-Русь» відповідно до чинного законодавства. Стверджує, що виконавцями послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у м.Львові з 1 липня 2014 року , відповідно до постанов НКРЕКП, є ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ЛМКП «Залізничнетеплоенерго». Вважає, що з вини КП «Нерухомість та майно» між позивачем та відповідачем не було укладено договору про надання послуги з централізованого опалення.

Поряд з цим, у зазначеній Заяві повідомляється, що Благодійний фонд «Україна-Русь» до березня 2016 року був споживачем комунальної послуги з централізованого опалення ( згідно з ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу»). Але КП «Нерухомість та майно» , йдеться далі у заяві, не забезпечило надання благодійному фонду комунальної послуги з централізованого опалення. Натомість, балансоутримувач , не маючи прав на постачання теплової енергії (та як далі дослівно зазначено у заяві президентом БФ «Україна-Русь» ОСОБА_3П), «нехтуючи волею благодійного фонду, обманним шляхом та без обов»язкового відповідно до чинного законодавства у таких випадках договору енергопостачання, намагається з 2010 року на позадоговірних за садах (без договору купівлі-продажу) перепродати споживачу комунальної послуги з централізованого опалення, яким є Благодійним фонд «Україна-Русь», теплову енергію». ( Заява приєднана до матеріалів справи).

19.04.2014 року за вх.№17227/16 в господарському суді зареєстровано подане представником БФ «Україна-Русь» ОСОБА_2 клопотання «про вилучення письмових матеріалів з числа доказів». У прохальній частині зазначеного клопотання представник відповідача просить (дослівно):

« 1. Вилучити з числа доказів матеріал Позивача під назвою «ОСОБА_8 про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг» (а.с.83).

2.Витребувати у Львівської обласної ради типовий договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання переданого в оренду Майна та надання комунальних послуг Орендарю».

Представник відповідача ОСОБА_2, який підписав зазначене клопотання, не наводить жодної норми процесуального права якою він керувався заявляючи до суду клопотання із переліченими вимогами, зокрема із вимогою у п.1 прохальної частини клопотання. Як вбачається зі змісту клопотання, останнє подано у зв»язку із тим, що що у відповідача «викликає великий сумнів» достовірність долученої позивачем до матеріалів справи копії наказу начальника управління майном спільної власності Львівської обласної ради №4-н від 24 жовтня 2006 року «Про затвердження Типового договору про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг» (а.с.82) та завірена директором КП «Нерухомість та майно» копія «Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг» (а.с.83). Зазначене клопотання в день його поступлення пройшло реєстрацію в документообігу господарського суду Львівської області, відтак приєднано судом до матеріалів справи.

19.04.2016 року за вх.17135/16 в господарському суді зареєстровано Додаткові пояснення на позовну заяву, які поступили від позивача, КП «Нерухомість та майно». У Додаткових поясненнях позивач надає додаткові пояснення стосовно нарахованих 3% річних в сумі 77,76 грн., інфляційних нарахувань в сумі 229,37 грн. та пені у розмірі 1200,05 грн . Окрім того позивач повідомляє, що процедура формування та виставлення рахунків для оплати та податкових накладних здійснюється КП «Нерухомістиь та майно» до 10 числа місяця наступного за розрахунковим (отримання розгорнутого рахунку від ЛМКП «Львівтеплоенерго» з 1 по 5 число місяця наступного за розрахунковим). В свою чергу, згідно з п.4 договору про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення комунальних послуг від 15.03.2010 року благодійний фонд «Україна Русь» зобов»язувався здійснювати оплату до 20 числа місяця наступного за розрахунковим на рахунок балансоутримсувача р/р №055 в філії АТ «Укрексімбанк», МФО 325718, . Пунктом 3 Договору передбачено, що відшкодування витрат здійснюється щомісячно на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків. Позивач пояснює, що рахунки на оплату послуг кожного місяця надаються представниками КП ЛОР «Нерухомість та майно» за місцем розташування орендованого майна. У разі відсутності уповноважених осіб на отримання рахунків або неможливістю їх вручення, рахунки повертають в офіс КП «Нерухомість та майно» де можна їх отримати наручно. При неотриманні, рахунки на оплату в подальшому надсилаються простим листом відповідачу.

Разом з тим, розглянувши відзив на позовну заяву від 26.02.2016 року №311 Благодійного фонду «Україна-Русь», позивач зазначив, що балансоутримувачем будинку №3 за адресою: м.Львів, вул.Підвальна/Валова,31 виступає КП «Нерухомість та майно». Підставою виникнення прав та обов»язків між сторонами є укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг від 15.03.2010 р., який укладений на виконання п.6.11 договору оренди від 04.03.2010р. №19/10 та який відповідає типовому договору про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг, затвердженого наказом начальника управління майном спільної власності Львівської обласної ради №4-н від 24.10.2006 р. Відповідач не виконує зобов»язань за вказаним договором, відповідно, у нього утворилась заборгованість в сумі 4170,46 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України позивач за прострочку виконання грошового зобов»язання нарахував 3% річних та інфляційні нарахування, а відповідно до п.5 договору №60/10 від 15.03.2010р. нарахував пеню на загальну суму 1200,05 грн.

Додаткові пояснененя на позовну заяву судом приєднані до матеріалів справи.

20.04.2016 року за вх.№17315/16 в суді зареєстровано Клопотання Благодійного фонду «Україна-Русь» за підписом представника ОСОБА_2 «про долучення додаткових документів до справи». У п.1 прохальної частини клопотання представник відповідача просить долучити до матеріалів справи копію запиту від 07 квітня 2016р. Благодійного фонду «Україна Русь» до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на отримання публічної інформації та відповідь ЛМКП «Львівтеплоенерго» за №06-4498 від 11.04.16р.

Клопотання в день поступлення пройшло реєстрацію в документообігу господарського суду та приєднано до матеріалів справи.

Клопотання за №2 «про долучення додаткових документів до справи», за підписом представника Благодійного фонду «Україна Русь» ОСОБА_2 поступило до господарського суду 20.04.2016 року, зареєстровано в системі документообігу господарського суду за вх.№17316/16 . У клопотанні представник відповідача просить долучити до матеріалів справи документи, перелічені в додатках до клопотання, а саме : копію запиту від 07 квітня 2016 року Благодійного фонду «Україна-Русь» до Львівської обласної ради на отримання публічної інформації ; копію супровідного листа Державного архіву Львівської області за №8/01-99 від 19.04.2016 року з копією додатку до цього листа рішення Львівської обласної ради У11 сесії У демократичного скликання за №76 від 20 вересня 2006 року «Про оренду майна спільної власності територіальних громад області»; копії двох перших сторінок Положення про оренду майна спільної власності територіальних громад області (Додаток 1 до рішення обласної ради від 20 вересня 2006 року ) на 2 арк в 1 прим.; копії двох сторінок Типового договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад області ( додаток №2 до рішення обласної ради від 20 вересня 2006р. №76) на 2-х арк. в 1 прим.; копію листа Львівської обласної ради від 08.04.2016 р. № вих.-із-49 «щодо запиту на інформацію».

У п.2 зазначеного клопотання представник відповідача ОСОБА_2 просить врахувати додаткові долучені документи при з»ясуванні обставин справи.

Клопотання в день поступлення зареєстровано в документообігу господарського суду Львівської області, відповідно, приєднано до матеріалів справи.

20.04.2016 р. за вх.№17317/16 в суді зареєстровано клопотання відповідача «про відкладення розгляду справи, перерву в засіданні» з копіями документів, перелічених у «Додатках» до нього. У клопотанні відповідач повідомляє про намір подати додаткові докази до справи, відтак просить надати йому додатковий час шляхом відкладення розгляду справи або оголошення перерви у судовому засіданні. У п.2 прохальної частини цього ж клопотання, яке подане з посиланням на норми ст.ст.22,77 ГПК України, відповідач просить: « витребувати у розпорядника інформації КП «Нерухомість та майно» відповіді на запити щодо наявності права цього під приємства на здійснення комунальних послуг, а також постачання теплової енергії».

Клопотання в день поступлення зареєстроване в документообігу господарського суду Львівської області, відповідно, приєднано до матеріалів справи.

