РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016Справа №910/7319/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«Альфа Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія

«Інго Україна»

про стягнення 36 265,54 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Волобоєва Т.В. - по дов. № 114 від 17.02.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» 36 265,54 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0808296.008 від 10.11.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування автомобіля марки Cherry Amulet, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/3781436), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2016 порушено провадження у справі № 910/7319/16 та призначено її до розгляду на 12.05.2016.

Відповідач у поданому 11.05.2016 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на наступне. Відповідач отримав 23.07.2015 від страхувальника позивача заяву про виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль та відповідно було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 5 905,41 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6559 від 07.08.2015. Відповідач отримав 21.04.2016 від позивача позовну заяву з додатками про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 36 265 гривень 54 копійки. Однак, оплаті підлягають 27 060,85 грн. Відповідач вважає, що різниця не підлягає відшкодуванню, оскільки при настанні страхового випадку страховик відшкодовує витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Для визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля було виконано звіт № 248 від 26.05.2015, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні (0,2802), склала 32 966,26 грн. Зазначає, що 06.05.2016 відповідачем здійснено оплату в розмірі 27 060,85 грн. згідно платіжного доручення № 3191 від 06.05.2016, а отже відповідач виконав свої зобов'язання перед позивачем.

Позивачем в судовому засіданні 12.05.2016 подано заяву в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 9 204,69 грн. страхового відшкодування.

Позивач в судовому засіданні 12.05.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 12.05.2016 проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні 12.05.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 17.05.2016.

Позивачем 16.05.2016 до відділу діловодства суду подано заяву в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 3 299,28 грн. страхового відшкодування. Також в даній заяві позивач просить розглядати справу без участі представника позивача.

Позивач в судове засідання 17.05.2016 не з'явився.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника позивача.

В судовому засіданні 17.05.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

З постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2015 у справі № 752/8483/15-п вбачається, що 13.05.2015 о 10 годині 05 хвилин в м. Києві по Столичному шосе, Санаторій Жовтень ОСОБА_2 керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_2 при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно здійснив зіткнення з автомобілем Cherry Amulet, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Даною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним за вчинене правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Автомобіль марки Cherry Amulet, державний номер НОМЕР_1, застрахований страхувальником у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на підставі договору страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0808296.008 від 10.11.2014.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до звіту № 248 від 26.05.2015 матеріальний збиток завданий власникові Cherry Amulet, державний номер НОМЕР_1, в результаті пошкодження при ДТП з урахуванням фізичного зносу складає 32 966,26 грн.

Відповідно до виставленого Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 рахунку № 606 від 25.05.2015 вартість ремонтних робіт автомобіля Cherry Amulet, державний номер НОМЕР_1 складає 44 273,00 грн.

На підставі договору страхування позивачем було складено страхові акти № 0949.206.15.01.01 від 09.07.2015 та № 0949.206.15.01.02 від 30.09.2015 згідно яких подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в загальному розмірі 36 265,54 грн.

Кошти в розмірі 36 265,54 грн. були перераховані позивачем наступним чином:

- згідно платіжного доручення № 12846 від 13.07.2015 на суму 24 442,90 грн.,

- згідно платіжного доручення № 18466 від 05.10.2015 на суму 9 328,89 грн.,

- згідно довідки про проведення заліку взаємних однорідних вимог від 09.07.2015 на суму 2 493,75 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 36 265,54 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільна відповідальність транспортного засобу марки Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_2, застрахована у Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3781436.

Відповідно до умов договору (полісу) № АІ/3781436 страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_2.

Зокрема, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено в розмірі 50 000,00 грн. та розмір франшизи не встановлено.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право регресу до винної у ДТП особи, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_2, застрахована у відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3781436, то відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу покладається на відповідача.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_2 встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

В матеріалах справи наявна вимога № 0949/2015 від 10.11.2015 на виплату страхового відшкодування, в якій позивач просив перерахувати на його рахунок відшкодування в сумі 36 265,54 грн. Дана вимога була отримана відповідачем 20.11.2015.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідач отримавши вимогу виплатив суму страхового відшкодування лише частково в розмірі 32 966,26 грн.

Оскільки, умовами полісу № АІ/3781436 не встановлений розмір франшизи, тому страхове відшкодування не підлягає зменшенню.

Розглядаючи спір по суті, суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу Cherry Amulet, державний номер НОМЕР_1 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, а також те, що відшкодуванню підлягає розмір саме виплаченого відшкодування, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню повністю в розмірі 3 299,28 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Заперечення відповідача не приймаються з огляду на наступне

Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу (під час складання якого застосовується коефіцієнт фізичного зносу), оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (02160, м. Київ, просп. Возз'єднання, 19, ) суму страхового відшкодування в розмірі 3 299 (три тисячі двісті дев'яносто дев'ять) грн. 28 коп., 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 23.05.2016.

Суддя В.В.Сівакова