ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 року Справа № 904/6249/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Широбокова Л.П. (доповідач)

суддів: Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В.

при секретарі судового засідання: Однорог О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №16-05-1288 від 15.03.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №27 від 19.04.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного промислового підприємства "Кривбаспромводопостачання", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016р. у справі № 904/6249/15

за позовом Державного промислового підприємства

"Кривбаспромводопостачання",

м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Комунального підприємства "Кривбасводоканал",

м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за спожиту воду - 66 397 994 грн 47 коп, пені - 11591 927 грн 27 коп, 3% річних - 655 751 грн 36 коп та суми інфляційної складової - 11 833 417 грн 52 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016р. у даній справі (колегія суддів у складі головуючого судді Новіковій Р.Г., суддів Євстигнеєвій Н.М., Ярошенко В.І.) позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Кривбасводоканал на користь Державного промислового підприємства Кривбаспромводопостачання борг - 17870 228 грн 90 коп, 3% річних - 70 803 грн 14 коп, інфляційні втрати 324 456 грн 22 коп та витрати по сплаті судового збору - 34 595 грн 82 коп. В частині вимог про стягнення боргу 3 027 183 грн 31 коп провадження у справі припинено. В решті позову відмовлено з огляду на неправомірність вимог про стягнення пені та невірними розрахунками 3% річних та інфляції.

Не погодившись з даним рішенням, Позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та стягнути з Відповідача пеню в загальній сумі 562 906,62 грн. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом вимог процесуального права. Зазначив, що договорами про організацію взаєморозрахунків № 375Е/107 від 19.08.2015р. та № 375Е/145 від 21.08.2015р. сторони змінили порядок і строки проведення розрахунків за спожиту покупну воду, але тільки на період проведення взаєморозрахунків, зазначених в предметі договору, а саме листопад, грудень 2014 року, січень, лютий, березень 2015 року. Отже, заборгованість за жовтень 2014 року та квітень, травень 2015 року не увійшла до предмету регулювання зазначених договорів, тому пеня з розрахунку облікової ставки НБУ на заборгованість по цих місяцях в загальній сумі 562 906,62 грн є правомірною та такою, що підлягає стягненню з Відповідача.

17.05.2016р. Позивачем були надані уточнення до апеляційної скарги, в яких він просив змінити оскаржуване рішення в частині стягнення пені та стягнути з Відповідача пеню в загальній сумі 784 122,49 грн, з яких 180 390,17 грн з врахуванням оплат за жовтень 2014 року, 41 171,89 грн оплат за березень 2015 року, 370 792,07 грн оплат за квітень 2015 року, 191 768,36 грн оплат за травень 2015 року.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечив з огляду на її безпідставність. Зазначив на вірність висновку суду щодо відсутності підстав для стягнення пені з огляду на неврегулювання сторонами у договорі її розміру. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з наступних підстав.

При перегляді справи апеляційним судом встановлено, що 30.12.2013р. між Державним промисловим підприємством Кривбаспромводопостачання як виробником (надалі Позивач) та Комунальним підприємством Кривбасводоканал як споживачем (надалі Відповідач) був укладений договір №22/31-ЗБУТ на централізоване питне водопостачання (надалі - Договір), предметом якого є послуги з централізованого постачання питної води до межі розподілу балансової належності мереж виробника по підключеннях.

Пунктом 2.1 Договору сторони узгодили обсяги питного водопостачання щомісяця на підставі заявки Відповідача.

Згідно пункту 3.2 Договору визначення місячних обсягів централізованого питного водопостачання, розрахунок обсягу за пропускною здатністю труби та середньодобовою витратою здійснюється шляхом підписання актів про обсяг централізованого питного водопостачання за 6 днів до закінчення розрахункового (поточного) періоду.

На виконання умов Договору Позивачем протягом жовтня-грудня 2014 року та січня травня 2015 року було подано Відповідачу питну воду в обсязі 76 714 638 м3 на суму 159 182 364 грн 85 коп, з яких:

- 11268950 м3 на суму 20 960 247,00 грн (з ПДВ) у жовтні 2014 року (підтверджується актами приймання передачі від 28.10.2014р., підписаними сторонами а.с. 14-22, т.1 та виставленим рахунком №002150 від 29.10.2014р.);

- 11152908 м3 на суму 20 744 408,88 грн (з ПДВ) у листопаді 2014 року (підтверджується актами приймання передачі від 27.11.2014р., підписаними сторонами а.с. 24-32, т.1 та виставленим рахунком №002270 від 27.11.2014р.);

- 11317965 м3 на суму 21 051 414,90 грн (з ПДВ) у грудні 2014 року (підтверджується актами приймання передачі від 29.12.2014р., підписаними сторонами а.с. 34-42, т.1 та виставленим рахунком №002411 від 29.12.2014р.);