Про відкладення розгляду справи відповідач просить і у клопотанні , яке поступило до суду 20.04.2016 року (вх.№17319/16). Мотиви відкладення- відсутність витребуваних доказів, зокрема, Типового договору відшкодування витрат балансоутримувача та оригіналу Статуту КП «Нерухомість та майно».

Клопотання подане на підставі ст.22 ГПК України відповідачем 20.04.2016 р. (вх.№17318/16) у якому просить: «витребувати у позивача подати до суду оригінал чинного статуту Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» для огляду в судовому засіданні». Мотиви клопотання про витребування оригіналу статуту позивача , зокрема такі: « 14 квітня 2016 року позивачем було подано до господарського суду Львівської області копію статуту Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно». На титульній сторінці копії статуту зазначено, що це нова редакція статуту. Але рік затвердження статуту залишився попередній -2006. При цьому жодних відміток про внесення якихось змін в статут на титульній, як і на інших, сторінках немає. Деякі положення цього статуту у зазначеній копії викликають сумнів у достовірності (законності) цього установчого документа».

Клопотання в день поступлення зареєстроване в документообігу господарського суду Львівської області, відповідно, приєднано до матеріалів справи.

20.04.2016 року за вх.№ 2232/16 в господарському суді зареєстровано клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи на п»ятнадцять днів. Крім того, представник позивача просить надати йому можливість ознайомлення із матеріалами справи. Клопотання приєднано до матеріалів справи.

Ухвалою від 20.04.2016 року продовжено строк розгляду справи на п»ятнадцять днів з 05.05.2016 року, судове засідання призначено на 12.05.2016 року для надання можливості позивачу ознайомитись із матеріалами справи, висловити свою позицію по клопотаннях, які поступили до справи від відповідача а також, враховуючи клопотання самого відповідача про відкладення розгляду справи ( чи оголошення перерви в судовому засіданні) для надання йому можливості подати додаткові докази до справи.

25.04.2016 року представник позивача звернувся до господарського суду із заявою (вх.№17927/16) про надання йому можливості ознайомитись із матеріалами справи та виготовити копії з наявних в ній матеріалів. Заява представника позивача судом задоволена: 26.04.2016 року представник позивача із матеріалами справи ознайомився, виготовив копії документів, що засвідчив письмовим записом на поданій заяві.

28.04.2016 року за вх.№18674/16 в господарському суді зареєстровано поступлення клопотання відповідача «про долучення документів до справи». У клопотанні відповідач просить: « 1. Приєднати до матеріалів справи №914/580/16 лист НКРЕКП №3920/21.1/7-16 від 19.04.2016.

2. Врахувати позицію НКРЕКП, висловлену у його листі №3920/21.1/7-16 від 19.04.2016.».

Відповідач у клопотанні, посилаючись на зазначений лист НКРЕКП стверджує, що цим листом підтверджується його (відповідача) позиція, висловлена у відзиві на позовну заяву, щодо відсутності законних прав надання послуг з теплопостачання позивачем; серед теплопостачальних організацій, які зареєстровані повноважним органом та мають право постачати теплову енергію споживачам цієї товарної продукції у м.Львові, як зазначає відповідач, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» немає.Окрім того, у відповіді НКРЕКП, стверджує відповідач, надано роз»яснення про те, що до комунальних послуг, пов»язаних з теплопостачанням, відповідно до чинного законодавства належить тільки комунальна послуга з централізованого опалення.

Клопотання в день поступлення зареєстроване в документообігу господарського суду Львівської області, відповідно, приєднано до матеріалів справи.

Судом задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4, яке поступило до суду 28.04.2016 р. (вх.№18676/16) та надано матеріали справи для ознайомлення та виготовлення копій. Представник відповідача з матеріалами справи ознайомився 29.04.2016 року, що засвідчив письмовим записом на клопотанні.

12.05.2016 року за вх.№20347/16 в суді зареєстровано клопотання позивача про відкладення розгляду справи на інший день, просить не розглядати справу без участі представника позивача у зв»язку із неможливістю забезпечити участь останнього в судовому засіданні (перебування на розгляді іншої справи) та з метою подачі представником додаткових доказів (пояснень). Клопотання судом приєднано до матеріалів справи.

12.05.2016 року за вх.№20326/16 в суді зареєстровано клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи копій листів ЛМКП «Львівтеплоенерго» з інформацією про тарифи на теплову енергію для опалення. Клопотання позивача судом приєднано до матеріалів справи.

12.05.2016 року за вх.№20445/16 в господарському суді зареєстровано клопотання представника відповідача ОСОБА_9 « про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису». Клопотання судом приєднано до матеріалів справи.

12.05.2016 року за вх.№20447/16 в господарському суді зареєстровано клопотання представника відповідача ОСОБА_2 «про долучення додаткових документів до справи». Просить долучити до матеріалів справи відповідь Львівської міської ради (вих.№2502-570 від 18.04.2016) на запит БФ «Україна-Русь» до Львівської міської ради з тих мотивів (дослівно), що «зазначена у цій офіційній відповіді інформація спростовує твердження позивача про надання ним комунальних послуг, в першу чергу послуги з централізованого опалення (до 2005 року послуга з теплопостачання)». На думку відповідача, інформація зазначена у цій відповіді на запит, є необхідною для всебічного, повного та об»єктивного дослідження важливих обставин справи. Також просить врахувати зазначену відповідь Львівської міської ради, додаткові долучені документи при розгляді справи.

Клопотання судом приєднано до матеріалів справи.

12.05.2016 року за вх.№20444/16 в господарському суді зареєстровано подане представником відповідача ОСОБА_4 клопотання « про вилучення з числа письмових доказів». У прохальній частині клопотання представник відповідача просить : « 1. Вилучити з числа письмових доказів матеріал Позивача під назвою «ОСОБА_8 про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг»(а.с.83). 2. Витребувати у Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» оригінал наказу начальника управління майном спільної власності Львівської обласної ради №4-н від 24 жовтня 2006 року з усіма додатками».

Клопотання в частині вимоги про витребування наказу мотивовано, зокрема, тим, що на думку представника відповідача є необхідним для з»ясування обставини щодо відповідності Договору про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг №60/10 від 15.03.2010 Типовому договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю. Відповідач просить також витребувати у позивача оригінал наказу начальника управління майном спільної власності Львівської обласної ради №4-н від 24 жовтня 2006 року з усіма додатками (п.2 прохальної частини клопотання).

Клопотання судом приєднано до матеріалів справи.

12.05.2016 року за вх.№20446/16 в господарському суді зареєстровано клопотання представника відповідача ОСОБА_2 «про долучення додаткових документів до справи». У клопотанні представник відповідача просить долучити до матеріалів справи №914/580/16 копію запиту на отримання публічної інформації до НКРЕКП (вх.№296/3-16 від 28.04.2016р.) та видруківку з сайту НКРЕКП, роз»яснення НКРЕКП №3295/15/61-15 від 08.04.201576 від 08.04.2015р.; просить врахувати роз»яснення НКРЕКП щодо споживачів теплової енергії та споживачів комунальних послуг при розгляді справи.

Клопотання судом приєднано до матеріалів справи.

Судом задоволено клопотання відповідача, яке поступило до господарського суду 12.05.2016 року (вх.№20445/16): починаючи з судового засідання 12.05.2016 року запис розгляду судової справи №914/580/16 здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

З підстав, зазначених в ухвалі суду від 12.05.2016 року розгляд справи відкладався на 19.05.2016 року.

По закінченні судового засідання, 12.05.2016 року в господарському суді зареєстровано подане представником відповідача клопотання «про визнання недійсним договору, пов»язаного з предметом спору». Клопотання подано представником відповідача на підставі ст.ст.27,83 ГПК України.

Клопотання судом приєднано до матеріалів справи.

