ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Справа № 912/1627/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

суддів Карабаня В.Я.,

Ковтонюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіан"
на рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.11.2015 р. (судді: Тимошевська В.В., Глушков М.С., Поліщук Г.Б. )
та на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 р. (судді: Подобєд І.М., Величко Н.Л., Березкіна О.В. )
у справі№912/1627/15 господарського суду Кіровоградської області
за позовомКомунального підприємства по управлінню будинками Кіровоградської обласної ради
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Радіан"
простягнення 176 566 грн. 91 коп.
за участю представників:
від позивачаІванов В.В., довіреність №13 від 14.01.2014 р.
від відповідача Слєпуха О.С., довіреність №3/16 від 27.04.2016 р.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.11.2015 р. у справі №912/1627/15 позов Комунального підприємства по управлінню будинками Кіровоградської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіан" задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 137 598 грн. 50 коп. основного боргу, 8 147 грн. 12 коп. пені, 904 грн. 90 коп. 3% річних та 24 736 грн. 73 коп. інфляційних втрат. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 р. рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.11.2015 р. залишено без змін.

Рішення місцевого та апеляційного господарських судів обґрунтовані доведеністю факту неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасного внесення орендних платежів, та, як наслідок, нарахування на суму боргу, що утворилась, пені, 3% річних та інфляційних втрат з визначенням їх вірного розміру.

Не погодившись з прийнятими господарськими судами попередніх інстанцій судовими актами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Радіан" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 р. та рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.11.2015 р. в частині задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме невідповідністю їх висновків дійсним обставинам справи.

Так, скаржник наполягає на тому, що здійснені ним у спірному періоді платежі відносяться виключно до цього періоду і такі платежі не могли бути зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за інші періоди. З огляду на це, відповідач вважає, що заявлена до стягнення заборгованість відсутня.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.04.2016 р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіан" прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 16.05.2016 р.

У судове засідання 16.05.2016 р. з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в касаційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти задоволення касаційної скарги, просив оскаржувані судові акти залишити без змін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши правильність застосування місцевим та апеляційним господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 01.05.2003 р. між Комунальним підприємством по управлінню будинками Кіровоградської обласної ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Радіан" (орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення №142/148, за умовами якого в оренду було передано нежитлове приміщення за адресою: м. Кіровоград, вул. Преображенська, 2 площею 1037 м. кв., строком до 01.05.2028 р.

В подальшому, листом №533 від 15.12.2014 р. Комунальне підприємство по управлінню будинками Кіровоградської обласної ради повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Радіан" про припинення з 16.12.2014 р. дії договору оренди нежитлового приміщення №142/148 від 01.05.2003 р. на підставі пунктів 8.2., 10.7. договору та ч. 2 ст. 782 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, зважаючи на те, що предмет оренди відповідачем повернуто не було, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення орендної плати та інших платежів (плати за користування земельною ділянкою, плати за комунальні послуги, тощо) за час фактичного користування майном, а також нарахованих на дану заборгованість сум пені, 3% річних, інфляційних втрат за прострочення.

В своїй позовній заяві позивач зазначає, що ним було виписано рахунки-фактури для оплати орендної плати за період червень 2014 року - березень 2015 року, відшкодування плати за користування земельною ділянкою та витрат на утримання майна, а саме: електроенергії, водопостачання і водовідведення, вивезення твердих побутових відходів, експлуатаційні витрати, охорони приміщення. Вказані рахунки-фактури були отримані відповідачем, однак не оплачені ним.

Відповідач із заявленим позовом не погодився та послався на те, що за період з 01.06.2014 р. по 02.03.2015 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Радіан" внесено в касу Комунального підприємства по управлінню будинками Кіровоградської обласної ради грошові кошти на загальну суму 180 131 грн. 92 коп., а отже, на його думку, у заявленому позивачем періоді відбулася переплата орендних та інших платежів.

В процесі судового розгляду справи №912/1627/15 господарські суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, у зв'язку із наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

При цьому, ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

З огляду на зміст вищевикладених правових норм, враховуючи положення п. 3.2 договору оренди нерухомого майна, місцевим та апеляційним господарськими судами зроблено правильний висновок, що орендар зобов'язаний сплатити орендну плату за весь час фактичного використання об'єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об'єкта оренди включно.

Крім того, господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що оплати, на які посилається відповідач, враховано позивачем при розрахунку суми боргу відповідно до вказаного відповідачем призначення платежу, крім оплати послуг за липень 2014 року в розмірі 500 грн. 00 коп.

Разом з цим, місцевим та апеляційним господарськими судами відхилено твердження відповідача про проведення ним будівельних робіт з поліпшення орендованого майна, як такі, що не стосуються предмету судового розгляду в даній справі.

Враховуючи викладене, попередні судові інстанції прийшли до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача боргу з орендної плати в розмірі 137 598 грн. 50 коп.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає вказаний висновок господарських судів попередніх інстанцій правомірним та обґрунтованим.

Поряд з наведеним, ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Вказане зазначено в ч. 3 ст. 549 даного кодексу.

Одночасно, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з огляду на встановлений факт несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов'язань з своєчасної сплати орендної плати, місцевим та апеляційним господарськими судами правильно застосовано наведені норми чинного законодавства та на підставі зроблених перерахунків обґрунтовано задоволено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат у вірно визначених судами сумах.

Отже, враховуючи, що місцевим та апеляційним господарськими судами у повній мірі встановлено всі обставини, які мають значення для вирішення спору по суті та таким обставинам надана правильна юридична оцінка, господарський суд касаційної інстанції вважає, що підстави зміни або скасування прийнятих судами попередніх інстанцій судових рішень відсутні.

Натомість, доводи, наведені в касаційній скарзі, відхиляються судовою колегією Вищого господарського суду України як необґрунтовані та такі, що вже були предметом розгляду апеляційного господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіан" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 р. та рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.11.2015 р. у справі №912/1627/15 залишити без змін.

Головуючий суддя А.С. Ємельянов

Судді В.Я. Карабань

Л.В. Ковтонюк