КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2016 р. Справа№ 910/21454/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Гарник Л.Л.

Верховця А.А.

за участю представників сторін:

від заявника: Посвистак С.М.- за довіреністю № 955/9/26-55-10 від 04.06.2015;

від боржника: адвокат Король Д.В. - договір про надання правової допомоги № 43/15К;

розпорядник майна: Дяченко Я.В.- свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 375 від 28.02.2013,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство ЕН ЕС АЙ Констракшн» на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.03.2016 у справі № 910/21454/15 (суддя Яковенко А.В.)

за заявою: Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві, м. Київ

до приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство ЕН ЕС АЙ Констракшн», м. Київ

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2016 у справі № 910/21454/15 (суддя Яковенко А.В.) порушено провадження у справі про банкрутство приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн», визнано грошові вимоги Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві до приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн» в розмірі 82535922,02 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн», призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Дяченко Яну Володимирівну.

При цьому місцевий господарський суд керувався ст.ст. 1, 10, 16, 114 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст. 41, 95 Податкового кодексу України, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство ЕН ЕС АЙ Констракшн» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 02.03.2016 у справі № 910/21454/15, прийняти нове судове рішення, яким відмовити ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві в порушенні провадження у справі про банкрутство приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство ЕН ЕС АЙ Констракшн».

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ "Спільне підприємство ЕН ЕС АЙ Констракшн" посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

11.04.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду арбітражним керуючим Дяченко Я. В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні представник боржника (скаржника) підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній.

В судовому засіданні представник ініціюючого кредитора, розпорядник майна заперечили вимоги апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 в редакції від 22.12.2011 зі змінами та доповненнями (далі - Закон).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою господарського суду міста Києва від 25.08.2015 у цій справі прийнято до розгляду заяву Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про порушення справи про банкрутство приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство ЕН ЕС АЙ Констракшн» та призначено підготовче засідання.

Відповідно до частини дев'ятої ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в ухвалі про порушення провадження у справі про банкрутство зазначається про: порушення провадження у справі про банкрутство; визнання вимог кредитора та їх розмір; введення мораторію на задоволення вимог кредиторів; введення процедури розпорядження майном; призначення розпорядника майна, встановлення розміру оплати його послуг та джерела її сплати; вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави; строк подання розпорядником майна до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів, який не може перевищувати місяця та двадцяти днів після дати проведення підготовчого засідання суду; дату складення розпорядником майна реєстру вимог кредиторів та подання його на затвердження до господарського суду, яка не може бути пізніше місяця та двадцяти днів після дати проведення підготовчого засідання суду; дату попереднього засідання суду, яке має відбутися не пізніше двох місяців та десяти днів, а в разі великої кількості кредиторів - не пізніше трьох місяців після дати проведення підготовчого засідання суду; строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника, який не може перевищувати двох місяців, а в разі значного обсягу майна - трьох місяців після дати проведення підготовчого засідання суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.03.2016 у цій справі порушено провадження. Визнано Державну податкову інспекцію у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві кредитором приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство ЕН ЕС АЙ Констракшн» на суму 82 531 892 грн. 60 коп. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядника майна та інше.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що приватне акціонерне товариство "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" зареєстровано за адресою: 01021, м. Київ, вул. Інституцька,19-в, кв.38 з присвоєнням ідентифікаційного коду 22959559.

Заява Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві мотивована наявністю податкової заборгованості у ПрАТ «Спільне підприємство ЕН ЕС АЙ Констракшн» в розмірі 2 82535922,02грн., що складається з консолідованої суми податкового боргу, у тому числі з податку на додану вартість в розмірі 82 532 967 грн. 70 коп. та збору за спеціальне використання води в розмірі 2 957 грн. 32 коп.

На підтвердження своїх посилань, звертаючись до суду про ініціювання процедури банкрутства ПрАТ "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн", ініціюючим кредитором подано суду постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2014 у справі № 826/19201/14, якою було стягнуто з боржника податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 82 531 892 грн. 60 коп.,копії інкасових доручень від 29.12.2014 № 797/26-55-25-01-34, № 799/26-55-25-01-34, № 800/26-55-25-01-34, № 801/26-55-25-01-34, № 803/26-55-25-01-34, № 804/26-55-25-01-34, № 805/26-55-25-01-34, № 806/26-55-25-01-34, № 807/26-55-25-01-34, № 808/26-55-25-01-34, № 809/26-55-25-01-34, № 810/26-55-25-01-34, № 812/26-55-25-01-34, № 813/26-55-25-01-34, № 798/26-55-25-01-34, № 802/26-55-25-01-34, № 811/26-55-25-01-34, а також інкасованими дорученнями від 10.06.2015 № 79/26-55-23-01, № 80/26-55-23-01, № 81/26-55-23-01, № 82/26-55-23-01, № 83/26-55-23-01, № 84/26-55-23-01, № 85/26-55-23-01, № 86/26-55-23-01, № 87/26-55-23-01, № 88/26-55-23-01, № 89/26-55-23-01, № 90/26-55-23-01, а також докази вжиття заходів щодо отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Дослідивши інкасові доручення, які було направлено ініціюючим кредитором на виконання зазначених вище постанов адміністративного суду до банківських установ, колегією суддів встановлено, що вони були повернуті без виконання у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках боржника, що підтверджується відмітками банків на зворотній стороні зазначених доручень.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - це грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції (абз. 2 ч. 3 ст. 10 Закону).