17.05.2016 року за вх.№20894/16 в господарському суді зареєстровано подані позивачем «Додаткові пояснення на позовну заяву» з документами згідно переліку у «додатках». Це, зокрема: копії рахунків виставлених ЛМКП «Львівтеплоенерго» позивачу за період лютий 2014р. червень 2015р. ; докази оплати позивачем рахунків ЛМКП «Львівтеплоенерго» в період лютий 2014р. червень 2015 р. включно ( копії банківських виписок); копії рахунків виставлених КП «Нерухомість та майно» благодійному фонду «Україна-Русь» за період лютий 2014р. червень 2015р.; розрахунок заборгованості від 21.07.2015р. №936 благодійного фонду «Україна-Русь» по договору від 15.03.2010 р. №60/10 за період лютий 2014р. червень 2015р. включно, на підставі якого заявлялась позивачем до стягнення з відповідача та, відповідно, присуджена господарським судом Львівської області до стягнення сума заборгованості по договору від 15.03.2010 р. №60/10 (основний борг, 3% річних та інфляційні нарахування) за рішенням від 16.10.2015 року у справі №914/2610/15, яке набрало законної сили.

Додаткові пояснення на позовну заяву судом приєднані до матеріалів справи.

Клопотання №1 «про долучення документів до матеріалів справи» подано представником відповідача ОСОБА_5 17.05.2016 року до господарського суду і зареєстровано за вх.№21038/16. З підстав, наведених у клопотанні представник відповідача просить долучити до матеріалів справи копію листа НКРЕКП №4561/20.3/7-16 від 10.05.2016 року. Представник відповідача вважає, що даним у листі роз»ясненням «підтверджується та обставина у справі, що Благодійний фонд «Україна-Русь» не може, не був і не є споживачем теплової енергії та фактично не отримує теплову енергію в контексті теплопостачання, а КП «Нерухомість та майно» не має права і не може бути постачальником теплової енергії та відповідно до чинного законодавства фактично не здійснювало постачання теплової енергії благодійному фонду».

Клопотання в день поступлення зареєстровано в документообігу господарського суду Львівської області , відповідно, приєднано до матеріалів справи.

Клопотання №2 «про долучення документу до матеріалів справи» подано представником відповідача ОСОБА_5 17.05.2016 року до господарського суду і зареєстровано в документообігу суду за вх.№21039/16. Представник відповідача у клопотанні просить долучити до матеріалів справи копію листа ФДМУ №10-16-8701 від 12.05.2016 року , оскільки вважає, що даний лист підтверджує ту обставину, що КП «Нерухомість та майно» у своїй діяльності використовує договір про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг, який не відповідає та суперечить чинному законодавству. Окрім того, цей договір в порушення вимог законодавства затверджено не Львівською обласною радою, а наказом начальника управління майном спільної власності. На думку представника відповідача, зазначене у листі ФДМУ роз»яснення важливе для з»ясування обставини щодо правової оцінки та законності договору, на який посилається позивач , як на підставу позову.

Клопотання в день поступлення зареєстровано в документообігу господарського суду Львівської області, відповідно, приєднано до матеріалів справи.

Судом задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2, яке поступило до суду 17.05.2016 року (вх.№21040/16) про ознайомлення з матеріалами справи. З матеріалами справи № 914/580/16 представник відповідача ОСОБА_2 ознайомився 18.05.2016 року, що засвідчив письмово на клопотанні.

Заява «щодо невідповідності статуту Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» вимогам законодавства» за підписом представника відповідача ОСОБА_2 поступила до господарського суду Львівської області 18.05.2016 року і зареєстрована за вх.№21199/16.З підстав, зазначених у прохальній частині заяви представник відповідача просить:

« 1. Встановити факт невідповідності Статуту комунального підприємства «Нерухомість та майно», затвердженого наказом начальника управління майном спільної власності Львівської обласної ради від 05.10.2006, чинному законодавству України.

2. Витребувати у позивача пояснення щодо законності зміни статуту комунального підприємства «Нерухомість та майно», затвердженого Львівською обласною радою у рішенні №261 від 21.12.2004.».

Заява в день поступлення зареєстрована в документообігу господарського суду Львівської області , приєднана судом до матеріалів справи.

19.05.2016 року за вх.№ 21370/16 в господарському суді зареєстрована заява представника відповідача ОСОБА_5 «щодо чергової спроби Позивача увести суд в оману». Заява не містить прохальної частини, зареєстрована в документообігу господарського суду 19.05.2016 року, приєднана до матеріалів справи.

19.05.2016 р. за вх.№ 21369/16 в господарському суді зареєстровано подане представником відповідача ОСОБА_2 Пояснення «щодо правової позиції», яке судом приєднано до матеріалів справи.

В судове засідання 19.05.2016 року сторони явку повноважних представників забезпечили.

Представником відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлено усне клопотання « про встановлення факту неукладеності договору №60/10 відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг».

В судовому засіданні розглянуто клопотання відповідача по справі та доведено до відома сторін результати їх розгляду.

Представник позивача , з підстав наведених у позовній заяві, наданих суду поясненнях заявлені позовні вимоги підтримав та просить задоволити у повному обсязі.

Представники відповідача, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, наданих суду пояснененях позовні вимоги заперечують, просять в їх задоволенні відмовити повністю.

За умовами ст.33 Господарського процесуального кодексу України на сторони покладається обовязок доводити їх вимоги чи заперечення. ОСОБА_7 до вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. За умовами ст.59 ГПК України відповідач має право після одержання ухвали надіслати господарському суду відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач своїм правом скористався.

Відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України господарським судом створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

В судовому засіданні 19.05.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини прийнятого у справі рішення.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позовна заява, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача , встановив наступне.

04.03.2010 року між Управлінням майном спільної власності Львівської обласної ради (орендодавцем згідно договору) в особі начальника ОСОБА_10, що діє на підставі Положення, з однієї сторони, та Благодійним фондом «Україна - Русь» (орендарем згідно договору) в особі президента фонду ОСОБА_3, що діє на підставі Статуту, з іншої сторони, було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад області № 19/10, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно (далі - майно), що знаходиться на балансі Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» (надалі балансоутримувач).

Обєктом оренди є приміщення, що знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Підвальна3,/вул. Валова,31 відповідно до акту приймання-передачі нежитлових приміщень загальною площею 30,8 кв.м.

Відповідно до п.1.2 договору, майно передається в оренду для розміщення благодійної організації на площі, що не використовуються для провадження підприємницької діяльності.

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається Львівська обласна рада, а орендар користується ним протягом строку оренди (п.2.2 ).

Відповідно до умов в п.2.3, у разі припинення цього договору майно повертається орендарем комунальному підприємству Львівської обласної ради «Нерухомість та майно». Орендар повертає майно за актом приймання-передачі, що підписується орендарем, орендодавцем і балансоутримувачем. Майно вважається поверненим з моменту підписання акта приймання-передачі.

Відповідно до п.2.4, обов»язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Термін договору оренди визначений на 2 роки 11 місяців з 01.01.2010 року по 30.11.2012 року включно (п. 8.1 договору).

Зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом двадцяти днів від дати їх одержання іншою стороною ( п.8.3).

За ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством (п.8.4).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.8.6).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору оренди №19/10 від 04 березня 2010 року сторони підписали акт приймання передачі приміщення від 01.01.2010 року. ОСОБА_7 Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» передало, а Благодійний фонд «Україна-Русь» прийняв в оренду придатні для експлуатації нежитлові приміщення в будинку на вул.Підвальна,3/Валова,31 (2-ий поверх) , загальною площею 30,8 кв.м.

Відповідно до п.6.11. договору, орендар зобовязаний укласти за вимогою балансоутримувача орендованого майна договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання переданого в оренду майна та комунальних послуг орендарю.

Судом встановлено, що 25 травня 2015 року, на підставі рішення Львівської обласної ради від 28.04.2015 р. №1353 «Про встановлення орендної плати для громадських організацій, суспільно-культурних товариств, часописів, видавництв та книготорговельних підприємств» Управління майном спільної власності Львівської обласної ради (орендодавець) в особі начальника управління ОСОБА_10, що діє на підставі Положення, з однієї сторони, та Благодійний фонд «Україна-Русь» (орендар) в особі президента фонду ОСОБА_3, що діє на підставі статуту, з іншої сторони, укладено ОСОБА_8 №74-19/10-15 «про внесення змін до Договору оренди від 04 березня 2010р. №19/10», у якому сторони домовились пункт 8.1 розділу 8 викласти в наступній редакції: « Цей договір укладено строком на 1 рік 2 місяці 14 днів (один рік два місяці чотирнадцять днів), що діє від 01 січня 2015 року до 14 березня 2016 року включно».

