ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" травня 2016 р.Справа № 916/517/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-Оіл";

до відповідача: Ronde Holding Ltd (ОСОБА_1 ЛТД);

про стягнення 4 403 980 євро.

Суддя - Щавинська Ю.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 01/004-16/01 від 09.02.2016 р.;

від відповідача: не зявився.

У судовому засіданні було оголошено перерву відповідно до ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тандем-Оіл" звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Ronde Holding Ltd, в якій, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (т.7 а.с.34-35), просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 4 403 980,00 євро, що в гривневому еквіваленті станом на 28.03.2016р. становить 128 062 665,01 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 206 700,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору №1012/2015 від 10.12.2015р., що в подальшому призвело до виникнення в останнього боргу у сумі, яка заявлена до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.03.2016р. було порушено провадження у справі №916/517/16 із призначенням її до розгляду в засіданні суду.

В засіданні суду 04.04.2016р. представник відповідача не заперечував проти задоволення позову, зауважив, що неналежне виконання умов договору було спричинене скрутним матеріальним становищем підприємства.

04.04.2016р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (т.7 а.с.174), згідно якого останній визнає заборгованість у заявленому позивачем розмірі. Ухвалою суду від 25.04.2016р. строк розгляду справи за клопотанням представника позивача було продовжено на пятнадцять днів, в судовому засіданні оголошено перерву до 16.05.2016р.

В засіданні суду 16.05.2016р. представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням їх уточнень (збільшення розміру), наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання 16.05.2016р. не зявився, про місце та час розгляду справи був цілком обізнаний шляхом оголошення судом перерви в засіданні суду 25.04.2016р., в якому відповідач приймав участь в режимі відеоконференції.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, наданих в ході розгляду справи, суд дійшов наступних висновків:

Згідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

При цьому правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Закон України "Про міжнародне приватне право" (пункт 1 частини 1 статті 1) визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Згідно зі статтею 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з п. 9.1 договору № 1012/2015 від 10.12.2015р., усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього договору або в звязку з ним, у тому числі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають передачі на розгляд і вирішення до господарського суду Львівської області. До спірних правовідносин застосовується процесуальне та матеріальне право України.

В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду від 26.02.2016р. (т.1 а.с.20-21), відповідно до якої усі спори та розбіжності, що вказані в пункті 9 договору, підлягають передачі на розгляд і вирішення до господарського суду Одеської області. До спірних правовідносин застосовується процесуальне та матеріальне право України.

Вирішуючи питання щодо підсудності спору, суд зазначає, що дійсно, за приписами чинного законодавства сторони зовнішньоекономічного договору мають право передбачити у ньому або шляхом укладення окремої угоди (арбітражна умова, арбітражне застереження) передачу спорів, що виникають з такого договору, на вирішення третейського суду (постійно діючого або створеного для вирішення конкретного спору - ad hoc). Ця домовленість повинна чітко визначати, який саме орган вирішення спорів обрали сторони: Міжнародний комерційний арбітражний суд, Морську арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України або інший третейський суд в Україні чи за кордоном.

При цьому, згідно з вимогами статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", суд, до якого подано позов з питання, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін просить про це не пізніше подання своєї першої заяви по суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Статтею 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" закріплено, що підсудність судам справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Водночас, відповідно до ст. 76 вказаного Закону, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

Враховуючи положення вказаних законів, а також наявність, укладеної між сторонами до договору додаткової угоди від 26.02.2016р. (т.1 а.с.20-21), суд вважає, що спір правомірно передано на розгляд господарського суду Одеської області.

Щодо права, яке застосовується судом, суд вказує, що за змістом статей 4 1, 12 - 17, 123 ГПК для іноземних суб'єктів господарської діяльності передбачено національний режим судового процесу для розгляду справ, підвідомчих господарським судам.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. У випадку обрання сторонами права, що підлягає застосуванню до змісту правовідносин, господарський суд на підставі статті 4 ГПК застосовує це право у вирішенні спору.

При цьому за приписами частин 3 та 4 статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" вибір права може бути здійснений щодо угоди (правочину) в цілому або її окремої частини. Вибір права стосовно окремих частин угоди повинен бути явно вираженим.

Як вбачається з положень договору поставки, всі правовідносини, що виникають за цим договором, регулюються чинним законодавством України. З огляду на викладене, саме законодавство України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Визнання позову згідно до ч.1 ст.78 Господарського процесуального кодексу України викладається в адресованій суду письмовій заяві, що долучається до справи. Як свідчать матеріали справи, відповідно до відзиву на позов (т.7а.с.174) відповідач визнав позов у повному обсязі.

Згідно з ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що заборгованість, яка заявлена до стягнення, підтверджена первинними документами, оригінали яких було оглянуто судом, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-Оіл" про стягнення 4 403 980,00 євро, що в гривневому еквіваленті станом на 16.05.2016р. становить 127 200 718 грн.

Згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 78, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Ronde Holding Ltd (ОСОБА_1 ЛТД) (Обєднане королівство, Лондон, третій поверх, ОСОБА_3, 49, реєстраційний номер компанії 09469019 (United Kingdom, London 3rd Floor, 49 Farringdon Road EC1M 3JP) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем-Оіл" (65036, АДРЕСА_1, ) заборгованість у розмірі 4 403 980 /чотири мільйони чотириста три тисячі девятсот вісімдесят/ євро, що в гривневому еквіваленті станом на 16.05.2016р. становить 127 200 718/сто двадцять сім мільйонів двісті тисяч сімсот вісімнадцять/ грн., та 206 700 /двісті шість тисяч сімсот/ грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23 травня 2016 р.

Суддя Ю.М. Щавинська