- 11233744м3 на суму 20 894 763,84 грн (з ПДВ) у січні 2015 року (підтверджується актами приймання передачі від 27.01.2015р., підписаними сторонами а.с. 44-52, т.1 та виставленим рахунком №0000065 від 27.01.2015р.);

- 9712662 м3 на суму 18 065 551,32 грн (з ПДВ) у лютому 2015 року (підтверджується актами приймання передачі від 25.02.2015р., підписаними сторонами а.с. 54-62, т.1 та виставленим рахунком №0000202 від 25.02.2015р.);

- 10333734 м3 на суму 19 220 745,24 грн (з ПДВ) у березні 2015 року (підтверджується актами приймання передачі від 27.03.2015р., підписаними сторонами а.с. 64-71, т.1 та виставленим рахунком №0000338 від 27.03.2015р.);

- 9671358 м3 на суму 17 988 725,88 грн (з ПДВ) у квітні 2015 року (підтверджується актами приймання передачі від 28.04.2015р., підписаними сторонами а.с. 73-81, т.1 та виставленим рахунком №0000483 від 28.04.2015р.);

- 2023317 м3 та 8536821 м3 на суму 20 256 507,79 грн (з ПДВ) у травні 2015 року (підтверджується актами приймання передачі від 28.05.2015р., підписаними сторонами а.с. 83-90, т.1 та виставленим рахунком №0000737 від 28.05.2015р.).

Відповідно до пункту 4.3 Договору розрахунки за послуги централізованого питного водопостачання проводяться Відповідачем на протязі поточного місяця в повному обсязі, але не пізніше 20 числа місяця. наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позивача.

Таким чином, Відповідач мав сплатити за послуги, надані у жовтні 2014 року до 20.11.2014р., у листопаді 2014 року - до 20.12.2014р., у грудні 2014 року - до 20.01.2015р., у січні 2015 року - до 20.02.2015р., у лютому 2015 року - до 20.03.2015р., у березні 2015 року - до 20.04.2015р., у квітні 2015 року - до 20.05.2015р., у травні 2015 року - до 20.06.2015р.

Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, за надані послуги розраховувався не вчасно та не в повному обсязі. Заборгованість станом на 09.07.2015р. становила у загальній сумі 66397994,47 грн, з яких: за жовтень 2014р. 708821,92 грн, за листопад 2014р. 11498344,92 грн, за грудень 2014р. 8678786,55 грн, за січень 2015р. 11530505,04 грн, за лютий 2015р. 4969076,08 грн, за березень 2015р. 9450025,55 грн, за квітень 2015р. 8274540,09 грн, за травень 2015р. 11287894,32 грн.

Вказане стало підставою для звернення Позивача із даним позовом.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст.ст. 525,526, 629 Цивільного кодексу України).

Як підтверджено матеріалами справи, між Територіальним органом казначейства у Дніпропетровській області, Департаментом фінансів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням виконкому міської ради, Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міської ради, субєктами господарювання, у тому числі, Позивачем та Відповідачем, були укладені договори про організацію взаємних розрахунків №375Е/107 від 19.08.2015р., №375Е/145 від 21.08.2015р.

Предметом договорів є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік, відповідно до Порядку та умов надання в 2015 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №375 від 04.06.2015р.

Згідно підпунктів 2 та 3 пункту 17 договорів №375Е/107 від 19.08.2015р., №375Е/145 від 21.08.2015р. з метою виконання договору сторони зобовязуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору. Перераховувати кошти наступній стороні, а сторона остання як сплату податку на додану вартість до державного бюджету не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок.

Згідно пункту 9 договорів №375Е/107 від 19.08.2015р., №375Е/145 від 21.08.2015р. Відповідач перераховує Позивачу кошти в сумі 17 182 690,31 грн для погашення заборгованості за спожиту покупну воду згідно Договору в листопаді 2014 року - грудні 2014 року та 28 317 891,98 грн для погашення заборгованості за спожиту покупну воду в грудні 2014 року, січні березні 2015 року.

Кошти, отримані на підставі договорів про організацію взаємних розрахунків №375Е/107 від 19.08.2015р. та №375Е/145 від 21.08.2015р., були спрямовані на погашення заборгованості за листопад 2014р. в сумі 11 498 344,92 грн, за грудень 2014р. - в сумі 5 684 345,39 грн та 2 994 441,16 грн, за січень 2015р. - в сумі 11 530 505,04 грн, за лютий 2015р. - в сумі 4969 076,08 грн, за березень 2015р. - в сумі 8 823 869,70 грн, що підтверджується довідкою позивача (а.с.106 т.2) та не заперечується відповідачем.

Заявою від 23.12.2015р. Позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з Відповідача борг - 20 897 412,18 грн, втрати від інфляції 11 833 417,52 грн, пеню 11 591 927,27 грн та 3% річних 655 751,36 грн.

