ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Справа № 904/82/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Воліка І.М., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Токо Паритет"
на рішення та постановугосподарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2015 Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.12.2015
у справі№ 904/82/15 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомОСОБА_4
до1. ОСОБА_5 (відповідач-1); 2. ОСОБА_6 (відповідач-2); 3. Приватного підприємства "Токо Паритет" (відповідач-3)
провизнання правочину нікчемним, стягнення вартості частини прибутку,
за участю представників:
від позивачаОСОБА_4
від відповідача-1не з'явився
від відповідача-2не з'явився
від відповідача-3не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2015 у справі № 904/82/15 (суддя Євстигнеєва Н.М.) позов ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4) задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Токо Паритет" (далі - ПП "Токо Паритет") на користь позивача вартість частини майна, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення та частину прибутку підприємства в розмірі 30% часток у загальній сумі 51 100,00 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 (колегія суддів у складі: Науменка І.М. - головуючого, Вечірка І.О., Кузнецова В.О.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2015 у справі № 904/82/15 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2015 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 у справі № 904/82/15, ПП "Токо Паритет" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати зазначені рішення та постанову і припинити провадження у справі у зв'язку з її непідвідомчістю господарським судам.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувані судові акти прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 26.04.2016 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Воліка І.М., Шевчук С.Р. прийнято зазначену касаційну скаргу ПП "Токо Паритет" до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 17.05.2016 о 10 год. 35 хв.

10.05.2016 до Вищого господарського суду України від ПП "Токо Паритет" надійшли заява про розгляд справи у відсутність його представника та письмові пояснення у справі.

13.05.2016 до Вищого господарського суду України надійшли письмові заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу ПП "Токо Паритет", у яких позивач просить суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Учасники судового процесу, згідно з приписами ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідачі передбаченим законом правом на участь у розгляді скарги касаційною інстанцією не скористались.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 19.01.2012 державним реєстратором зареєстровано зміни до статуту ПП "Токо Паритет", затверджені рішенням власників приватного підприємства від 10.11.2011. Відповідно до вказаних змін для забезпечення діяльності Підприємства за рахунок грошового внеску власників створюється статутний капітал у розмірі 1 000,00 грн., які вносяться на рахунок Підприємства протягом півроку після реєстрації Підприємства. Статутний капітал розподіляється на 100 часток, 1 частка дорівнює 10,00 грн. та відповідає 1 голосу при голосуванні (п. 7.1 Статуту). Згідно з п. 7.2 Статуту між власниками статутний капітал розподіляється наступним чином: ОСОБА_4 - 300 грн. - 30 голосів, ОСОБА_10 - 400 грн. - 40 голосів, ОСОБА_6 - 300 грн. - 30 голосів.

25.06.2013 ОСОБА_4 звернувся до ПП "Токо Паритет" із заявою про вихід зі складу власників Підприємства та виплату належної йому частки у статутному капіталі в сумі 300,00 грн. в строки, передбачені чинним законодавством та статутом ПП "Токо Паритет".

25.06.2013 відбулись загальні збори власників ПП "Токо Паритет" з порядком денним: 1. Про обрання голови, секретаря зборів; 2. Розгляд питання щодо продажу корпоративних прав на ПП "Токо Паритет" ОСОБА_10 та внесення змін до установчих документів щодо складу власників; 3. Про вихід ОСОБА_4 зі складу власників ПП "Токо Паритет"; 4. Про перерозподіл частки Підприємства, що належить ОСОБА_4, між співвласниками ПП "Токо Паритет".

На зазначених загальних зборах були присутні наступні учасники: ОСОБА_10 - 40 голосів, ОСОБА_6 - 30 голосів. З четвертого питання порядку денного загальні збори вирішили, зокрема, наступне: задовольнити заяву ОСОБА_4 щодо виходу зі складу власників та виплатити йому його частку в статутному фонді, яка складає 300,00 грн.; у зв'язку з укладанням договорів купівлі-продажу частини корпоративних прав та виходу зі складу власників ОСОБА_4 внести зміни до статуту ПП "Токо Паритет" щодо складу власників. З метою недопущення зменшення статутного капіталу, ОСОБА_5 довнести 30% статутного капіталу в строк до 01.08.2013, частка якого буде складати 70% частки Підприємства. Статутний капітал в сумі 1 000,00 грн. розподілити між власниками наступним чином: ОСОБА_5 - 700 грн., що становить 70% частки у статутному капіталі; ОСОБА_6 - 300,00 грн., що становить 30% частки у статутному капіталі; скласти та затвердити статут ПП "Токо Паритет" у новій редакції, згідно з вимогами чинного законодавства.

03.07.2013 державним реєстратором на підставі рішення № 3/13 загальних зборів власників Підприємства від 25.06.2013 здійснена державна реєстрація нової редакції статуту ПП "Токо Паритет".

З урахуванням заяви від 17.02.2015 про уточнення позовних вимог, позивач просив суд стягнути з ПП "Токо Паритет" грошові кошти в розмірі 56 520,00 грн., що становлять вартість частини прибутку Підприємства у розмірі 30%, та частину майна, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення станом на 25.06.2013, статутний внесок у розмірі 500,00 грн. Окрім того, позивач просив суд визнати нікчемним правочин від 19.01.2012 про передачу ним (ОСОБА_4) ОСОБА_6 20% частки Підприємства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався, зокрема, на невиплату йому вартості частини майна Підприємства, пропорційної його частці у статутному капіталі ПП "Токо Паритет", та частини прибутку Підприємства, у зв'язку із виходом позивача з Підприємства.

