ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

19 травня 2016 р. Справа № 902/188/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІНІК 777" (вул. Фрунзе, 4, м. Вінниця, 21007)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремедікал" (АДРЕСА_1, 43010)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Водолії" (вул. Фрунзе, 4, м. Вінниця, 21007)

про стягнення 105 711,79 грн.

Суд:

Суддя Кожухар М.С.

Cекретар судового засідання Матущак О.В.

Представники :

позивача: ОСОБА_1 - за дорученням

відповідача 1: не з'явився

відповідача 2: не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОМІНІК 777" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення: з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремедікал" 401 282,47 грн. боргу, що виник внаслідок неналежного виконання зобов"язань за договором поставки № 9 від 02.02.2012р., 9 172,04 грн. пені; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Водолії" 1 000,00 грн. суми поруки згідно договору поруки № 1 від 02.01.2015р.

Ухвалою від 11.03.2016р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 24.03.2016р.

Ухвалою суду від 24.03.2016р. розгляд справи відкладено на 05.05.2016р.

Представники позивача в судовому засіданні 05.05.2016р. підтримали подану через канцелярію суду заяву № 107 від 27.04.2016р. про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 06-52/3952/16 від 28.04.2016р.), в якій просять суд зменшити позовні вимоги ТОВ "ДОМІНІК 777" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремедікал" та стягнути лише 195 810,30 грн. боргу і з Товариства з обмеженою відповідальністю "Водолії" - 1000,00 грн. суми поруки. При цьому представники позивача пояснили, що відповідачем 1 було здійснено часткове повернення товару та здійснено часткову оплату в розмірі 200 000 грн. боргу.

Дана заява прийнята судом на підставі ст. 22 ГПК України.

Ухвалою суду від 05.05.2016р. розгляд справи відкладено на 19.05.2016р.

10.05.2016р. до канцелярії суду від першого відповідача надійшло клопотання № 65 від 29.04.2016р., в якому він просить відкласти розгляд справи, в зв"язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання та для надання можливості добровільної сплати боргу; продовжити передбачений ст. 69 ГПК України строк розгляду справи; у випадку незадоволення цих клопотань, перший відповідач також просить відстрочити сплату задоволеної до стягнення суми боргу до 30 червня 2016 року.

18.05.2016р. на електронну адресу суду від першого відповідача надійшов відзив № 71 від 17.05.2016р., в якому він заперечує проти позову та просить відстрочити сплату задоволеної до стягнення суми боргу до 31 серпня 2016 року відповідно до ст.ст. 83, 121 ГПК України.

Так, у відзиві зазначено, що згідно з п.3.1 договору поставки № 9 від 02.02.2012р. передача товару від Постачальника Покупцю здійснюється за видатково-прибутковою накладною, згідно замовлення Покупця, в якій сторони зазначають найменування товару що постачається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість товару, що постачається.

Позивач не надав суду видатково-прибуткових накладних на поставку товару згідно договору поставки № 9 від 02.02.2012р., а отже, всупереч ст. 33 ГПК України, не довів належними і допустимими доказами (первинними документами) наявність заявленої ним суми заборгованості. Реєстр непогашених видаткових накладних є лише документом, який складено в односторонньому порядку позивачем і не підтверджується первинними документами.

В позові позивач посилається на договір поставки № 9 від 02.02.2012р. як на підставу виникнення зобов'язань, а в доданих до позовної заяви актах звіряння зазначено, що звірки взаємних розрахунків здійснена за договором ЛЦ0006 від 22.09.2011 року.

18.05.2016р. до суду від другого відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 11.05.2016р., в якому останній визнає позовні вимоги про стягнення з другого відповідача 1000,00 грн. суми поруки.

18.05.2016р. до суду від позивача надійшла заява № 104 від 17.05.2016р. про відмову від позову в частині стягнення з першого відповідача 9 172,04 грн. пені.

В судове засідання 19.05.2016р. з"явився представник позивача.

Відповідачі повноважних представників не направили.

Про дату, час та місце розгляду справи другий відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення другому відповідачу 13.05.2016р. за № 518.

Копія ухвали суду про відкладення розгляду справи, яка надіслана першому відповідачу за вказаною у позовній заяві адресою (АДРЕСА_1, 43010), до суду не повернута.

За змістом статті 64 ГПК, в разі якщо ухвалу суду було надіслано стороні за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути зокрема засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

На цьому, зокрема, наголошено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

На підтвердження належного повідомлення першого відповідача про час і місце розгляду справи, судом до матеріалів справи долучено копію реєстру поштових відправлень № 611.

Отже судом вчинено усі можливі дії для повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи.

За таких обставин, справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 19.05.2016 р. в межах дня оголошувалась перерва, після якої до суду від позивача надійшла заява № 154 від 19.05.2016р., яка підтримана представником позивача в судовому засіданні, про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить стягнути з першого відповідача 95 539,75 грн. боргу та з другого відповідача 1000,00 грн. суми поруки.

Також від представника позивача надійшло клопотання б/н від 19.05.2016р., в якому позивач просить повернути різницю судового збору у розмірі 4 738,72 грн., в зв"язку зі зменшення розміру позовних вимог.

Дані заява і клопотання прийняті судом відповідно до ст. 22 ГПК України.

Також представником позивача підтримано заяву № 104 від 17.05.2016р. про відмову від позову в частині.

Ухвалою суду від 19.05.2016р. прийнято відмову позивача від позову та припинено провадження у справі в частині вимог про стягнення з першого відповідача 9 172,04 грн. пені.

