донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

17.05.2016р. справа №908/4302/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: не зявився ;
від відповідача: не зявився;
від третьої особи 1: не зявився;
від третьої особи 2: не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуГромадської організації «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже», м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від21.03.2016р.(повний текст підписано 24.03.2016р.)
по справі№908/4302/15 (головуючий судя ОСОБА_5, судді Алейникова Т.Г., Смірнов О.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М. Білдінг-Центр», м.Запоріжжя
до Громадської організації «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже», м. Запоріжжя
за участю Третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Коломаркет», м.Запоріжжя 2. Запорізької міської ради, м. Запоріжжя
про виселення

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М. Білдінг-Центр», м. Запоріжжя (Позивач) звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Громадської організації «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже», м. Запоріжжя (Відповідач) про виселення останньої з нежитлових приміщень - конюшні літ. Д2, складу літ. Б, теплиці літ. А, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 38а, загальною площею 155,2 кв.м. і частини прилеглої території площею 800 кв.м. та передачі їх Товариству з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М. - Білдінг-Центр».

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.07.2015р. позовна заява була прийнята до розгляду, а в подальшому ухвалою від 23.09.2015р.(а.с.а.с.66,67 т.1) провадження у справі №908/4302/15 було зупинено до розгляду Господарським судом Запорізької області справи №908/4929/15 за позовом Громадської організації «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Коломаркет» про визнання частково недійсним договору оренди № 1-р від 01.01.2014р. та визнання частково недійсним договору суборенди № 8-40/л від 01.01.2014р. та набранням судовим рішенням по означеній справі законної сили.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.10.2015р.(а.с.а.с.90,91 т.1) ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.09.2015р. було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для розгляду спору по суті.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.12.2015р. по справі №908/4302/15 (а.с.а.с.117-119 т.1) постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.10.2015р. було залишено без змін, а справа повернулась до Господарського суду Запорізької області, який своєю ухвалою від 02.02.2016р. поновив провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.02.2016р. у справі №908/4302/15 в порядку ст.27 Господарського процесуального кодексу України було залучено в якості Третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні Позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Коломаркет», м. Запоріжжя (Третя особа 1) та Запорізьку міську раду (Третя особа 2).

17.02.2016р. до Господарського суду Запорізької області від Відповідача надійшло клопотання (а.с.11 т.2) про визнання частково недійсним п.1.1 договору суборенди від 01.01.2014р. №8-40/л в частині передання в суборенду конюшні літ.Д2 та прилеглої території площею 800кв.м.

10.03.2016р. до Господарського суду Запорізької області надійшла заява (а.с.а.с.48,49 т.2) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр» про зменшення розміру позовних вимог в частині виселення Громадської організації «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» з нежитлового приміщення - конюшні, літ.Д2 площею 17,8кв.м. та частини прилеглої території площею 800кв.м. шляхом відмови від цієї частини позовних вимог.

21.03.2016р. до Господарського суду Запорізької області надійшла заява (а.с.а.с.62,63 т.2) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр» про збільшення розміру позовних вимог, додатково вимагаючи виселити Громадську організацію «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» з нежитлового приміщення гараж літ.В2. Між тим, господарський суд відмовив у прийнятті до розгляду цієї заяви Позивача про збільшення розміру позовних вимог, у звязку з немайновим характером спору та неможливістю збільшення розміру позовних вимог. Окрім того, у заяві про збільшення позовних вимог, Позивач фактично заявив додаткову вимогу виселення Відповідача з приміщення гаражу літ.В2, яка не була первісно заявлена у позові, таким чином ця заява не приймається судом до розгляду, з урахуванням вимог ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, адже була подана після початку розгляду справи по суті.