З метою з'ясування наявності дебіторської заборгованості на адресу ПАТ «Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн» направлено лист № 49061/10/26- 55-25-01 від 02.10.2014 року з вимогою надати баланс з розшифровкою оборотно-сальдових відомостей. Зазначена інформація, зокрема щодо дебіторської заборгованості з розшифровкою переліку дебіторів до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві підприємством не надано.

Враховуючи вищевикладене, підстава для подання позову про стягнення з товариства сум дебіторської заборгованості відсутня.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що податковим органом з метою встановлення активів для внесення до податкової застави було направлено запит до реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.Станом на 06.02.2015 та листа БТІ у м. Києві № 1940 (И-2015) від 17.02.201 за боржником зареєстрована нежитлова будівля за адресою: м. Київ, пул. Миколи Амосова, 12-А. Зазначене майно перебуває в іпотеці АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» згідно з іпотечним договором від 24.01.2008, а також під арештом, накладеним ВДВС Солом'янським РУЮ у м. Києві від 22.03.2012.

Отже, на підставі вищенаведеного та з посиланням на ст. 87.3 Податкового кодексу України суд першої інстанції зробив висновок, що зазначене майно не може бути джерелом погашення податки і боргу та предметом податкової застави.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами.

Згідно із пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95-99 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з абзацом першим пункту 95.3 статті 95 Податкового Кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Механізм виконання судових рішень про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, який передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. Відповідно до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та Податкового кодексу України дає підстави для правового висновку про те, що примусове виконання рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків - юридичної особи за законом покладено виключно на контролюючи органи (органи доходів і зборів) за визначеною Податковим кодексом України процедурою, без залучення до неї органів державної виконавчої служби.

В той же час, перебіг трьохмісячного строку, визначеного ч. 3 ст. 10 Закону, починається з моменту прийняття банком платника (боржника) інкасового доручення для примусового стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, оформленого стягувачем (контролюючим органом) на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідна позиція викладена в п. 8 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)», постанові Верховного суду України від 29.04.2015 у справі № 920/629/14 та постановах Вищого господарського суду України від 17.02.2015 у справі № 925/1941/14, від 24.06.2015 у справі № 920/629/14.

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Таким чином, виходячи з приписів статті 95 Податкового кодексу України, частини третьої статті 10, частини сьомої статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", доказами в підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, є рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили, інкасові доручення для примусового стягнення коштів в дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу та докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України.

Згідно ст. 87.3. Податкового кодексу України не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків, зокрема майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави (87.3.1.).

Однак за своєю суттю ст. 87.3 Податкового кодексу України визначає джерела сплати грошових зобов'язань (добровільна сплата) або погашення податкового боргу (за рішенням органу державної податкової служби) платників податків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доказом неможливості здійснення податковим органом погашення податкового боргу за рахунок майна боржника, що є предметом застави є відповідне рішення суду.

Натомість матеріали справи не містять відповідного судового рішення, а тому ініціюючим кредитором не дотримано вимог абзаців 2 та 3 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України та в порушення ч. 3 ст. 10 та ч. 7 ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не надано докази вжиття всіх заходів до отримання заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України.

Однак, вищенаведену обставину справи не було досліджено та не було встановлено судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали в насідок чого ухвала прийнята судом з порушенням норм матеріального права.

Згідно із ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права та неповне з'ясування обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів на підставі наявних в справі матеріалів зробила висновок про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство ЕН ЕС АЙ Констракшн», а тому ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 99, 101-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство ЕН ЕС АЙ Констракшн» на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.03.2016 у справі № 910/21454/15 задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 02.03.2016 у справі № 910/21454/15 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити Державній податковій інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві в порушенні провадження у справі про банкрутство приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство ЕН ЕС АЙ Констракшн».

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.Л. Гарник

А.А. Верховець