РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016Справа №910/2132/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКВН»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Укрпромторг-ХХІ»

про стягнення 56916,58 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Науменко В.А. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ТОВ «ПКВН» звернулось до суду з позовом про стягнення помилково перерахованих коштів у сумі 31700 грн. та нарахованих на вказану суму 22506 грн. інфляційних втрат та 2710,58 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ТОВ «ПКВН» 20.05.2013 помилково перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 41700 грн. Після звернення позивача до відповідача, відповідачем було частково повернуто перераховану суму, зокрема платежами від 04.06.2013 та від 14.10.2014 по 5000 грн. кожний.

Внаслідок неповного повернення відповідачем помилково перерахованих коштів позивач просить стягнути залишок помилково перерахованих кошті в розмірі 31700 грн., а також нараховані інфляційні втрати та 3 відсотки річних.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, додатково пояснив, що позивач мав намір здійснити закупівлю дизельного пального у відповідача у 2013 році та надіслав 15.05.2013 відповідачу проект договору поставки. Проте, оскільки сторони не дійшли згоди щодо істотних умов договору вказаний договір укладено не було. Проте помічник бухгалтера підприємства позивача, 20.05.2013 самовільно здійснила перерахунок на користь відповідача 41700 грн. в якості оплати за дизельне пальне відповідно до договору. Оскільки договір укладено не було, позивач звертався з відповідними листами до відповідача щодо повернення вказаної суми як помилково перерахованої. Проте відповідачем повернуто лише 10000 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, уповноваженого представника у судове засідання не направив, хоча про час і місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 20.05.2013 позивачем здійснено перерахунок на користь відповідача 41700 грн. з призначенням платежу як сплата за дизельне пальне згідно рахунку № СФ-0000193 від 20.05.2013, що підтверджується випискою по рахунку позивача від 25.01.2013, наявною в матеріалах справи.

Разом з тим, як вбачається з пояснень представника позивача та матеріалів справи, між сторонами не укладались будь-які угоди щодо постачання дизельного пального та вказаний рахунок-фактура не виставлявся. Між сторонами у травні 2013 проводились перемовини щодо укладення договору постачання дизельного пального, проте вказаний договір не було укладено, оскільки сторони не дійшли згоди щодо істотних умов вказаного договору.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії пояснювальної записки помічника бухгалтера позивача ОСОБА_2 від 02.06.2013, вказана посадова особа помилково перерахувала спірні грошові кошти на рахунок відповідача без відповідної вказівки керівництва, на підставі отриманого засобами електронної пошти тексту договору, зазначивши суму зі слів представника відповідача отриманій у телефонній розмові.

У зв'язку з допущеними порушеннями, на вказану посадову особу Наказом №1366/3-001 від 03.06.2013 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Відповідно до ст.1, п. 1.24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів це - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Помилковий переказ це - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Згідно положень ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У відповідності до положень п.6 Указу Президента України №227/95 від 16.03.1995 «Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України» підприємства незалежно від форм власності мають повертати у п'ятиденний строк платникам помилково зараховані на їх рахунки кошти.

Як встановлено судом, позивачем з власної вини, помилково перераховано грошові кошти на рахунок відповідача у розмірі 41700 грн. з призначенням платежу як плата за дизельне пальне.

Разом з тим, як вбачається з виписок по особовому рахунку позивача, відповідачем 04.06.2013 та 17.10.2014 здійснено перерахування на рахунок позивача 10000 грн. з призначенням платежу як повернення грошових коштів згідно листів позивача.

Позивач в подальшому звертався до відповідача з листами щодо повернення решти суми проте вказані звернення залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, враховуючи, що вказана сума є помилково перерахованою позивачем та набута відповідачем без достатній правових підстав, що визнається відповідачем, шляхом часткового повернення вказаних коштів, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення 31700 грн. помилково перерахованих коштів з відповідача на користь позивача.

Крім того, в силу положень п.6 Указу Президента України №227/95 від 16.03.1995 «Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України», обов'язок сплати вказаної суми на користь позивача виник у відповідача через 5 днів після зарахування спірних коштів на його рахунок.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 2710,58 грн. та інфляційні втрати в сумі 22506 грн. за період з 25.05.2013 по 10.02.2016.

За результатами перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин, зокрема доказів існування договору чи інших підстав для отримання спірних коштів, як не надано доказів здійснення поставки дизельного пального.

На підставі положень ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Укрпромторг-ХХІ» (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 7-А; ідентифікаційний код 35756987) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКВН» (03148, м. Київ, вул. Василя Стуса, 33/35; ідентифікаційний код 33262298) 31700 (тридцять одна тисяча сімсот) грн. основного боргу, 22506 (двадцять двi тисячi п'ятсот шість) грн. інфляційних втрат, 2710 (двi тисячi сімсот десять) грн. 58 коп. 3% річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 24.05.2016

Суддя Я.В. Маринченко