РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016Справа №910/3545/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" в особі відокремленого підрозділу "Птахофабрика "Вінницький бройлер" Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-М"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-Товариство з обмеженою відповідальністю "Будресурс"

про стягнення 757 251,04 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Гошкодера О.В. (довіреність № 129/122 від 12.02.2016)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Миронівський хлібопродукт" в особі відокремленого підрозділу "Птахофабрика "Вінницький бройлер" Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-М" (відповідач) про стягнення 757 251,04 грн. заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що у відповідності до договору поруки №696 від 18.10.2013 відповідач поручився за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Будресурс" зобов'язань за договором поставки №293 від 01.04.2012, а тому, зобов'язаний здійснити погашення заборгованості за вказаним договором, розмір якого встановлений рішенням суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/3545/16, залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будресурс", розгляд справи призначено на 17.03.2016.

В судове засідання 17.03.2016 представники сторін не з'явились, витребуваних документів не надали, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2016 відкладено розгляд справи № 910/3545/16 на 12.04.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 відкладено розгляд справи № 910/3545/16 на 26.04.2016.

13.04.2016 через відділ діловодства суду від позивача надішли документи та пояснення по справі.

21.04.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли докази направлення копії позовної заяви на змінену адресу відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 26.04.2016 надав клопотання про продовження строку вирішення спору, просив суд його задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2016 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/3545/16 на 15 днів та відкладено розгляд справи на 17.05.2016.

27.04.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли первинні документи за договором поставки № 293 від 01.04.2012.

Представник позивача в судовому засіданні 17.05.2016 підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 17.05.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

Представник третьої особи не з'явився, витребуваних судом пояснень не надав.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, ухвалою направленою на юридичну адресу: 04116, місто Київ, вулиця Ванди Василевської, будинок 13, корпус 1, літера А, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №016.

Третя особа, також була повідомлена про час та місце розгляду справи ухвалою про відкладення розгляду справи від 26.04.2016, яка направлялась на юридичну адресу третьої особи та повернута підприємством зв'язку з посиланням на вибуття адресата.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, враховуючи встановлені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, в судовому засіданні 17.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2012 між Публічним акціонерним товариством "Миронівський хлібопродукт" (позивачем), в особі відокремленого підрозділу "Птахофабрика "Вінницький бройлер" ПАТ "Миронівський хлібопродукт" як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будресурс" (третьою особою), як покупцем було укладено договір поставки №293 (далі - договір поставки), відповідно до якого постачальник зобов'язався поставити паливно-мастильні матеріали в кількості, в асортименті та за ціною згідно специфікації, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити поставлений товар в строк та на умовах цього договору.

Відповідно до п. 4.2.1. договору поставки, покупець зобов'язується оплачувати партію товару на підставі отриманого рахунку-фактури у розмірі 100 відсотків його вартості на умовах відстрочки платежу протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару.

Пунктом 5.1. договору поставки передбачено, що за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожен день такої несвоєчасної оплати.

Згідно із п. 5.4 договору поставки, сплата неустойки не звільняє сторону від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, якщо інше не установлено договором або чинним законодавством.

Згідно із пунктом 11.1. договору поставки, цей договір діє до 31.12.2012 року, а в частині взаєморозрахунків сторін, оплати штрафних санкцій та гарантійних зобов'язань - до повного їх здійснення.

У зв'язку із невиконанням покупцем умов договору поставки в частині оплати за поставлений товар, Публічне акціонерне товариство "Миронівський хлібопродукт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будресурс" про стягнення 742402,98 грн. за договором поставки № 293 від 01.04.2012, з яких 697208, 58 грн. - основного боргу, 45194, 40 грн. - пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2014 у справі №910/5127/14 позовні вимоги ПАТ "Миронівський хлібопродукт" задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будресурс" на користь Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" 697208,58 грн. основного боргу, 45194,40 грн. пені та 14848,06 грн. витрат по сплаті судового збору.

18.10.2013 між Публічним акціонерним товариством "Миронівський хлібопродукт" (позивачем), в особі відокремленого підрозділу "Птахофабрика "Вінницький бройлер" ПАТ "Миронівський хлібопродукт" як кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Модуль-М" (відповідачем) як поручителем, укладено договір поруки №696 (далі - договір поруки).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Будресурс", що виникли з договору поставки №293 від 01.04.2012 (основний договір), який був укладений між кредитором та боржником.

Згідно із п. 3.1. договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов'язання. Але в будь-якому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов'язання, зазначеного в п. 4 цього договору.

Пунктом 4.1. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником згідно основного договору у сумі, що дорівнює 627208,58 грн., а також за відшкодування кредитору збитків та сплату неустойки.

Відповідно до п. 7.1. договору поруки, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення дії основного договору, окрім випадків, визначених в ст. 559 Цивільного кодексу України.

Позивач звернувся до відповідача із претензіями №555 від 27.06.2014, №909 від 24.11.2014 в яких вимагав здійснити оплату заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Будресурс" за договором поставки №293 від 18.10.2013, що стягнута рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2014 у справі №910/5127/14.

25.12.2015 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, наказ суду від 18.06.2013 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку із відсутністю коштів та майна боржника, повернуто стягувачеві.