Інші умови договору, що не змінюються даним Договором про внесення змін, залишаються незмінними, і Сторони підтверджують по них свої зобов»язання (п.2).

Відповідно до п.3 , даний договір про внесення змін є невід»ємною частиною Договору оренди від 04 березня 2010 року №19/10, складений в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу , по одному для орендодавця, орендаря та балансоутримувача орендованих приміщень.

15.03.2010 року Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Нерухомість та майно», уповноважене виступати балансоутримувачем нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Львівської області (балансоутримувач) в особі директора ОСОБА_6 та Благодійний фонд «Україна-Русь» (орендар) в особі президента фонду ОСОБА_3, з метою упорядкування процедури відшкодування орендарем (користувачем) витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг у будинку №3 на вул. Підвальна/Валова,31, частину приміщень у якому, а саме загальною площею 30,8 кв.м., використовує орендар, діючи на підставі договору оренди від 04.03.2010 року №19/10, уклали договір про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг.

Відповідно до п.1 наведеного договору балансоутримувач - Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» забезпечує надання комунальних послуг з теплопостачання та приєднання теплової енергії (надалі послуги) шляхом доставляння цих послуг від енергопостачальної організації (ЛМКП «Львівтеплоенерго») до орендаря, а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача на вказані послуги згідно з виставленими балансоутримувачем рахунками. При цьому балансоутримувач не проводить розрахунків розміру плати за теплопостачання та приєднання теплової енергії вказаних приміщень, а лише скеровує орендарям рахунки згідно із щомісячно отриманим від енергопостачальної організації (ЛМКП «Львівтеплоенерго») вже розгорнутим рахунком у розрізі орендарів даного будинку.

Відповідно до п.3 договору, користувач зобовязується своєчасно і у повному обсязі відшкодовувати витрати балансоутримувача за послуги. Відшкодування витрат здійснюється щомісячно на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків.

Відповідно до п.4 договору №1 від 17 липня 2012 року « про внесення змін і доповнень до договору на відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг від 15.03.2010 року №60/10», користувач зобовязаний здійснювати оплату до 20 числа місяця наступного за розрахунковим на рахунок балансоутримувача р/р №055 в ВАТ «Укрексімбанк», МФО 325718, .

Термін дії договору встановлюється на термін дії договору оренди №19/10 від 04.03.2010 року (п.8 договору).

Відповідно до п.5 договору №60/10, при несвоєчасному внесенні плати користувач сплачує пеню в розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше ніж подвійна облікова ставка НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення платежу.

У п.10 договору сторони погодили, що умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов»язковим складанням письмового документа.

Як погоджено сторонами у п.11 договору, після підписання даного договору всі попередні переговори за ним, листування, протоколи про наміри з питань, так чи інакше пов»язаних з даним договором, втрачають юридичну силу.

ОСОБА_8 №60/10 від 15 березня 2010 року « відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг» є підставою заявлених позивачем позовних вимог у даній справі.

Позивач, з метою врегулювання спору в досудовому порядку повідомляв відповідача про розмір допущеної ним заборгованості та про необхідність її погашення, однак відповідач не сплатив заборгованість за надані комунальні послуги з теплопостачання і приєднання теплової енергії, яка станом на 21.02.2016 року за період з 01 липня 2015 року по 31 січня 2016 року становить 4 170,46 грн.

Позивач звернувся до господарського суду із позовом до Благодійного фонду «Україна-Русь» про стягнення 4 170,46 грн. боргу, 77,76 грн. - 3% річних, 229,37 грн. інфляційних втрат та 1200,05 грн. пені.

Судом встановлено, що забезпечення будинку №3 на вул. Підвальна/Валова,31 у м.Львові послугами теплопостачання здійснюється згідно з договором від 17.09.2003 р. №3650/Г, укладеним між Відділенням нерухомості при Управлінні з питань майна комунальної власності Львівської обласної державної адміністрації ( споживач), правонаступником якого є КП ЛОР «Нерухомість та майно», та ЛМКП «Львівтеплоенерго» (енергопостачальна організація), згідно умов якого за цим договором енергопостачальна організація бере на себе зобов»язання постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов»язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами ( цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Додатком №1 до договору №3650/Г від 17.09.2003 р. ( із врахуванням додаткової угоди від 03.08.2015 року) визначені обсяги постачання теплової енергії, об»єкти споживача до яких постачається теплова енергія. Теплопостачальна організація постачає в термін дії даного договору теплову енергію в гарячій воді до об»єктів споживача за адресою вул.Підвальна,3 у м.Львові, в переліку яких є і відповідач (Благодійний фонд «Україна-Русь»).

Актом про включення системи теплоспоживання від 22 жовтня 2015 підтверджується, що в опалювальному сезоні 2015/2016рр. система тепло споживання в приміщеннях будинку №3 по вул.Підвальна 3/Валова,31 у м.Львові ( у тому числі і у приміщеннях, які орендує БФ «Україна-Русь») включена на опалення, вентиляцію та гаряче водопостачання.

За умовами договору №3650/Г від 17 вересня 2003 року « про постачання теплової енергії в гарячій воді», КП «Нерухомість та майно» до 15-го числа місяця, наступного за звітним, сплачує ЛМКП «Львівтеплоенерго» вартість фактично спожитої теплової енергії на об»єктах, перелічених у Додатку №1 до цього договору.

До матеріалів справи позивачем долучено рахунки , які виставлені ЛМКП «Львівтеплоенерго» КП «Нерухомість та майно» на оплату теплової енергії згідно договору від 17.09.2003 р. №3650/Г за період: липень грудень 2015 року та за січень 2016 року ( період, який входить у предмет дослідження у даній справі за заявленими позивачем вимогами про стягнення заборгованості за договором №60/10 відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг, який укладений між КП «Нерухомість та майно» і Благодійним фондом «Україна-Русь» 15 березня 2010 року ( із наступними змінами згідно Договору №1 про внесення змін та доповнень від 17 липня 2012 року).

Судом досліджено рахунки ЛМКП «Львівтеплоенерго», які у спірному періоді виставлені КП «Нерухомість та майно» до оплати, та встановлено, що ці рахунки є розгорнутими (по-місячними) рахунками у розрізі орендарів будинку №3 на вул. Підвальна/Валова,31, серед яких ( орендарів) є і відповідач, Благодійний фонд «Україна-Русь», котрий у зазначеному будинку орендує частину приміщень загальною площею 30,8 кв.м. впродовж спірного періоду.

Судом співставлено відомості (зокрема, визначені суми до оплати по орендарю БФ «Україна-Русь») у помісячних рахунках ЛМКП «Львівтеплоенерго», які виставлялись до оплати позивачу за теплову енергію за період: липень грудень 2015 р., січень 2016 року із відомостями у рахунках (зокрема, сумами які вказані до оплати у рахунках КП «Нерухомість та майно» за спірний період), що виставлені позивачем відповідачу та встановлено, що КП «Нерухомість та майно» у рахунках на оплату, які виставлялись у спірному періоді БФ «Україна-Русь» вказує суми згідно із щомісячно отриманими від енергопостачальної організації (ЛМКП «Львівтеплоенерго») розгорнутими рахунками у розрізі орендарів будинку №3 на вул.Підвальна/Валова,31 у м.Львові (лишень за місяці липень, серпень, вересень 2015 року в сумах на одну копійку меншій, ніж в рахунках ЛМКП «Львівтеплоенерго», що, фактично, не погіршує становища відповідача і є упущенням самого позивача).

Таким чином, КП «Нерухомість та майно» (позивач у справі та балансоутримувач за договором №60/10 від 15 березня 2010р.) не проводить розрахунків розміру плати за теплопостачання та приєднання теплової енергії орендованих відповідачем приміщень, а лише скеровує відповідачу рахунки згідно із щомісячно отриманим від енергопостачальної організації (ЛМКП «Львівтеплоенерго») вже розгорнутим рахунком у розрізі орендарів вказаного вище будинку, одним із яких у спірному періоді є і відповідач.

