ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.05.16р. Справа № 904/2067/16

За позовом Концерну "Міські теплові мережі", м.Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства "Нікопольська пересувна механізована колона № 4", с.Борисівка, Дніпропетровська обл.

про стягнення 128 883,93 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Найдьонова Я.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 225/20-19 від 15.10.15р.

від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю № 9 від 18.04.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від 25.03.16р. порушено провадження у справі № 904/2067/16 за позовом Концерну "Міські теплові мережі" (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства "Нікопольська пересувна механізована колона № 4" (далі - відповідач) про стягнення 128 883,93 грн. Справу призначено до розгляду в засіданні на 26.04.16р.

Ухвалою господарського суду від 26.04.16р. відкладено розгляд справи на 16.05.16р.

16.05.16р. у судовому засіданні повноважний представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи витребувані судом документи.

В свою чергу, повноважний представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні у повному обсязі, про що також зазначено у запереченнях на позовну заявуі, які долучено до матеріалів справи. Крім того, повноважний представник відповідача заявив клопотання про долучення до матеріалів справи лист з вих. № 289 від 16.10.14р.

У судовому засіданні 16.05.16р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.08.13р. між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду № 38 (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, позивач доручає, а відповідач зобов'язується за плату в межах договірної ціни на свій ризик, власними та залученими силами, із застосуванням матеріалів та устаткування відповідача, якісно та в зазначений термін виконати всі будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи на об'єкті "Котельня по вул. Істоміна, 12 м. Запоріжжя - реконструкція".

За приписами п. 1.2. Договору, відповідач виконує роботи відповідно до проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил та графіку виконання робіт.

Як вказано у п. 2.1. Договору, договірна ціна за цим договором визначається згідно з ДБН Д.1.1-1-2000 (із змінами та доповненнями) на підставі кошторису, що є невід'ємною частиною Договору (Додатки 1, 2), є динамічною і на момент укладання цього Договору за відрахуванням вартості ресурсів, що повертаються, та з урахуванням витрат за підсумком складає 1 638 685,61 грн., у т.ч. ПДВ - 273 114,27 грн. Будівельно-монтажні роботи за відрахуванням вартості ресурсів, що повертаються, та з урахуванням витрат за підсумком - 1 303 890,83 грн., у т. ч. ПДВ - 217 315,14 грн. Пусконалагоджувальні роботи - 334 794,78 грн., у т.ч. ПДВ - 55 799,13 грн.

У п. 2.2. Договору зазначено про те, що ціна Договору враховує всі витрати відповідача на виконання предмету договору.

Після затвердження проектно-кошторисної документації, на підставі позитивного звіту філії ДП "Укрдержбудекспертиза" в Запорізькій області, договірна ціна робіт підлягає коригуванню (п. 2.3. Договору).

Відповідно до п. 2.4. Договору, вартість робіт під час і протягом усього строку виконання робіт може бути скоригована у випадку: зміни нормативної або законодавчої бази, що регламентує порядок визначення вартості робіт; зміни складу й обсягу робіт, які при узгодженні договірної ціни сторони не могли врахувати.

Згідно з п. 2.5. Договору, вартість фактично виконаних робіт, що підлягають оплаті, визначається з урахуванням обсягів виконаних робіт і фактичних витрат відповідача, та підтверджується актами виконаних робіт (форма КБ-2в), Довідкою КБ-3 та іншими первинними документами.

Положеннями п. 3.1. Договору передбачено, що позивач здійснює попередню оплату в розмірі 1180 603,14 грн., у т.ч. ПДВ - 196 767,19 грн., на підставі рахунку, виставленого відповідачем, протягом 3-х банківських днів з дати отримання рахунку.

Остаточний розрахунок за даним Договором проводиться по завершенню виконання робіт шляхом безготівкового перерахування позивачем грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача згідно актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт та витрати (форма КБ-3), підписаних сторонами (п. 3.2. Договору).

Як зазначено у п. 3.5. Договору, у разі виникнення переплати коштів за виконані відповідачем роботи відповідач зобов'язаний повернути надмірно сплачену суму позивачу протягом п'яти днів з моменту виставлення позивачем відповідної вимоги.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.13р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов'язань, в тому числі гарантійних (п. 10.1. Договору).

27.11.13р., 15.01.14р., 16.12.14р. між сторонами були укладені додаткові угоди до вищезазначеного Договору за № № 1, 2, 3.

Позивач звертає увагу суду, що на виконання п. 3.1. Договору останнім сплачено попередню оплату в сумі 1 180 603,14 грн. платіжним дорученням № 1237 від 15.08.13р. та в сумі 223 726,43 грн. платіжним дорученням № 272 від 15.01.14р. Всього сплачено позивачем -1 404 329,57 грн.

