ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" травня 2016 р.Справа № 916/471/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Запорізький оліяжиркомбінат";

до відповідача: Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сталь";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 акціонерне товариство "Українська залізниця"

про стягнення 435296,83 грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: ОСОБА_4Р за довіреністю;

Від третьої особи ТОВ "Сталь": не з'явився;

Від третьої особи ПАТ "Українська залізниця": не зявився;

Суть спору: стягнення 435296,83грн.

ОСОБА_3 акціонерне товариство "Запорізький оліяжиркомбінат" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця" збитків у сумі 435296,83грн.

01.03.2016р. порушено провадження у справі №916/471/16 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сталь".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.03.2016р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 акціонерне товариство "Українська залізниця".

07.04.2016р. за вх.суду№2-1794/16 позивач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 379407,03грн.

04.05.2016р. за вх.суду№11166/16 позивач надав до суду письмові пояснення від 29.04.2016р.

04.05.2016р. за вх.суду№11167/16 позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позов №НЮ-14/365 від 16.03.2016р. (вх.суду№6524/16 від 16.03.2016р.).

26.04.2016р. за вх.суду№10675/16 відповідач надав до суду письмові пояснення №НЮ-14/488 від 25.04.2016р. в яких зазначив, що сума вартості втраченого вантажу складає 339705,40грн.

11.05.2016р. за вх.суду№11664/16 відповідач надав до суду письмові пояснення.

17.03.2016р. за вх.суду№6554/16 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сталь" надала до суду письмові пояснення стосовно позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 акціонерне товариство "Українська залізниця" в засідання суду не з'явилася, письмових пояснень не надала.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

01.07.2012р. між ОСОБА_3 акціонерним товариством "Запорізький оліяжиркомбінат" (позивач, Виконавець) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сталь" (третя особа, Замовник) було укладено договір надання послуг №612 відповідно до умов якого Виконавець за плату бере на себе зобов'язання з організації перевезень залізничним транспортом вантажу олія соняшникова.

Як зазначає позивач, 20.11.2015р. за залізничною накладною №46650040 позивач відправив зі станції Передаточна Придніпровської залізниці на станцію Жовтнева (експорт) ОСОБА_1 залізниці (вантажоодержувач ТОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина") олію соняшникову у 15 вагонах. Відповідно до вказаної накладної, яку було складено на группу/маршрут вагонів, у вагоні №51274330 маса вантажу була 65250кг. 25.11.2015р. при видачі з перевіркою вантажу, що надійшов за залізничною накладною №42918862, складеної до основної накладної №46650040 на вантаж олія соняшникова, перевантажений з вагону №51274330, встановлена нестача олії соняшникової у кількості 19200кг. про що на станції призначення Жовтнева (експорт) ОСОБА_1 залізниці було складено комерційний акт БЖ №321399/71. В комерційному акті БЖ №321399/71, складеному на станції Жовтнева (експорт) ОСОБА_1 залізниці. Вказано. Що його складено в доповнення до комерційного акту БК №038514/76 від 22.11.2015р. станції ОСОБА_1 залізниці. Відповідно до комерційного акту БК №038514/76 від 22.11.2015р. станції ОСОБА_1 залізниці вантаж з вагону №51274330 у вагон №51279107 перевантажувався за допомогою помпи пожежного потягу у звязку із вмятиною котла цистерни, пробоїни по свіжому шириною100мм., висотою 160мм., наявне інтенсивне протікання вантажу, пробоїна закладена ветошью, але повністю усунути протікання немає можливості.

Позивач зазначає, що згідно довідки ТОВ "Сталь", яке є постачальником і виробником олії соняшникової вартість вантажу складала 22671,71грн. за 1 тону, таким чином вартість нестачі 19200кг. вантажу складає 379407,03грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача вартість нестачі 19200кг. вантажу у сумі 379407,03грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що позивачем в позовній заяві не вказано хто є власником вантажу, коли вантаж був оплачений, якою валютою і за якою вартістю за одну тону, не представлена копія контракту згідно якого був придбаний вантаж. Довідка ТОВ "Сталь" не відповідає вимогам ст.115 Статуту залізниць, оскільки не зазначена кількість і вартість відправленого вантажу. Крім того позовні вимоги заявлені позивачем, який не є власником вантажу і таким чином ніяких збитків або шкоди не отримувало.

Відповідач вказує на те, що позивачем невірно зроблений розрахунок вартості втраченого вантажу оскільки ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день подання позову. Датою подання позивачем позову є 05.02.2016р., курс валюти станом на 05.02.2016р. складає 25,892673грн./дол.США. Крім того при розрахунку нестачі вантажу необхідно враховувати норми природної втрати та граничного розходження у визначені маси 2% згідно п.27 розділу 8 правил перевезення вантажу, таким чином вартість втраченого вантажу складає 339705,40грн.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сталь" в своїх письмових поясненнях зазначає, що відносно довідки від 25.11.2015р. щодо ціни олії соняшникової нерафінованої, власності ТОВ "Сталь", що була відправлена у цистернах 21.11.2015р., ціна складає 22671,71грн.0а 1 метричну тону є собівартістю товару. При цьому реалізовувався товар за ринковими цінами, а саме 735дол.США за 1 метричну тону.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до приписів ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно п.п.1, 2, 3 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 2 ст. 306 ГК України визначено, що субєктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту залізниць України).

