ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.05.16р. Справа № 904/2123/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Технотелеком-Сервіс» (м. Київ)

до публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська обл.)

про стягнення грошових коштів

Суддя: Татарчук В.О.

Секретар судового засідання: Білан О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №б/н від 14.03.16

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №14 від 29.01.16

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Технотелеком-Сервіс» звернулось з позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» про стягнення з відповідача 214913,02грн основного боргу, 7819,45грн - інфляційних втрат, 2419,98грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 14-2122-02 від 19.12.2014 щодо оплати поставленого обладнання.

Відповідач визнав наявність заборгованості за договором № 14-2122-02 від 19.12.2014 в розмірі 214913,02грн та зазначив, що поставка товару відбулась 20.10.2015 і з урахуванням умов договору сума інфляційних втрат складає 2578,96грн та 3% річних 2331,66грн.

Також, відповідач звернувся з клопотанням про розстрочення виконання рішення суду на 2 місяці у звязку зі складним фінансовим станом підприємства.

Позивач заперечує проти клопотання про розстрочення виконання рішення суду з огляду на недоведеність обставин, що можуть бути підставою для такого розстрочення.

В судовому засіданні 19.05.2016 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

встановив:

19.12.2014 між ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (покупець) та ТОВ «Науково-виробнича фірма «Технотелеком-Сервіс» (продавець) укладений договір № 14-2122-02.

Продавець зобовязаний поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, іменовану надалі товар (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору кількість, номенклатура, ціна, умови оплати та термін поставки товару визначені в специфікаціях, що додаються до договору і складають його невідємну частину.

Згідно з п. 2.1 договору ціна на товар встановлюється у національній валюті України гривнях за одиницю, на умовах, обумовлених в специфікаціях згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної ОСОБА_3 (редакції 2010 року), далі «Інкотермс-2010» і вказується в специфікаціях, що додаються до договору і складають його невідємну частину.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що поставка товару здійснюється на умовах передбачених у специфікаціях, що додаються до договору і складають його невідємну частину, відповідно до «Інкотермс-2010».

Момент переходу права власності на товар від продавця до покупця визначається у специфікаціях, що додаються до договору і складають його невідємну частину (п.3.5 договору).

Додатковою угодою №2 до договору сторони доповнили договір специфікацією №3.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 214913,02грн основного боргу, 2578,96грн - інфляційних втрат, 2331,66грн - 3% річних та відмовити в частині стягнення 5240,49грн - інфляційних втрат і 88,32грн - 3% річних з таких підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вказано вище, між сторонами по справі було укладено договір № 14-2122-02 від 19.12.2014.

22.07.2015 ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» перерахував позивачу передоплату у розмірі 88399,74грн.

Для отримання товару відповідачем було видано довіреність № 638/04 від 12.10.2015.

Позивач належним чином виконав свої обов'язки за договором та поставив товар, що підтверджується копією накладної №034 від 15.10.2015. На копії накладної, наданої відповідачем, міститься відмітка про отримання товару останнім 20.10.2015.

Відповідно до п. 3 специфікації № 3, умови оплати 30% попередня оплата після надання рахунку на попередню оплату, 70% за фактом поставки, протягом 10 банківських днів, на підставі виставленого рахунку на оплату.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» не здійснило оплату 70% на протязі 10 банківських днів з моменту поставки. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 214913,02грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стосовно нарахування позивачем інфляційних втрат і 3% річних суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем наданий розрахунок, згідно з яким, інфляційні втрати за період з листопада 2015 року по лютий 2016 року складають 7819,45грн, 3% річних за період з 30.10.2015 по 14.03.2016 - 2419,98грн.

Однак, наведений розрахунок складений без врахування положень договору № 14-2122-02 від 19.12.2014 та дати фактичної поставки товару.

Так, згідно з п. 3.2 договору датою поставки вважається дата одержання товару, зазначена покупцем в товаротранспортній накладній та/або видатковій накладній, далі іменовані товарно-супровідними накладними.

В ході вирішення спору відповідачем було надано копію накладної №034 від 15.10.2015 (оригінал оглянуто в судовому засіданні) з відміткою останнього про отримання товару 20.10.2015.

З урахуванням викладених положень п. 3 специфікації № 3 відповідач повинен остаточно розрахуватись протягом 10 банківських днів до 04.11.2014.

Таким чином, належні до стягнення суми інфляційних втрат складають 2578,96грн за період з грудня 2015 року по лютий 2016 року, 3% річних - 2331,66грн за період з 04.11.2015 по 14.03.2016.

Нарахування інфляційних втрат в сумі 5240,49грн за період листопада 2015 року і 3% річних в розмірі 88,32грн за період з 30.11.2015 по 03.11.2015 є безпідставним.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 214913,02грн основного боргу, 2578,96грн - інфляційних втрат, 2331,66грн - 3% річних та відмовляє в частині стягнення 5240,49грн - інфляційних втрат і 88,32грн - 3% річних.

Також, суд задовольняє клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Слід зазначити, що надання розстрочки виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках в разі наявності обставин, що ускладнюють таке виконання або роблять його неможливим.

Згідно з п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 № 9 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

На думку суду, викладені відповідачем обставини щодо складного фінансового стану підприємства є підставою для надання розстрочення виконання рішення суду. Також, суд враховує незначний період такого розстрочення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (51925, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, буд. 18Б, ідентифікаційний код 05393043) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Технотелеком-Сервіс» (03062, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 67, оф. 39, ідентифікаційний код 37394314) 214913,02грн основного боргу, 2578,96грн - інфляційних втрат, 2331,66грн - 3% річних, 3297,25грн витрат по сплаті судового збору.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 по справі №904/2123/16 про стягнення з публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (51925, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, буд. 18Б, ідентифікаційний код 05393043) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Технотелеком-Сервіс» (03062, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 67, офіс 39, ідентифікаційний код 37394314) 214913,02грн основного боргу, 2578,96грн - інфляційних втрат, 2331,66грн - 3% річних, 3297,25грн витрат по сплаті судового збору за наступним графіком:

- 111560,44грн до 19 червня 2016 року;

- 111560,45грн до 19 липня 2016 року.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Технотелеком-Сервіс» 5240,49грн - інфляційних втрат, 88,32грн - 3% річних.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 23.05.2016.

Суддя В.О. Татарчук