Відповідачем виконано роботи за Договором, сторонами підписано акти форми КБ-2в, довідку КБ-3 на суму 1 275 445,64 грн., з них:

- акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за жовтень 2015 на суму 1 190 953,08 грн.;

- акт приймання виконаних будівельних робіт № 2 за жовтень 2015 на суму 84 492,56 грн.

Таким чином, переплата становить 128 883,93 грн. = (1 404 329,57 грн. оплачені кошти - 1275445,64 грн. виконані роботи).

З метою досудового врегулювання спору, позивач, на підставі п. 3.5. Договору та діючого законодавства України, направив на адресу відповідача вимогу (вих. № 1317/20 від 03.03.16р.) про повернення грошових коштів в сумі 128 883,93 грн. до 16.03.16р. Вимоги позивача відповідачем були залишені без задоволення у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися з позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 128 883,93 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні у повному обсязі, виходячи з наступного.

Позивач, відповідно до умов Договору, здійснив попередню оплату на суму 1 404 329, 57 грн. Відповідач, в свою чергу, належним чином здійснив виконання робіт за Договором, про що свідчать оформлені та підписані сторонами акти форми КБ-2в, довідка КБ-3.

Однак, незважаючи на значне здорожчання матеріалів, акти КБ-2в та довідка КБ-3 підписані позивачем тільки на суму 1 275 445,64 грн.

Як зазначає відповідач, така ситуація склалася через те, що позивачем неправомірно при прийомці виконаних робіт за об'єктом не прийнято до оплати та не включено до актів виконаних робіт пусконалагоджувальні роботи на суму 334 794,78 грн. (згідно п. 2.1. Договору) та компенсація відповідачу понесених ним розходів на оплату відряджень своїм працівникам.

Відповідач неодноразово письмово звертався до позивача з цього питання та позивачем всупереч діючого законодавства дані витрати не були включені до актів виконаних робіт, та не компенсовані.

Так, згідно довідки головного бухгалтера відповідача, розходи на відрядження робітників задля виконання робіт з реконструкції котельні по вул. Істоміна, 12 в м. Запоріжжя склали 255 090,00 грн., що підтверджується відповідними бухгалтерськими документами та авансовими звітами працівників. Однак, незважаючи на реальність понесених відповідачем витрат, незважаючи на їх пряме передбачення нормами Податкового кодексу України, позивачем дані розходи не взято до уваги та не включено до актів виконаних робіт.

Станом на дату розгляду справи дана ситуація не врегульована сторонами та сума 255 090 грн. є збитками підприємства відповідача.

Тобто, як вказує відповідач, по даному Договору має місце ситуація, коли позивач фактично в односторонньому порядку частково відмовився від виконання Договору в частині пусконалагоджувальних робіт в повному об'ємі та компенсації витрат на відрядження робітникам відповідача.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1. ст. 837 Цивільного кодексу України).

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1. ст. 843 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В ч. 2 ст. 853 Цивільного кодексу України зазначено про те, що замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначено в ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене норми чинного законодавства України, умови Договору та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки:

- В матеріалах справи є експертний звіт № 08-01253-14 від 11.12.14р., відповідно до якого робочий проект "Котельня по вул. Істоміна, 12 м. Запоріжжя - реконструкція" виконаний у відповідності з вимогами ДБН А.2.2-302012.

- В матеріалах справи є довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2015р. на загальну суму 1 275 445,64 грн., яка підписана з боку обох сторін та скріплена печатками підприємств без будь-яких претензій та зауважень. Таким чином, суд вважає, що сторони визначили вартість виконаних за жовтень 2015 рік робіт саме на суму 1 275 445,64 грн.

- Відповідач визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача, що підтверджує ОСОБА_3 звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого станом на 13.05.16р. відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 128 883,93 грн. ОСОБА_3 підписаний відповідачем без будь-яких претензій та зауважень.

- Доводи викладені відповідачем у запереченнях на позовну заяву до уваги судом не беруться, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки заборгованість підтверджується матеріалами справи, а зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлений строк.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629, 837, 843, 846, 853, 854 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 28, 32-34, 43, 44, 49, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Нікопольська пересувна механізована колона № 4" (юридична адреса: 53263, Дніпропетровська обл., Нікопольський район, с. Борисівка, вул. Леніна, буд. 114; фактична адреса: 53221, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 220-А, ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м.Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) грошові кошти у розмірі 128883,93 грн. (сто двадцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят три грн. 93 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 933,26 грн. (одна тисяча дев'ятсот тридцять три грн. 26 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 20.05.16р.

Суддя ОСОБА_4