Заборгованість складається із суми боргу за жовтень 2014р. - 708 821,92 грн, за березень 2015р. - 626 155,85 грн, за квітень 2015р. - 8 274 540,09 грн, за травень 2015р. - 11 287 894,32 грн.

В процесі розгляду справи відповідач частково сплатив борг в сумі 3027 183,31 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 18.02.2016р. на суму 2 409 916,19 грн та угодами №4 та №5 від 17.02.2016р. про залік зустрічних однорідних вимог на суми 5682,52 грн та 611584,60 грн в рахунок погашення боргу за квітень 2015р.

Отже, в частині сплаченого боргу 3 027 183,31 грн провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, що правомірно зроблено судом першої інстанції.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для припинення зобов`язання з оплати вартості спожитої питної води за жовтень 2014 року в сумі 708 821,92 грн шляхом проведення заліку, оскільки договір про купівлю продаж права вимоги №376-БУХ/246/1 від 17.10.2014р., підписаний між Відповідачем як продавцем права вимоги та Позивачем як покупцем права вимоги до ПАТ Банк Камбіо щодо виконання договірних відносин згідно договору банківського рахунку №43 від 24.05.2013р., укладеного між Відповідачем та банком, в сумі 708 821 грн 92 коп фактично не виконувався, перехід права вимоги від Відповідача до Позивача не відбувся. Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що заява про залік зустрічних однорідних вимог не відповідає вимогам ст. 601 Цивільного кодексу України. Сторонами в апеляційній інстанції даний висновок суду також не оскаржується.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає позовні вимоги про стягнення боргу у загальній сумі 17 870 228,90 грн, що складається із заборгованості за жовтень 2014 року - 708 821 грн 92 коп, за березень 2015 року - 626 155 грн 88 коп, за квітень 2015 року - 7 657 272 грн 97 коп, за травень 2015 року - 8 877 978 грн13 коп, доведеними матеріалами справи та правомірно задоволеними судом першої інстанції.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно пункту 7.1 Договору (в редакції протоколу розбіжностей до Договору а.с. 112 т.2) сторони домовились, що у випадку невиконання Споживачем термінів оплати послуг, зазначених в Договорі, Виробник має право вимагати сплату пені з розрахунку облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення, від простроченої до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку про узгодження сторонами у Договорі пені в розмірі облікової ставки НБУ. Висновок суду першої інстанції в цій частині щодо неузгодженості конкретного розміру пені не відповідає обставинам справи та є хибним, внаслідок чого судом невірно застосовані норми матеріального права.

Як вбачається з наданого Позивачем до позовної заяви розрахунку ціни позову, ним заявлена до стягнення з Відповідача пеня у загальній сумі 11 591 927, 27 грн, з яких 360 780,36 грн в сукупності по періодах нарахування відповідно до оплат за жовтень 2014 року, 2 874 584,95 грн за листопад 2011 року, 2 185 744,81 грн за грудень 2014 року, 2 568 183,30 грн за січень 2015 року, 1 231 367,83 грн за лютий 2015 року, 1 262 478,91 грн за березень 2015 року, 725 250,38 грн за квітень 2015 року та 383 536,73 грн за травень 2015 року.

З огляду на те, що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків №375Е/107 від 19.08.2015р. та №375Е/145 від 21.08.2015р., сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за спожиту покупну воду, поставлену на виконання Договору, підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість за листопад 2014 року лютий 2015 року та частково за березень 2015р. відсутні. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 07.10.2015р. у справі №3-883гс15, від 07.10.2015р. у справі №3-777гс15, від 16.09.2015р. у справі №3-500гс15, від 01.07.2015р. у справі №3-322гс15.

Пеня за жовтень 2014 року у сукупності, розрахована по кожній частині боргу відповідно до здійснених оплат, за період прострочення з 21.11.2014р. по 21.05.2015р. становитиме 180 390,18 грн.

Пеня за березень 2015 року, розрахована на суму боргу 626 155,85 грн за період прострочення з 21.04.2015р. по 09.07.2015р. становитиме 41 171,90 грн.

Пеня за квітень 2015 року у сукупності, розрахована по кожній частині боргу відповідно до здійснених оплат, за період прострочення з 21.05.2015р. по 09.07.2015р. становитиме 362 625,19 грн.