Щодо решти позовних вимог суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

02.02.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОМІНІК 777" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремедікал" (Покупець) укладено договір поставки № 9 , відповідно до якого, Постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки Покупцеві товар, а Покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Кількість товару, що поставляється за цим Договором, визначається Покупцем при замовленні товару та зазначається у видаткових накладних на товар, який поставляється. Усі видаткові накладні є невід'ємними складовими цього Договору (п. 1.2. Договору).

Предметом поставки є товар з найменуванням, зазначеним у специфікації (Додаток № 1) (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору, передача товару від Постачальника Покупцю здійснюється за видатково-прибутковою накладною, згідно замовлення Покупця, в якій сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість товару, що постачається.

Відповідно до п. 7.1. Договору, оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем протягом 45 календарних днів з дати поставки товару Постачальником.

Оплата здійснюється Покупцем на підставі цього Договору. При здійсненні платежу Покупець обов'язково повинен вказувати у платіжному дорученні номер та дату цього Договору (п. 7.2. Договору).

Відповідно до п. 8.4. Договору, за порушення грошових зобов'язань за цим Договором винна Сторона сплачує постраждалій Стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період припущення порушення винною Стороною, від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожний день порушення виконання.

Цей Договір вступає в дію з дати його підписання обома Сторонами і діє до 31 грудня 2012 року (п. 10.1. Договору).

У випадку, якщо жодна із Сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити Договір за один місяць до його закінчення, даний Договір вважається пролонгованим на наступний рік і кожен наступний календарний рік (п. 10.2. Договору).

02.01.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОМІНІК 777" (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Водолії" (Поручитель) укладено договір поруки №1, відповідно до якого Поручитель зобов'язується відповісти перед Кредитором за виконання всіх зобов'язань ТОВ "Ремедікал", код ЄДРПОУ - 36606364 (далі - Боржник), що виникли по договору поставки № 9 від 02.02.2012р. або інших зобов'язань, що виникнуть у майбутньому між Кредитором та Боржником (далі - Зобов'язання).

Відповідно до п. 2.1. Договору, Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за належне виконання Боржником забезпеченого зобов'язання. Але в будь-якому випадку розмір відповідальності Поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов'язання, зазначеного в п. З цього Договору.

Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язання Боржником у сумі, що дорівнює 1000 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.) (п. 3.1. Договору ).

Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2016р, окрім випадків визначених в ст. 559 Цивільного Кодексу України (п. 6.1. Договору).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши і оцінивши докази по справі, суд дійшов такого висновку.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що поставка товару першому відповідачу здійснювалась відповідно до договору поставки № 9 від 02.02.2012р.; згідно договору поруки № 1 від 02.01.2015р., другий відповідач виступив поручителем за належне виконання першим відповідачем перед позивачем зобов"язань за договором поставки № 9 від 02.02.2012р.

Перший відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив факт отримання товару саме за договором поставки № 9 від 02.02.2012р.

Поряд з цим, позивач на підтвердження позовних вимог надав суду видаткові накладні, в яких підставою поставки товару першому відповідачу зазначено договір № ЛЦ0006 від 22.009.2011р. (а.с. 61-217 т.1). Також в матеріалах справи міститься копія обопільно підписаного акту звіряння взаєморозрахунків між позивачем та першим відповідачем за договором № ЛЦ0006 від 22.09.2011р.

На вимогу суду позивачем не надано видаткові накладні на поставку товару першому відповідачу згідно договору поставки № 9 від 02.02.2012р., який визначено позивачем як підставу даного позову; також не надано акт звіряння взаєморозрахунків за цим договором.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що у наданих в обгрунтування позову видаткових накладних як підставу поставки зазначено договір № ЛЦ0006 від 22.009.2011р., який позивачем втрачений (зафіксовано звукозаписом судового процесу від 19.05.2016 р.).

Другий відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення 1000,00 грн. суми поруки згідно договору поруки № 1 від 02.01.2015р., про що зазначив у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 ГПК України, відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (ч. 5 ст. 22 ГПК України).

З урахуванням ч. 5 ст. 22 ГПК України, суд не приймає визнання позову другим відповідачем про стягнення з нього 1000,00 грн. суми поруки, як гарантії виконання першим відповідачем умов договору поставки № 9 від 02.02.2012р., оскільки суду не надано доказів поставки позивачем товару за вказаним договором поставки № 9 від 02.02.2012р.

Враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для задоволення зменшених позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремедікал" про стягнення 95539,75 грн. боргу та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водолії" про стягнення 1000,00 грн. за договором поруки.

З урахуванням наведених положень закону, встановлених обставин справи та наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІНІК 777" задоволенню не підлягають.

З огляду на наведене вище, клопотання першого відповідача про відстрочення виконання рішення, що містяться у клопотанні № 65 від 29.04.2016р. та у відзиві № 71 від 17.05.2016р., судом не розглядається.

Судові витрати з розгляду даної справи підлягають розподілу відповідно до положень ст. 49 ГПК України.

При цьому, згідно з п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" позивачеві частково повертається судовий збір, у зв"язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Керуючись ст. 7 (п. 1 ч. 1) Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 4-2, 4-3, 4-4, 32, 33, 43,49,82, 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. В задоволенні зменшених позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремедікал" про стягнення 95539,75 грн. боргу відмовити.

2. В позові до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водолії" про стягнення 1000,00 грн. за договором поруки відмовити.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ДОМІНІК 777" (вул. Фрунзе, 4, м. Вінниця, 21007) з Державного бюджету України судові витрати із зменшених позовних вимог, про що винести відповідну ухвалу.

Повне рішення складено 24 травня 2016 р.

Суддя Кожухар М.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - 1-му відповідачу (АДРЕСА_1, 43010)

3 - 2-му відповідачу (вул. Фрунзе, 4, м. Вінниця, 21007)