Матеріалами справи (виписками з банківського рахунку позивача) підтверджується, що за спірний період (липень грудень 2015 р., січень 2016 р.) КП «Нерухомість та майно» оплатило виставлені ЛМКП «Львівтеплоенерго» рахунки за теплову енергію, поставлену ЛМКП «Львівтеплоенерго» до будинку №3 по вул.Підвальна/Валова,31 у м.Львові, повністю.

Відповідач взяв на себе зобов»язання відшкодування витрат балансоутримувача за послуги передбачені у п.1 договору №60/10 від 15 березня 2010 року, зобов»язувався здійснювати відшкодування витрат щомісячно на підставі виставлених балансоутримувачем ( позивачем) рахунків.

Суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що БФ «Україна-Русь» не отримував від позивача рахунків на оплату коштів, призначенням яких мало б бути відшкодування витрат балансоутримувача на послуги, вказані у п.1.1 договору №60/10 від 15 березня 2010 року, оскільки засвідчені копії рахунків позивача подані до матеріалів справи відповідачем разом з копіями актів виконаних робіт, однак по яких (рахунках) відповідач оплати не провів. Розбіжностей між рахунками, які в копіях за період липень-грудень 2015р. , січень 2016 р. подані до справи позивачем і копіями цих же рахунків, які подані до справи відповідачем, судом не виявлено.

Слід зазначити, що належних і допустимих доказів на підтвердження того, що у договір №60/10 «відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг» від 15 березня 2010 року вносились зміни за взаємною згодою сторін з обов»язковим складанням документа, як це передбачено умовами п.10 цього договору, чи мало місце дострокове розірвання договору №60/10, сторонами суду не надано і на такі обставини сторони не посилаються.

Отже, умови договору №60/10 від 15 березня 2010 року (із врахуванням змін та доповнень згідно Договору №1 від 17 липня 2012 року) не надають права відповідачу БФ «Україна-Русь» на безоплатній основі користуватись послугами з теплопостачання та приєднання теплової енергії, передбаченими у п.1 зазначеного договору, в орендованих приміщеннях будинку, балансоутримувачем якого є позивач. Позивач за умовами договору №60/10 від 15 березня 2010 р. таких зобов»язань на себе не брав, пільгове (безоплатне) користування послугами, які погоджені сторонами ( у т.ч. і БФ «Україна-Русь» як стороною договору) в договорі №60/10 не передбачено. Доказів зворотнього відповідач суду не надав.

Судом також встановлено, що рішенням господарського суду Львівської області від 16.10.2015 року у справі №914/2610/15 за позовом Комунального підприємства Львівської обласної ради та майно» до відповідача, Благодійного фонду «Україна-Русь» про стягнення 6 664,62 грн. заборгованості за договором №60/10 від 15 березня 2010 року, з якої 6 278,63 грн. основний борг , що виник за період лютий 2014 року червень 2015 року, задоволено повністю: стягнуто з Благодійного фонду «Україна-Русь» на користь КП ЛОР «Нерухомість та майно» 6 278,63 грн. основного боргу, 258,66 грн. інфляційних втрат, 127,33 грн. 3% річних та 1827,00 грн. судового збору.

Рішення суду не оскаржувалось і набрало законної сили. На його виконання, відповідно до ст.116 Господарського процесуального кодексу України, 02.11.2015 року господарським судом Львівської області був виданий наказ (копія наказу у матеріалах справи). Кошити в сумі 6 278,63 грн. основного боргу, присуджені до стягнення за зазначеним рішенням суду, сплачені відповідачем 25.12.2015 р.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській справі, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. (п.2.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву (вх.313039/16 від 25.05.16), відповідно до якого позовні вимоги позивача вважає безпідставними та необґрунтованими, посилаючись зокрема на те, що в договорі оренди нерухомого майна передбачено обовязок орендаря: «п.6.11. Укласти, за вимогою балансоутримувача орендованого майна договір на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання переданого в оренду майна та комунальних послуг.». Відповідач стверджує, що послуга теплопостачання не входить до переліку комунальних послуг, на відшкодування витрат яких укладено договір.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що Комунальне підприємство «Нерухомість та майно» не є теплопостачальною, теплотранспортуючою, теплогенеруючою та теплосервісною організацією.

Внаслідок відсутності ціни договору і розрахунку плати за послуги (роботу) позивач, на думку відповідача, явно завищує ціну (вартість) виконаних ним робіт.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач наголошує також на недійсності договору про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг від 15.03.2010 року.

Крім того, відповідач стверджує, що позивач не надав жодного доказу щодо отримання відповідачем послуги централізованого опалення .

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказані норми кореспондуються з положеннями ст.193 Господарського кодексу України.

ОСОБА_8, згідно ст.629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до п.4 Договору №1 про внесення змін і доповнень до договору на відшкодування витрат балансмоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг від 15.03.2010 року №60/10 користувач зобов»язаний здійснювати оплату до 20 числа місяця наступного за розрахунковим на рахунок балансоутримувача р/р №055 в ВАТ «Укрексімбанк», МФО 325718, . Відповідно до п.3 договору №60/10 від 15 березня 2010 року користувач зобов»язується своєчасно і у повному обсязі відшкодовувати витрати балансоутримувача за послуги. Відшкодування витрат здійснюється щомісячно на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків.

Матеріалами справи підтверджується факт несплати відповідачем витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг, що зумовило виникнення у останнього заборгованості перед позивачем в розмірі 4 170,46 грн. за період липень 2015 року - січень 2016 року.

Докази погашення відповідачем вказаної суми боргу в матеріалах справи відсутні.

Щодо заперечень позовних вимог відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.1 договору №60/10 від 15.03.2010 р., балансоутримувач - Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» забезпечує надання комунальних послуг з теплопостачання та приєднання теплової енергії (надалі послуги) шляхом доставляння цих послуг від енергопостачальної організації (ЛМКП «Львівтеплоенерго») до орендаря, а орендар відшкодовує витрати балансоутримувача на вказані послуги згідно з виставленими балансоутримувачем рахунками. При цьому балансоутримувач не проводить розрахунків розміру плати за теплопостачання та приєднання теплової енергії вказаних приміщень, а лише скеровує орендарям рахунки згідно із щомісячно отриманим від енергопостачальної організації (ЛМКП «Львівтеплоенерго») вже розгорнутим рахунком у розмірі орендарів даного будинку.

В матеріалах справи міститься копія договору №3650/Г від 17.09.2003 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді, укладеного між Відділенням нерухомості при Управлінні з питань майна комунальної власності Львівської обласної державної адміністрації (споживач) та ЛМКП «Львівтеплоенерго» (енергопостачальна організація). Вказаним договором передбачено, зокрема, умови і порядок постачання теплової енергії, облік теплової енергії, порядок розрахунків. ОСОБА_7 додаткової угоди №1 до договору №3650/Г від 17.09.2003 р., у звязку з реорганізацією Відділення нерухомості при Управлінні з питань майна комунальної власності Львівської обласної державної адміністрації в Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Нерухомість та майно», яке є правонаступником Відділення нерухомості при Управлінні з питань майна комунальної власності Львівської обласної державної адміністрації, Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» бере на себе зобовязання, визначені договором №3650/Г від 17.09.2003 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді.

В звязку з викладеним, суд констатує, що договірні правовідносини щодо постачання теплової енергії в гарячій воді існують між позивачем та ЛМКП «Львівтеплоенерго» - енергопостачальною організацією на підставі договору №3650/Г від 17.09.2003 р. Додатками до вказаного договору визначено обсяги постачання теплової енергії на обєктах позивача, максимальне теплове навантаження обєктів. Споживачем та зобовязаною стороною щодо оплати отриманих послуг згідно вказаного договору є Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Нерухомість та майно».

Натомість, договір про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг від 15.03.2010 року, не є договором з енергопостачальною організацією. Вказаний договір укладений на виконання договору оренди № 19/10 від 04.03.2010 р. та відповідає типовому договору про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг, затверджений наказом начальника управління майном спільної власності Львівської обласної ради №4-н від 24.10.2006 р.