Пеня за травень 2015 року у сукупності, розрахована по кожній частині боргу відповідно до здійснених оплат, за період прострочення з 21.06.2015р. по 09.07.2015р. становитиме 191 768,37 грн.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково в загальній сумі 775955,64 грн. В решті вимог 10 815 971,63 грн слід відмовити, оскільки, як встановлено вище, за листопад 2014 року лютий 2015 року та частково за березень 2015р. прострочення оплати за спожиті послуги відсутнє, та при первісному розрахунку суми пені позивач виходив з подвійної облікової ставки НБУ, що врахував при розрахунках в апеляційній скарзі. В частині розрахунку пені за квітень 2015р. суд виходить із позовних вимог, а при розрахунку вказаної в заяві про уточнення вимог апеляційної скарги суми 370 792,07 грн позивачем допущена арифметична помилка.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши вірність розрахунку Позивачем 3% річних за жовтень 2014 року, березень, квітень, травень 2015 року, апеляційний суд вважає правомірним стягнення з Відповідача 3% річних у загальній сумі 95 211,20 грн за спожиту у жовтні 2014 року, березні травні 2015 року воду, з яких 35 654,68 грн за період з 21.11.2014р. по 09.07.2015р. у сукупності по періодах відповідно до здійснених оплат за отриману у жовтні 2014 року воду, 36 262,51 грн за період з 21.05.2015р. по 09.07.2015р. за отриману у квітні 2015 року воду, 19176,82 грн за період з 21.06.2015р. по 09.07.2015р. за отриману у травні 2015 року воду та 4 117,19 грн за період з 21.04.2015р. по 09.07.2015р. за отриману у березні 2015 року воду (на заборгованість, що залишилася 626 155,85 грн). В решті вимоги про стягнення 3% річних 560540,16 грн задоволенню не підлягають в звязку з відсутністю порушення умов договору щодо оплати послуг за листопад 2014 року лютий 2015 року та частково за березень 2015р., щодо яких були укладені договори про взаєморозрахунки.

Висновок суду першої інстанції про стягнення річних в сумі 70 803,14 грн є хибним, оскільки 3% річних розраховані судом на кінцеві суми заборгованості з урахуванням кількості днів у заявлених періодах, без врахування позовних вимог щодо нарахування річних на суми заборгованості, яка була оплачена відповідачем з порушенням строків, встановлених договором (а.с.102-104 т.1).

Інфляційні втрати на суму боргу за жовтень 2014 року (708 821,92 грн) за заявлений період з грудня 2014 року по червень 2015 року складатимуть 318 473,70 грн, проте підлягають задоволенню в межах заявленої Позивачем суми 275 022,91 грн.

Інфляційні втрати на суму боргу за березень 2015 року (626 155,88 грн) за період з травня 2015 року по червень 2016 року становитимуть 16 335,15 грн.

Інфляційні втрати на суму боргу за квітень 2015 року (8 274 540, 09 грн) за період червень 2015 року 33 098,16 грн.

Таким чином, правомірним є стягнення інфляційних втрат у загальній сумі 324 456,22 грн. Судом першої інстанції в цій частині розрахунок здійснений вірно.

Вимоги про стягнення інфляційних втрат 11 508961,30 грн задоволенню не підлягають з тих же підстав, що і вимоги про 3% річних.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції як прийняте з невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи, внаслідок чого судом невірно застосовані норми матеріального права, відповідно до п. 3, 4 ч.1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підлягає частковому скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені, зміні в частині стягнення 3% річних із прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з Відповідача на користь Позивача боргу в сумі 17 870 228,90 грн. 3% річних 95 211,20 грн, інфляційних втрат 324 456,22 грн, пені 775 955,64 грн. В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі відносяться на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного промислового підприємства "Кривбаспромводопостачання", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2016р. у справі №904/6249/15 скасувати частково в частині відмови у стягненні пені та змінити в частині суми 3% річних і судових витрат, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Кривбасводоканал (, місцезнаходження: 50027, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, буд. 6а) на користь Державного промислового підприємства Кривбаспромводопостачання (, місцезнаходження: 50069, м. Кривий Ріг, пр. Миру, буд. 15а) борг - 17 870 228,90 грн (сімнадцять мільйонів вісімсот сімдесят тисяч двісті двадцять вісім грн 90 коп), 3% річних 95 211,20 грн (дев`яносто п`ять тисяч двісті одинадцять грн 20 коп), інфляційні втрати 324 456,22 грн (триста двадцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят шість грн 22 коп), пеню 775 955,64 грн (сімсот сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять грн 64 коп) та витрати зі сплати судового збору 36540,00 грн (тридцять шість тисяч п`ятсот сорок грн), про що видати наказ.

В частині стягнення боргу в сумі 3 027 183,31 грн провадження у справі припинити.

В решті позову відмовити».

Стягнути з Комунального підприємства Кривбасводоканал (, місцезнаходження: 50027, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, буд. 6а) на користь Державного промислового підприємства Кривбаспромводопостачання (, місцезнаходження: 50069, м. Кривий Ріг, пр. Миру, буд. 15а) судовий збір за розгляд апеляційної скарги 40 194,00 грн (сорок тисяч сто дев`яносто чотири грн 00 коп), про що видати наказ.

Виконання постанови щодо видачі наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 23.05.2016р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Е.В. Орєшкіна