Між тим, під час розгляду означеної справи рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.01.2016р. по справі №908/4929/15 (а.с.а.с.13-20 т.2) позовні вимоги Громадської організації «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» про визнання частково недійсним договору оренди №1-р від 01.01.2014р. та визнання частково недійсним договору суборенди № 8-40/л від 01.01.2014р. були задоволені частково було визнано п.1.1 Договору суборенди від 01.01.2014р. №8-40/л недійсним в частині передання в суборенду прилеглої території площею 800кв.м. Не погодившись з цим рішенням, Громадська організація «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 09.02.2016р. апеляційна скарга була прийнята до провадження, проте ухвалою від 23.03.2016р. (а.с.а.с.92-94 т.2) апеляційне провадження у справі №908/4929/15 було припинено у звязку з відмовою Громадської організації «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» від апеляційної скарги.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.03.2016р. у справі №908/4302/15 остаточні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр» (з урахуванням відмови від частини позовних вимог щодо виселення та передачу конюшні літ.Д2 площею 17,8кв.м. та частини прилеглої території площею 800кв.м.) були задоволені частково, а саме - було зобовязано Громадську організацію «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» звільнити та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр» нежитлові приміщення склад літ.Б, теплицю літ.А, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Рад України, 38а (адреса приміщень викладена з урахуванням ухвали Господарського суду Запорізької області від 15.04.2016р. про виправлення описки) загальною площею 118,9кв.м. протягом 10 днів з дня набрання чинності рішення, а провадження у справі, в частині позовних вимог про виселення Громадської організації «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» з нежитлового приміщення конюшні, літ.Д2 площею 17,8кв.м. та частини прилеглої території площею 800кв.м. було припинено.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.03.2016р. у справі №908/4302/15 було вмотивоване встановленням факту закінчення строку договору суборенди від 01.01.2014р. №8-40/л та не виконанням Відповідачем обовязку з повернення майна, передбаченого п.2.2.19, 4.1 цього договору.

Громадська організація «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже», не погодившись з прийнятим рішенням, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області в частині задоволення позовних вимог та прийняте в цій частині нове рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, а саме: по-перше, місцевим судом були задоволені позовні вимоги щодо звільнення Відповідачем приміщень, які знаходяться за адресою: м.Запоріжжя, вул. 40 років Рад. України, 38, між тим, Громадською організацією «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» були орендовані нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: м.Запоріжжя, вул. 40 років Рад. України, 38 а; по-друге, невідповідність висновків суду щодо не заперечення Відповідачем факту закінчення договору суборенди з 31.12.2014р., оскільки останнім була викладена позиція про необхідність застосовувати до зазначених правовідносин положення ст.795 Цивільного кодексу України, яка передбачає припинення договору найму з моменту оформлення відповідних документів, що підтверджують факт повернення орендованого майна (які в даній справі відсутні). Окрім того, судом було порушено п.2 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, оскільки змінивши спосіб судового захисту «з виселення Відповідача з нежитлового будинку» на «зобовязання Відповідача звільнити зазначені приміщення» суд, без необхідного клопотання заінтересованої особи, фактично вийшов за межі позовних вимог, хоча повинен був відмовити у задоволені позову.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддядоповідач) Попков Д.О., судді Зубченко І.В. і ОСОБА_3

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.04.2016р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 17.05.2016р. о 11.50год.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 44, 811, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представники учасників справи, попри вжиті заходи з належного повідомлення, у судове засідання 17.05.2016р. не зявились, що, з огляду на невизнання їх явки обовязковою та достатність наявних матеріалів справи для надання належної правової оцінки спірним правовідносинам, за висновком судової колегії, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 01.01.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коломаркет» (Третя особа 1, Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр» (Позивач, Орендар) було укладено договір оренди №1-р (а.с.а.с.12,13 т.1 Договір оренди), предметом якого, відповідно до п.1.1 є передача у строкове платне користування (оренду) нерухомого майна загальною площею 1570,8кв.м., що розташоване на земельній ділянці площею 1,5617га за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Рад. України, 38а. До обєкту оренди, відповідно до п.1.1. Договору входить, поміж всього іншого: теплиця літ.А 89,1кв.м., склад літ.Б 29,8кв.м.; окрім цього, до обєкту оренди поміж іншого було також включена конюшня літ.Д2.

У п.7.1 Договору оренди сторони дійшли згоди, що договір діє до 31.12.2015р., проте згодом, 30.12.2015р. була укладена додаткова угода №2 (а.с.50 т.2), якою було вирішено продовжити дію договору до 01.04.2016р.

Згідно з п.1.2. Договору, обєкти оренди належать Орендодавцю на підставі свідоцтва (а.с.10 т.1) про купівлю нерухомого майна на публічних торгах №3176, виданого 25.07.2013р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6

Відповідно до п.4.1. Договору, обєкт оренди повинен бути переданий у строки, визначені договором та на підставі акту приймання-передачі.

Таким чином, на виконання п.4.1. Договору, 01.01.2014р. сторонами було підписано акт приймання-передачі (а.с.а.с.14,15 т.1) обєкту оренди, до якого поміж всього іншого входять теплиця літ.А 89,1кв.м., склад літ.Б 29,8кв.м., конюшня літ.Д2.