Оскільки, рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2014 у справі №910/5127/14 не виконане, заборгованість за договором поставки №293 від 18.10.2013 не сплачена, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача як поручителя 757 251,04 грн. заборгованості.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, між позивачем та третьою особою було укладено договір поставки №293 від 01.04.2012, згідно із яким, позивач взяв на себе зобов'язання поставити третій особі товар, а третя особа оплатити вартість поставленого товару.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Внаслідок неналежного виконання третьою особою зобов'язань за договором поставки №293 від 18.10.2013 в частині оплати за поставлений товар, Публічне акціонерне товариство "Миронівський хлібопродукт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будресурс" про стягнення 742402,98 грн. за договором поставки № 293 від 01.04.2012, з яких: 697208, 58 грн. - основного боргу, 45194, 40 грн. - пені.

Господарським судом міста Києва під час розгляду справи №910/5127/14 встановлено порушення третьою особою зобов'язань за договором поставки №293 від 18.10.2013 та факт наявності боргу у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будресурс" перед позивачем за даним договором сумі 697208,58 грн., що у відповідності до ст. 35 ГПК України не потребує доказування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2014 у справі №910/5127/14 позовні вимоги ПАТ "Миронівський хлібопродукт" задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будресурс" на користь Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" 697208,58 грн. основного боргу, 45194,40 грн. пені та 14848,06 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ суду від 18.06.2013 з примусового виконання вказаного рішення було повернуто стягувачеві згідно із постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 25.12.2015, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку із відсутністю коштів та майна боржника.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Як встановлено судом, з метою забезпечення виконання третьою особою зобов'язань за договором поставки №293 від 01.04.2012, між позивачем та відповідачем, укладено договір поруки №696 від 18.10.2013, відповідно до умов якого, відповідач взяв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем у сумі, що дорівнює 627208,58 грн., а також за відшкодування кредитору збитків та сплату неустойки.

Умовами договору поруки №696 від 18.10.2013 сторони погодили, що відповідач та третя особа несуть солідарну відповідальність перед позивачем за належне виконання третьою особою забезпеченого зобов'язання. При цьому, розмір відповідальності відповідача не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов'язання, а саме: суми основного боргу у розмірі 627208,58 грн., неустойки та збитків.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України).

Отже, в силу положень статті 543 ЦК України, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Якщо позов подано до поручителя, то боржник залучається до участі у справі як третя особа (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів").

З огляду на наведене, оскільки відповідач поручився перед позивачем за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Будресурс" зобов'язань за договором поставки, заборгованість за даним договором не погашена, рішення суду не виконано, то вимоги позивача до поручителя (відповідача у справі), у відповідності до положень ст. 543, ст. 554 ЦК України є обґрунтованими.

При цьому, як встановлено судом, сума заявлених позивачем вимог у розмірі 757251,04 грн. складається з: 697208,58 грн. - основного боргу, 45194,40 грн. - пені та 14848,06 грн. - витрат по сплаті судового збору.

У відповідності до умов пункту 4.1. договору поруки, відповідач взяв на себе обов'язок відповідати перед позивачем за виконання третьою особою зобов'язань за договором поставки у сумі 627208,58 грн., а також за відшкодування кредитору збитків та сплату неустойки.

Таким чином, позивач вправі вимагати від поручителя виконання зобов'язань за договором поставки щодо сплати заборгованості у розмірі 697208,58 грн. та пені у розмірі 45194,40 грн.

Натомість, вимоги про стягнення з відповідача 14848,06 грн., що становить суму витрат по сплаті судового збору за розгляд справи №910/5127/14, визнаються судом необґрунтованими, оскільки у відповідності до умов пункту 4 договору поруки №696 від 18.10.2013, відшкодування судових витрат по вказаній справі не забезпечене порукою за договором. Окрім того, витрати по сплаті судового збору не містять ознак і не підпадають під кваліфікацію збитків, які можуть входити до суми забезпеченого зобов'язання. У зв'язку із наведеним, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 14848,06 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач обставин, які викладені у позові не спростував, доказів погашення заборгованості не надав.

Враховуючи вищевстановлені обставини, оскільки, третя особа не виконала зобов'язання зі сплати заборгованості у розмірі 697208,58 грн. та пені у розмірі 45194,40 грн. за договором поставки, розмір зазначеного зобов'язання встановлений рішенням суду у справі №910/5127/14, вказані зобов'язання забезпечені порукою відповідача, беручи до уваги, що порука не припинена, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 742402,98 грн. заборгованості (боргу у сумі 697208,58 грн. та пені у розмірі 45194,40 грн.).

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" підлягають задоволенню частково.

Судовий збір за розгляд позову відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль-М" (04116, місто Київ, вулиця Ванди Василевської, будинок 13, корпус 1, літера А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" (08800, Київська обл., Миронівський район, м. Миронівка, вул. Елеваторна, будинок 1, ) в особі відокремленого підрозділу "Птахофабрика "Вінницький бройлер" Публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" (24326, Вінницька обл., місто Ладижин, вул. Слобода, будинок 141, ) заборгованість у розмірі 742402,98 грн. та судові витрати у розмірі 11136,04 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 23.05.2016.

Суддя С.О. Турчин