Умовами договору від 15.03.2010 року передбачено, що балансоутримувач не проводить розрахунків розміру плати за теплопостачання та приєднання теплової енергії вказаних приміщень, а лише скеровує орендарям рахунки згідно із щомісячно отриманим від енергопостачальної організації (ЛМКП «Львівтеплоенерго») вже розгорнутим рахунком у розрізі орендарів даного будинку, чим спростовується твердження відповідача про відсутності ціни договору і розрахунку плати за послуги (роботу). Копії таких рахунків містяться в матеріалах справи.

Суд не бере до уваги і заперечення відповідача про те, що між сторонами відсутні будь які докази ( зокрема, підписані акти прийому-передачі надання послуг) за Договором про відшодування №60/10, з огляду на те, що сторонами пунктом 4. Договору про відшкодування (із врахуванням внесених змін та доповнень Договором №1) чітко передбачений порядок розрахунку за надані послуги та такої підстави розрахунку, як підписання акту прийому-передачі наданих послуг, чи підписання сторонами будь-якого іншого документа Договором про відшодування №60/10 не передбачено. Сторони не пов'язували обов'язок орендаря (відповідача) оплачувати за надані балансотримувачем послуги з фактом складання сторонами акту приймання-передачі , а виключно з настанням 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.4 договору №1 про внесення змін і доповнень); до того ж сторони погодили в договорі (п.1), що балансоутримувач ( позивач) не проводить розрахунків розміру плати за теплопостачання та приєднання теплової енергії орендованих приміщень, а лише скеровує орендарям (у т.ч. відповідачу) рахунки згідно із щомісячно отриманим від енергопостачальної організації (ЛМКП «Львівтеплоенерго») вже розгорнутим рахунком у розрізі орендарів будинку №3 на вул. Підвальна/Валова,31 у м.Львові. Відповідач за умовами договору №60/10 взяв на себе зобов»язання своєчасно і в повному обсязі відшкодовувати витрати балансмоутримувача за послуги щомісячно на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків.

Та обставина, що рахунки позивача на оплату його витрат (як балансоутримувача) по забезпеченню надання комунальних послуг з теплопостачання та приєднання теплової енергії за період липень 2015р. січень 2016 р. відповідач отримав від позивача, підтверджує і сам відповідач, оскільки до матеріалів справи ним подані копії рахунків позивача за спірний період. Однак, доказів оплати цих рахунків відповідач суду не надав.

Заперечення відповідача з приводу неправомірного включення до розрахунку заборгованості сум за приєднання теплової енергії є хибними, оскільки предметом Договору №60/10 від 15 березня 2010 року є серед іншого і відшкодування витрат за приєднання теплової енергії і відповідач взяв на себе зобов»язання по відшкодуванню таких витрат позивача.

Стосовно тверджень відповідача про те, що балансоутримувач (позивач) у спірному періоді ( липень 2015 січень 2016 рр) не забезпечував надання комунальних послуг з теплопостачання та приєднання теплової енергії шляхом доставляння цих послуг від енергопостачальної організації ( ЛМКП «Львівтеплоенерго») до орендаря (відповідача) теж є голослівним, не підтвердженим жодним належним та допустимим доказом. Натомість, наявні у справі документи ( договір оренди №19/10 від 04 березня 2010 р., договір №74-19/10-15 від 25 травня 2015 року про внесення змін до договору оренди згідно якого договір оренди діє з 01.01.2015р. до 14.03.2016р., акт приймання-передачі нежитлових приміщень в оренду, договір №60/10 від 15.03.2010 р. і ОСОБА_8 №1 від 17.07.2012 р. про внесення змін до договору №60/10, рахунки ЛМКП «Львівтеплоенерго, які виставлялись позивачу до оплати за теплову енергію згідно договору №3650Г від 17.09.2003 р. у розрізі орендарів будинку №3 на вул.Підвальна/Валова,31 у м.Львові ( серед яких (орендарів) є і відповідач), рахунки позивача виставлені відповідачу до оплати згідно із щомісячно отриманим від ЛМКП «Львівтеплоенерго» вже розгорнутим рахунком у розрізі орендарів даного будинку ( за спірний період: липень 2015 січень 2016р. ), банківські виписки з рахунку позивача якими підтверджується оплата останнім рахунків енергопостачальної організації за спожиту теплову енергію у період: липень 2015 січень 2016р.( у розрізі всіх орендарів будинку №3 на вул.Підвальна/Валдова,31 у м.Львові, в перелік яких включений і відповідач, як орендар нежитлових приміщень в цьому будинку) , акт про включення системи теплопостачання в опалювальному сезоні 2015/2016рр, факти, встановлені рішенням господарського суду Львівської області від 16.10.2015р. у справі №914/2610/15, - спростовують твердження відповідача. Жодного доказу в підтвердження того, що відповідач відмовлявся від отримання комунальних послуг з теплопостачання та приєднання теплової енергії за договором №60/10 від 15 березня 2010 р., ставив питання про розірвання цього договору, зокрема у зв»язку із істотним порушенням позивачем умов даного договору, чи ініціював внесення змін чи доповнень до цього договору, - суду не надано. Крім того, здійснення орендного користування за спірний період (липень 2015 січень 2016рр.) за договором оренди №19/10 від 04.03.2010р.нежитлового приміщення відповідачем не спростовано, доказів невиконання позивачем зобов»язань за договором №60/10 від 15.03.2010 р. у вказаному періоді відповідачем не подано. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Станом на момент розгляду справи судом договір про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг від 15.03.2010 року не розірваний, не визнаний судом недійсним.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ч.5 ст.22 ГПК України і не подав до початку розгляду господарським судом справи по суті зустрічного позову в порядку, передбаченому ст.60 ГПК України.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

ОСОБА_7 зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України №1198 від 03.10.2007, передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання недопустима. Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.п. 3.1, 4.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. (із змінами та доповненнями) «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»).

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст.625 ЦК України сум (постанова пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі N 3-57гс10, від 4 липня 2011 р. у справі N 3-65гс11, від 12 вересня 2011 р. у справі N 3-73гс11, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 3-89гс11, від 14 листопада 2011 р. у справі N 3-116гс11, від 23 січня 2012 р. у справі N 3-142гс11.

Статтею 625 ЦК України регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань.

Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність (Лист Верховного Суду України від 01.07.2014 року "Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві").

Відповідно до статті 202 ГК України господарське зобов»язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов»язання; у разі поєднання управленої та зобов»язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов»язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов»язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_7 з частиною першою статті 598 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підстававх встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином ( стаття 599 цього Кодексу). При цьому чинне законодавство не пов»язує припинення грошового зобов»язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення та не виключає відповідальності боржника за порушення строків розрахунків. (постанова Верховного Суду України від 04.07.2011 №31/210/10 та від 12.09.2011 р. №6/433-42/183, постанова Вищого господарського суду України від 16.03.2011 №11/109 та від 31.08.2011р. №16/587-22/430).

Отже, відповідно до вказаної правової позиції інфляційні втрати слід обраховувати, виходячи з суми грошового зобовязання, яке виникло по Договору №60/10 «відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг» від 15 березня 2010 року.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Львівської області від 16.10.2015 року у справі №914/2610/15 з БФ «Україна-Русь» на користь КП «Нерухомість та майно» стягнуто 6 278,63 грн. основного боргу за комунальні послуги з теплопостачання і приєднання теплової енергії за період лютий 2014 року червень 2015 року, а також стягнуто 3% річних в сумі 127,33 грн. та 258,66 грн. інфляційних втрат, які , як вбачається із Розрахунку заборгованості № 936 від 21.07.2015 року нараховані включно по червень 2015 року. Зазначений розрахунок був наданий позивачем у справі №914/2610/15, є долученими до матеріалів даної справи з метою перевірки правильності здійснених позивачем нарахувань 3% річних та інфляційних втрат у даній справі. Сума основного боргу 6 278,63 грн. , присуджена до стягнення з відповідача на користь позивача за рішенням господарського суду Львівської області від 16.10.2015р. у справі №914/2610/15, погашена відповідачем 25.12.2015 року.