Законом України від 10.10.2013 № 642-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", який набрав чинності з 29.03.2014 (позовну заяву у даній справі подано у грудні 2014 року), пункт 4 частини першої статті 12 ГПК України викладено в новій редакції, згідно з якою господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості справ цієї категорії судам слід враховувати, що з огляду на системний аналіз положень статті 84 ЦК України, частини п'ятої статті 63, частин першої та третьої статті 167 ГК України, Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про акціонерні товариства", статей 1, 19 і частин першої, шостої статті 20 Закону України "Про фермерське господарство", статей 6, 8, 19 та 21 Закону України "Про кооперацію" корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб (пп. 1.1 п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин").

З урахуванням викладеного, колегією суддів касаційної інстанції відхиляються доводи ПП "Токо Паритет" про те, що спір у даній справі не є корпоративним та підвідомчим господарським судом на підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку. У випадках, передбачених цим Кодексом, господарське товариство може діяти у складі одного учасника.

Як визначено у ч. 1 ст. 1 Закону України "Про господарські товариства" та ст. 113 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України "Про господарські товариства", ст.ст. 87, 88 ЦК України, ст.ст. 57, 82 ГК України документом, який визначає правовий статус юридичної особи, є статут.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 4 Закону України "Про господарські товариства" до установчих документів включаються відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ГК України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що приватне підприємство, засноване на приватній власності двох або більше осіб, статутний капітал якого поділений на частки між засновниками, є господарським товариством.

Підтвердженням даного висновку є також абзац 5 частини 3.1 рішення Конституційного Суду України від 05.02.2013 № 1-рп/2013, відповідно до якого "статутний (складений) капітал є однією з юридичних ознак господарського товариства".

З урахуванням викладеного та положень статуту відповідача-3, при вирішенні даного спору застосовуються норми, що регулюють діяльність господарських товариств.

Пунктом третім частини першої статті 116 ЦК України та пунктом "в" частини першої статті 10 Закону України "Про господарські товариства" встановлено право учасника господарського товариства вийти у встановленому порядку з товариства.

Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом. Отже, у господарському товаристві статутний капітал поділений на частки, а майно при виході учасника розподіляється між його членам пропорційно часткам у статному капіталі, тобто виходячи з правовідносин спільної часткової власності з визначенням часток у порядку, визначеному законом і статутом товариства (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 у справі № 6-31цс14).

Так, відповідно до положень ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Як роз'яснено у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

Відповідно до п. 30 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, у випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства. У разі, якщо учасник не повністю вніс (не повністю оплатив) свій вклад до статутного капіталу товариства, йому виплачується дійсна вартість частки пропорційно внесеній (оплаченій) частині вкладу. Якщо при вирішенні спору буде встановлено, що на момент виходу (виключення) учасника у товариства відсутні чисті активи, господарський суд відмовляє у відповідному позові у зв'язку з відсутністю в товариства майна, що підлягає виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.11.2014 у справі № 910/10168/13.

Водночас, як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, статутом ПП "Токо Паритет" порядок виплати вартості частини майна та прибутку учаснику, який вибув зі складу учасників товариства, не визначений.

При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено факт виконання позивачем (ОСОБА_4) покладеного на нього законодавством та статутом ПП "Токо Паритет" обов'язку щодо формування статутного капіталу відповідача-3 у повному обсязі.

Разом з тим, як встановили суди, протягом 12-ти місяців з дати подачі позивачем заяви про вихід зі складу учасників товариства, вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі ПП "Токо Паритет", виплачена не була (доказів зворотного суду не надано).

З метою визначення вартості частини майна та прибутку ПП "Токо Паритет" станом на 25.06.2013 господарським судом першої інстанції була призначена судова експертиза у даній справі.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно з висновком № 3313/3314-15 судово-економічної експертизи у справі № 904/82/15 від 31.07.2015 вартість частки учасника ОСОБА_4 при виході з товариства, що визначена експертом на підставі даних балансу ПП "Токо Паритет", становить 50 000,00 грн., а частка чистого прибутку, яка належить ОСОБА_4 при виході з ПП "Токо Паритет", становить 1 100,00 грн. Таким чином, експертом встановлено, що загальна вартість частини майна та прибутку ПП "Токо Паритет", яка належить до сплати ОСОБА_4 (позивачеві), у зв'язку з його виходом зі складу засновників товариства, складає 51 100,00 грн.

З урахуванням викладеного, на підставі встановлених обставин, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з ПП "Токо Паритет" на користь позивача вартості частини майна товариства в сумі 50 000,00 грн. та частини прибутку підприємства в сумі 1 100,00 грн.

Також, судом першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання нікчемним правочину від 19.01.2012 про передачу ОСОБА_4 ОСОБА_6 20% частки підприємства, у зв'язку з відсутністю у матеріалах справи доказів укладення такого правочину (що не спростовано сторонами у справі).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК та ч.ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Токо Паритет" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2015 у справі № 904/82/15 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.М. Волік

С.Р. Шевчук