ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2016 р.Справа № 922/1009/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м.Київ
до Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла", м.Харків
про стягнення 1959197,46 гривень
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.№14-182 від 15.07.2014 року);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" (позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Теплоенергетичний центр Роганського промвузла" про стягнення коштів в сумі 1959197,46 гривень, з яких 733935,49 грн. пені, 1108815,39 грн. втрат від інфляційних процесів, за період січень-жовтень 2014 року, а також 116446,58 грн. 3% річних за період січень 2014р. - грудень 2014р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №1601/14-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу від 19.11.2013 року щодо оплати природного газу.

19.04.2016 р. відповідач надав до суду відзив (вх.№13162), в якому проти позову заперечує повністю, посилаючись на укладені між сторонами у справі, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, Департа ментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації, договори про організацію взаєморозрахунків, якими змінилися умови оплати за спірним договором.

В судовому засіданні 19.04.2016 р. було оголошено перерву до 17.05.2016 року.

11.05.2016 р. відповідач надав до суду відзив (вх.№15258), в якому проти позову заперечує повністю.

Судом було досліджено та долучено до матеріалів справи наданий відзив.

В судовому засіданні 17.05.2016 р. представник позивача позов підтримував, просив суд його задовольнити повністю.

У судове засідання 17.05.2016 р. представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення поти них, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

19.11.2013 р. між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладений договір №1601/14-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору позивач зобов'язався передати відповідачу природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними та національними творчими спілками та їх осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити природний газ.

Відповідно до п.1.2 Договору №13/2576-ТЕ-32 газ, що продається за цим договором, ви користовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіона льними осередками. Тобто отриманий природний газ є складовою тарифу за послуги теп лопостачання (централізоване опалення та гаряче водопостачання), що надаються відпові дачем цим категоріям споживачів.

Головною причиною несвоєчасних розрахунків з позивачем за природний газ по договору від 19.11.2013 року №1601/14-ТЕ-32 є несвоєчасні розрахунки населення міста Харкова з відповідачем за спожиту теплову енергію як у 2014 році так і у попередні періоди.

Тобто, несвоєчасна сплата щомісячних платежів за отриманий природний газ виникла у відповідача по незалежних від нього причинах.

На виконання умов Договору позивач поставив протягом січня-грудня 2014 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 14 750 580,98 грн., що підтверджуються наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання - передачі природного газу.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач є відповідальним за безперебійне централізоване постачання теплової енергії у районі своєї діяльності, від якого залежить безаварійне та безперебійне постачання тепло вої енергії у вигляді опалення та гарячого водопостачання. У ПРАТ «ТЦРП» відсутнє джерело на оплату штрафних санкцій і примусове стягнення повної суми пені зумовить неможливість вчасно закупити матеріальні ресурси, необхідні для ремонту та відновлення теплових мереж, виконати податкові зобов'язання перед бюджетом, виплатити заробітну плату трудовому колективу підприємства та поставити під загрозу постачання теплової енергії споживачам у наступному опалювальному сезоні.

Крім того, відповідач є теплопостачальним підприємством, тарифи на теплову енергію якого не відповідають фактичним витратам на виробництво цієї енергії і різниця в тарифах не відшкодована відповідачу. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р. №30 затверджений порядок та умови надання у 2014 році субвенції з держа вного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що виро блялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповід ністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

На виконання п.24 ст.14 та п. 2 ст.16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місце вим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, пос луги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспорту валися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вар тості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та рифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою КМУ від 29.01.2014 р. №30, між сторонами у справі, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, Департа ментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської об ласної державної адміністрації, у 2014 році були укладені договори про організацію взаєморозрахунків:

- договір №340/30 від 16.09.2014р. на суму 147 477,82 грн.

- договір №364/30 від 24.09.2014 р. на суму 7 266 195,56 грн.

- договір №1148/30 від 10.12.2014 р. на суму 2 100 000,00 грн.

Згідно з пунктами 6-7 цих договорів, Департамент ЖКГ та розвитку інфраструктури Харків ської обласної державної адміністрації перераховує ПРАТ «ТЦРП» визначені договорами суми для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, а відповідач перераховує отримані кошти позивачу для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014рік згідно договору від 19.11.2013р. №1601/14-ТЕ-32.

13.10.2014 року Департамент ЖКГ РІ Харківської ОДА перерахував на рахунок відповіда ча грошові кошти в розмірі 147477,82 грн., які останній перерахував на рахунок позивача в той же банківський день, що підтверджується випискою по рахунку ПРАТ «ТЦРП» від 13.10.14 р. та платіжним дорученням від 13.10.2014 року №6.

13.10.2014 року Департамент ЖКГ РІ Харківської ОДА перерахував на рахунок відповіда ча грошові кошти в розмірі 7 266195,56 грн., які останній перерахував на рахунок позива ча в той же банківський день, що підтверджується випискою по рахунку ПРАТ «ТЦРП» від 13.10.14 р. та платіжним дорученням від 13.10.2014 року №7.

18.12.2014 року Департамент ЖКГ РІ Харківської ОДА перерахував на рахунок відповіда ча грошові кошти в розмірі 2 100 000,00 грн., які останній перерахував на рахунок позива ча в той же банківський день, що підтверджується випискою по рахунку ПРАТ «ТЦРП» від 18.12.14 р. та платіжним дорученням від 18.12.2014 року №8.

Умовами цих договорів передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися порядок і строки виконання відповідачем грошо вих зобовязань перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України», які виникли на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2013р. №1601/14-ТЕ-32.

За змістом підпункту 2 пункту 10 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобовязалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборговано сті відповідно до договору купівлі-продажу.

Отже, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу.

Разом із тим, договори про організацію взаєморозрахунків не передбачали можливості іс нування між сторонами інших грошових зобовязань і підстав для інших грошових вимог.

Таким чином, розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передба чені у договорах про організацію взаєморозрахунків, а сторони у справі у пунктах 15 цих договорів засвідчили, що після виконання договору вони не матимуть одна до одної жод ної претензії стосовно предмета договору.

За таких обставин, для застосування санкцій, визначених умовами договору купівлі-продажу №1601/14-ТЕ-32 від 19.11.2013р, а також наслідків за порушення грошового зо бовязання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договорами про організацію взаємо розрахунків.

Таким чином, у позивача відсутні підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

У відповідності до п.2 ст.193 Господарського суду України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Спірний договір, що укладений сторонами у даній справі, за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Пунктом 1 ст.530 Цивільного кодексу України врегульовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу статей 610, 611 цього ж Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Статтею 216 цього ж Кодексу передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Отже, для застосування санкцій, передбачених договором купівлі-продажу природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, встановлених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, який діяв, та виконувався сторонами, і відповідно до положень яких сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 23.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_2