При цьому, відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (ч.ч.2, 3 ст. 308 ГК України).

Судом встановлено, що за залізничною накладною №46650040 був відправлений вантаж (олія соняшникова) зі станції Передаточна Придніпровської залізниці на станцію Жовтнева (експорт) ОСОБА_1 залізниці (вантажоодержувач ТОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина") у 15 вагонах. Відповідно до накладної, яку було складено на группу/маршрут вагонів, у вагоні №51274330 маса вантажу була 65250кг.

Відповідно до ст.110 Статуту Залізниць залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Статтями 113, 114 Статуту Залізниць за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до статті 127 Статуту залізниць України залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

25.11.2015р. при видачі з перевіркою вантажу, що надійшов за залізничною накладною №42918862, складеної до основної накладної №46650040 на вантаж олія соняшникова, перевантажений з вагону №51274330 та встановлена нестача олії соняшникової у кількості 19200кг. про що на станції призначення Жовтнева (експорт) ОСОБА_1 залізниці було складено комерційний акт БЖ №321399/71 в якому зазначено, що його складено в доповнення до комерційного акту БК №038514/76 від 22.11.2015р. станції ОСОБА_1 залізниці. Відповідно до комерційного акту БК №038514/76 від 22.11.2015р. станції ОСОБА_1 залізниці вантаж з вагону №51274330 у вагон №51279107 перевантажувався за допомогою помпи пожежного потягу у звязку із вмятиною котла цистерни, пробоїни по свіжому шириною100мм., висотою 160мм., наявне інтенсивне протікання вантажу, пробоїна закладена ветошью, але повністю усунути протікання немає можливості.

Статтею 130 Статуту Залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають зокрема у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Судом встановлено, що згідно накладної №46650040 від 20.11.2015р. одержувачем вантажу (олія соняшникова) є ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина".

Відповідно до ст.133 Статуту Залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Згідно відмітки на накладній №42918862, складеній до основної накладної №46650040 на вантаж олію соняшникову, вантажоодержувачем ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" було передано право на предявлення претензії та позову Публічному акціонерному товариству "Запорізький оліяжиркомбінат".

Статтею 127 Статуту Залізниць України залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини. За недостачу, втрату, псування або пошкодження багажу, вантажобагажу залізниця несе відповідальність у таких розмірах зокрема за багаж, прийнятий до перевезення без оголошеної вартості - у розмірі дійсної вартості багажу, встановлену згідно з Правилами перевезень пасажирів.

У п.27 накладної №46650040 від 20.11.2015р. зазначено, що оголошеної вартості вантажу немає.

Згідно Контракту, укладеному між ТОВ "Сталь" (Постачальник) та UAB "Aliejynas" (Покупець) №35/385/4 від 21.09.2015р. та Специфікації №1/1 від 21.09.2015р. на поставку олії соняшникової, ціна товару складає 735,00дол.США.

Розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача 379407,03грн. не є вірним оскільки при розрахунку вартості втраченого вантажу позивачем не прийнято до уваги природної втрати вантажу згідно п.27 розділу 8 Правил перевезення вантажів відповідно до якого при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма нестачі (сума природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2%, зазначеної в перевізних документах за вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані, якою є олія соняшникова.

Розрахунок відповідача щодо вартості втраченого вантажу у сумі 339705,40грн. з посиланням на те, що ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день подання позову. Датою подання позивачем позову є 05.02.2016р., курс валюти станом на 05.02.2016р. складає 25,892673грн./дол. США також не є вірним, оскільки відповідачем зазначена дата подання позову 05.02.2016р., а відповідно до печатки господарського суду Одеської області датою подання позову є 29.02.2016р.

Суд здійснивши власний розрахунок зазначає, що станом на день подання позову до суду, а саме 29.02.2016р. курс валюти НБУ складав 27,054389грн., у звязку з чим вартість втраченого вантажу станом на день подання позову складає 354941,72грн. (735дол.СШАх27,054389грн.х17850кг. (маса втраченого вантажу з урахуванням природної втрати).

Під час розгляду справи відповідачем не доведено, що втрата, вантажу олії соняшникової відбулася не з її вини відповідно до ст.127 Статуту Залізниць України.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Запорізький оліяжиркомбінат" про стягнення з відповідача Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця" вартості втраченого вантажу підлягають частковому задоволенню у сумі 354941,72грн. в решті позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача та відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "ОСОБА_1 залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький оліяжиркомбінат" (69014, м. Запоріжжя, вул. Харчова, 3, ) 354941/триста пятдесят чотири тисячі девятсот сорок одна/грн. 72коп. вартості втраченого вантажу, 5324/пять тисяч триста двадцять чотири/грн. 13коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 20 травня 2016 р.

Суддя Л.В. Степанова