У даній справі позивач просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 4 170,46 грн., який виник за період з липня 2015 року по грудень 2015 року, січень 2016 року включно, а відтак, за період, наступний після періоду за який виник борг в сумі 6 278,63 грн. ( справа № 914/2610/15).

«Якщо у договорі виконання грошового зобов»язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року ( частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов»язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов»язання визначено «по 1 серпня 2014 року» або «включно до 1 серпня 2014 року», то останнім днем виконання такого зобов»язання буде 1 серпня 2014 року», - зазначено у п.1.9 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» (надалі- Постанова №14).

Інфляційні нарахувавнння здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання (п.3.1). Розмір боргу з врахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу , в які індекс інфляції становив менше одиниці ( тобто мала місце дефляція) (п.3.2 Постанови пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013р.).

Проаналізувавши долучений КП «Нерухомість та майно» розрахунок позовних вимог та провівши відповідні перерахунки, суд, не виходячи за межі позовних вимог , приходить до висновку, що позов в частині стягнення 77,76 грн. 3 % річних підлягає до задоволення частково , в сумі 75,43 грн.; в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 229,37 грн. теж частково , в сумі 251,22 грн.

Відповідно до ст.611 ЦК України та ст.230 ГК України у разі порушення зобов»язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частинами першою і третьою статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.5 Договору №60/10 від 15 березня 2010 року , при несвоєчасному внесенні плати користувач сплачує пеню в розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше ніж подвійна облікова ставка НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як роз»яснено у п.2.9 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань», за приписами статті 3 Закону України «Провідповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Провівши відповідні перерахунки пені у даному випадку застосуванню підлягає пеня в розмірі подвійної облікової ставки, оскільки розмір пені, у п.5 договору №60/10 є вищим, ніж передбачений у зазначеній нормі.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частина 6 статті 232 ГК України має диспозитивний характер і встановлює, що, якщо в договорі або законі немає спеціальної вказівки на період, за який стягуються штрафні санкції, їх можна стягнути тільки за півроку від моменту, коли відбулося фактичне порушення виконання зобовязання, тобто шість місяців починають обчислюватися від дня, що настає за днем, який є остаточним строком для виконання зобовязання і початок такого перебігу не може бути змінений сторонами.

Як роз»яснено у п.2.5 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань», умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов»язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України , строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Проаналізувавши долучений позивачем до позовної заяви розрахунок пені, судом встановлено, що такий розрахунок проведено за шість місяців: з 21.08.2015 р. по 21.02.2016 року.

Однак, сума боргу, з якої починає позивач розраховувати пеню, складає 6 324,47 грн. і, як вбачається із розрахунку основного боргу, до цієї суми включено заборгованість, яка мала місце станом на 20.08.2015 року в сумі 6 278,63 грн. і яка є сумою основного боргу що була присуджена до стягнення з відповідача на користь позивача за рішенням господарського суду Львівської області від 16.10.2015 року у справі №914/2610/15 та включає нарахування за липень 2015 року в сумі 45,84 грн. (разом : 6 278,63 грн.+45,84 грн.= 6 324,47 грн.). Судом також встановлено , що у справі № 914/2610/15 позивачем ( КП «Нерухомість та майно») не заявлялись позовні вимоги про стягнення з відповідача (БФ «Україна-Русь») штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов»язання.

Враховуючи вищенаведене, умови п.4 Договору №1 від 17.07.2012 року про внесення змін і доповнень до договору №60/10 від 15.03.2010 р. , суд роз»ясніє, що остаточним строком для виконання грошового зобов»язання за лютий 2014 року є 19.03.2014 р. Оскільки кошти не перераховані відповідачем позивачу включно по 19.03.2014 року, то з 20.03.2014 року має місце прострочка виконання грошового зобов»язання відповідача. За таких обставин пеня підлягала б нарахуванню за період з 20.03.2014 року по 20.09.2014 року від суми боргу, який мав місце та із застосуванням діючих у цей період ставок НБУ.

Остаточним строком для виконання зобов»язання за березень 2014 року є 19.04.2014 року. Однак, 19.04.2014 року припадає на вихідний день (субота).

ОСОБА_7 із ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відтак, остаточним строком для виконання зобов»язання за березень 2014 року є 21.04.2014 року (понеділок). Оскільки кошти не були перераховані відповідачем на рахунок позивача, то з 22.04.2014 року має місце прострочка виконання грошового зобов»язання. Пеня підлягала б нарахуванню за період з 22.04.2014р. по 22.10.2014 р.

Остаточним строком виконання зобов»язання за квітень 2014 року є 19.05.2014 року. За прострочку виконання грошового зобов»язання пеня підлягала б нарахуваню за період з 20.05.2014 р. по 20.11.2014 р.

Остаточним строком виконання зобов»язання за травень 2014 року є 19.06.2014 року. За прострочку виконання грошового зобов»язання пеня підлягала б нарахуваню за період з 20.06.2014 р. по 20.12.2014 р.

Остаточним строком виконання зобов»язання за червень 2014 року є 19.07.2014 року. Оскільки 19.07.2014 року припадає на вихідний день (суботу), то днем закінчення строку для виконання грошового зобов»язання є 21.07.2014 р. За прострочку виконання грошового зобов»язання пеня підлягала б нарахуваню за період з 22.07.2014 р. по 22.01.2015 р.

Остаточним строком виконання зобов»язання за липень 2014 року є 19.08.2014 року. За прострочку виконання грошового зобов»язання пеня підлягала б нарахуваню за період з 20.08.2014 р. по 20.02.2015 р.

Остаточним строком виконання зобов»язання за серпень 2014 року є 19.09.2014 року. За прострочку виконання грошового зобов»язання пеня підлягала б нарахуваню за період з 20.09.2014 р. по 20.03.2015 р.

Остаточним строком виконання зобов»язання за вересень 2014 року є 19.10.2014 року. Оскільки 19.10.2014 року припадає на вихідний день (неділю), то днем закінчення строку для виконання грошового зобов»язання є 20.10.2014 р. За прострочку виконання грошового зобов»язання пеня підлягала б нарахуваню за період з 20.10.2014 р. по 20.04.2015 р

Остаточним строком виконання зобов»язання за жовтень 2014 року є 19.11.2014 року. За прострочку виконання грошового зобов»язання пеня підлягала б нарахуваню за період з 20.11.2014 р. по 20.05.2015 р.

Остаточним строком виконання зобов»язання за листопад 2014 року є 19.12.2014 року. За прострочку виконання грошового зобов»язання пеня підлягала б нарахуваню за період з 20.12.2014 р. по 20.06.2015 р

Остаточним строком виконання зобов»язання за грудень 2014 року є 19.01.2015 року. Оскільки 19.01.2015 року припадає на неробочий день, то днем закінчення строку для виконання грошового зобов»язання є 20.01.2015 р. За прострочку виконання грошового зобов»язання пеня підлягала б нарахуваню за період з 20.01.2015 р. по 20.07.2015 р.

Остаточним строком виконання зобов»язання за січень 2015 року є 19.02.2015 року. За прострочку виконання грошового зобов»язання пеня підлягала б нарахуваню за період з 20.02.2015 р. по 20.08.2015 р.

В такому ж порядку підлягає визначенню остаточний строк виконання відповідачем грошового зобов»язання за лютий червень 2015 року та визначення періоду нарахування пені за прострочку виконання грошового зобов»язання за лютий- червень 2015 року.

Так, зокрема, остаточним строком виконання зобов»язання за червень 2015 року є 19.07.2015 року . Оскільки 19.07.2015 року припадає на вихідний день (неділя), то днем закінчення строку для виконання грошового зобов»язання є 20.07.2015р. За прострочку виконання грошового зобов»язання пеня підлягала б нарахуваню за період з 21.07.2015 р. по 21.01.2016 р.

Для визначення суми пені застосовується формула : сума боргу х ставку НБУ х 2 х кількість днів прострочки /100/365.

Отже, необхідними даними для визначення суми пені за прострочку виконання грошового зобов»язання в період лютий 2014 року червень 2015 року мають бути: помісячні суми боргу, ставка НБУ яка діяла у період впродовж якого підлягає нарахуванню пеня, дані про кількість днів прострочки грошового зобов»язання у періоді, який охоплений розрахунком.

Як вбачається із розрахунку пені позивача, ним не враховано, що пеню можна стягнути тільки за півроку від моменту, коли відбулося фактичне порушення виконання грошового зобовязання у кожному із місяців, які входять у період: лютий 2014 року червень 2015 року , тобто, що шість місяців починають обчислюватися від дня, що настає за днем, який є остаточним строком для виконання зобовязання. Фактично початок такого перебігу строку, що вбачається із розрахунку пені позивача, ним змінено, що суперечить вище наведеним нормам чинного законодавства. Адже, сума боргу 6 278,63 грн. ( яка є складовою суми 6324,47 грн. з якої починаючи з 21.08.2015 року позивач починає нарахування пені є сукупною смою боргу за період з лютого 2014р червень 2015 р., крім того включає в себе заборгованість (сальдо) станом на 01.02.2014 року в сумі 2 013,10 грн., період виникнення якого позивачем не обґрунтовано.

Відтак, підстави для нарахування пені у звязку з прострочкою виконання грошового зобов»язання за інші періоди, ніж за шість місяців обчислення яких починається від дня, що настає за днем, який є остаточним строком для виконання щомісячного грошового зобовязання відсутні.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеною в постанові від 27.04.2012р. № 3-27гс12, яка в силу вимог ст. 111-28 ГПК України є обовязковою для всіх судів України.

За таких обставин, підстави для нарахування позивачем пені від суми боргу 6278,63 грн. починаючи з 21.08.2015 року і по 24.12.2015 року ( тобто, за інші періоди, ніж за шість місяців обчислення яких починається від дня, що настає за днем, який є остаточним строком для виконання щомісячного грошового зобовязання) ,- відсутні.

Із врахуванням вищенаведеного, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені, нарахованої від суми боргу 6278,63 грн. за період з 21.08.2015р. по 24.12.2015р. , оскільки таке нарахування позивачем проведено за інший період, ніж дозволено законом.

Поряд з цим, проаналізувавши долучений КП «Нерухомість та майно» розрахунок пені за прострочення виконання грошових зобов»язань за період липень 2015р. січень 2016р. ( період, який входить в предмет дослідження у даній справі) та провівши відповідні перерахунки, суд, не виходячи за межі позовних вимог, приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення пені підлягає до задоволення частково, в сумі 179,23 грн.

В стягненні решти суми пені (1020,82 грн. ) позивачу слід відмовити.

Таким чином, позов підлягає до задоволення частково: в сумі 4170,46 грн. основного боргу, оскільки станом на день прийняття рішення у справі відповідач договірні зобов'язання зі сплати витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг за договором №60/10 суду не надав, доводів позовної заяви в цій частині не спростував; в сумі 179,23 грн. пені, а також - 75,43 грн. 3% річних; 251,22 грн. інфляційних нарахувань.

Суд дослідивши подані відповідачем до справи документи, оцінивши наявні у справі докази відповідно до ст.43 ГПК України приходить до висновку, що вказані відповідачем у відзиві та наданих суду поясненнях твердження не спростовують висновків суду про наявність заборгованості відповідача перед позивачем за Договором №60/10 «відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг» від 15 березня 2010 року за період липень 2015 січень 2016 рр.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1134,97 грн. судового збору.

Відповідачем заявлено клопотання ( вх.№20432/16 від 12.05.2016) про визнання договору №60/10 про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг від 15 березня 2010 року, укладеного між Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» та Благодійним фондом «Україна-Русь» недійсним.

У відповідності до п.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов»язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Суд відхиляє вказане клопотання, оскільки визнання недійсним договору , який суперечить законодавству, є правом , а не обов»язком суду, яке може бути реалізоване судом, зокрема, за умови дотримання правил підсудності справ, в тому числі, вимог частини 8 статті 16 ГПК України.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач не позбавлений права звернутися з окремим позовом до позивача про визнання договору №60/10 про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг від 15 березня 2010 року недійсним в порядку, передбаченому ГПК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. (стаття 32 цього Кодексу).

Як зазначено у п.2.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із наступними змінами та доповненнями), письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії ( стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК.

Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами , організаціями та їх об»єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчох документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, а у разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах , підприємствах, установах і організаціях, установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, також і цих вимог.

Правила нотаріального засвідчення копій документів встановлюються чинним законодавством.

У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допусттими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числій для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала.

Таким чином , вимога господарського суду про надання оригіналів документів може бути викликана необхідністю встановлення достовірності документа, що подається в копії.

ОСОБА_7 ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять в предмет доказування з даної справи.

Під належністю доказів розуміється наявність об»єктивного зв»язку між змістом судових доказів ( відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об»єктом судового пізнання.

Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення спору. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Елементами позову, його структурними складовими, які сукупно визначають його зміст , є предмет і підстава позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено :

1) який доказ витребовується;

2) обставини, що перешкоджають його наданню;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація;

4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Крім того , суд звертає увагу відповідача на те, що позовна заява це процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду.

Форма і зміст позовної заяви має відповідати вимогам ст.54 ГПК України. Подання позову є формою реалізації права на позов. Подати позов означає звернутися до господарського суду із заявою, в якій повинно міститися прохання, адресоване суду, про розгляд спору про право, що виник.

Відповідно до ст.2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами.

Звернення до господарського суду за захистом прав і законних інтересів повинно здійснюватись лише у формах, визначених ГПК.

Розглянувши клопотання відповідача, суд вбачає за доцільне зокрема зазначити таке.

Позивачем подано до матеріалів справи належно засвідчену копію статуту КП «Нерухомість та майно» ( копія документу на предмет її відповідності оригіналу засвідчена директором підприємства п.Люлюк Р., завірена гербовою печаткою юридичної особи ( позивача), відтак відповідає вищенаведеним вимогам стосовно належного оформлення документу, який в копії подано до справи, і, не викликає сумніву у суду в його належності.

Щодо витребування типового договору, то суд суд зазначає, що рішенням господарського суду Львівської області від 16.10.2015 року у справі №914/2610/15 , яке набрало законної сили і факти , встановлені у якому, мають преюдиціальне значення в силу положень ст.35 ГПК України для господарського суду при розгляді даної справи, встановлено, що договір про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг від 15.03.2010 року №60/10 укладений на виконання договору оренди № 19/10 від 04.03.2010 р. та відповідає типовому договору про відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг, затверджений наказом начальника управління майном спільної власності Львівської обласної ради №4-н від 24.10.2006р.

Нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено право суду на вчинення такої дії, як вилучення доказів зі справи.

Клопотання відповідача про витребування доказів не відповідають вимогам ст.38 ГПК України, у т.ч. у цих клопотаннях відповідач не обґрунтовує, які обставини, що входять в предмет дослідження при розгляді спору у справі, такі докази можуть підтверджувати.

Враховуючи вищенаведене, за результатами розгляду клопотань відповідача суд дійшов висновку відмовити відповідачу у задоволенні клопотань: клопотання вх.№17227/16 від 19.04.14р., п.2 клопотання (вх.№17317/16 від 20.04.2016р.), клопотання вх.№20444/16 від 12.05.2016р., клопотання вх.№20432/16 від 12.05.2016р., заяви (вх.№21199/16 від 18.05.16), усного клопотання представника відповідача про встановлення факту неукладеності договору №60/10.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.1, 2, 12, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити частково.

2.Стягнути з Благодійного фонду «Україна-Русь» (79017, м. Львів, вул. Тарнавського, 114/41, ідентифікаційний код 35855126) на користь Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» (79008, м. Львів, вул. Винниченка,8, ідентифікаційний код 33358550) 4 170,46 грн. основного боргу, 251,22 грн. інфляційних втрат, 75,43 грн. - 3% річних , 179,23 грн. пені та 1134,97 грн. судового збору.

3.Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

4. В задоволенні решти позову відмовити.

Повне рішення складено 24.05.2016 р.

Суддя Кітаєва С.Б.