01.01.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр» (Позивач, Орендар) та Громадською організацією «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» (Відповідач, Суборендар) з дозволу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коломаркет» (а.с.22 т.1) було укладено договір суборенди №8-40/л з додатками (а.с.а.с.16-21 т.1 Договір суборенди), відповідно до умов якого Позивач передає, а Відповідач приймає у тимчасове оплатне користування нежитлові приміщення конюшня, літ.Д2, склад літ.Б, гараж літ.В2, теплиця літ.А, які розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Рад. України, 38а, загальною площею 155,2кв.м., а також частину прилеглої території площею 800кв.м.

Пунктом 7.1. Договору суборенди сторони визначили, що він діє з 01.01.2014р. по 31.12.2014р.

Згідно з п.1.4 Договору суборенди обєкти суборенди використовуються під розміщення вольєрів для собак.

Відповідно до п.2.1.1 Договору суборенди, Орендар зобовязується передати Суборендарю обєкт суборенди не пізніше пяти днів з моменту підписання згідно акту приймання-передачі. В свою чергу, за змістом п.4.2 Договору суборенди, обєкт суборенди вважається переданим Орендарем та прийнятий Суборендарем (або навпаки) з моменту підписання акта приймання передачі.

На виконання п.2.1.1 Договору суборенди, 01.01.2014р. сторонами було підписано акт приймання-передачі (а.с.23 т.1) обєкту суборенди, а саме: конюшня літ.Д2, площею 17,8кв.м., склад літ.Б, площею 29,8кв.м., гараж літ.В2 площею 18,5кв.м., теплиця літ.А, площею 89,1кв.м., прилегла територія площею 800кв.м.

Згідно з п.3.1. Договору суборенди, загальна сума суборендної плати за місяць становить 1грн.

У п.4.5. Договору суборенди сторони установили, що у разі відмови Суборендаря від приймання або від повернення обєкту суборенди, Орендар має право у складі комісії, у присутності представників незалежної сторони, прийняти обєкт суборенди.

Листом від 09.12.2014р. за вих.№70 (а.с.24 т.1) Позивач повідомив Відповідача про закінчення строку дії Договору суборенди та просив у строк до 31.12.2014р. звільнити обєкт суборенди від власного майна та передати його за актом приймання-передачі. В листі від 29.12.2014р. за вих.№76 (а.с.25 т.1) Позивач також зазначив про неможливість подальшого продовження строку дії Договору суборенди, у звязку з порушенням Відповідачем зобовязань за договором.

Оскільки Відповідачем було проігноровано вказані вимоги Позивача щодо повернення майна, тому 05.01.2015р. та 18.03.2016р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр» у відповідності до п.4.5 Договору суборенди в односторонньому порядку в присутності трьох незалежних представників було підписано акт приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення. (а.с.26 т.1, а.с.65 т.2).

Проте, Громадською організацією «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» обєкт Договору оренди фактично не повернутий, що стало підставою для звернення Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр» за захистом своїх прав до Господарського суду Запорізької області з позовом про виселення Відповідача з нежитлових приміщень - конюшні літ. Д2, складу літ. Б, теплиці літ. А, загальною площею 155,2 кв.м. і частини прилеглої території площею 800 кв.м. та передачі їх Товариству з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М. - Білдінг-Центр» та подальшим зменшенням позовних вимог (відмова від позовних вимог) в частині виселення Громадської організації «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» з нежитлового приміщення - конюшні, літ.Д2 площею 17,8кв.м. та частини прилеглої території площею 800кв.м.

Таким чином, місцевим господарським судом було частково задоволено позовні вимоги, а саме - було зобовязано Громадську організацію «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» звільнити та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Р.Е.М.-Білдінг-Центр» нежитлові приміщення склад літ.Б, теплицю літ.А, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Рад України, 38а (адреса приміщень викладена з урахуванням ухвали Господарського суду Запорізької області від 15.04.2016р. про виправлення описки) загальною площею 118,9кв.м. протягом 10 днів з дня набрання чинності рішення, а провадження у справі, в частині позовних вимог про виселення Громадської організації «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» з нежитлового приміщення конюшні, літ.Д2 площею 17,8кв.м. та частини прилеглої території площею 800кв.м. було припинено у звязку із прийняттям відмови від таких вимог.

При цьому, у своєму рішенні місцевий суд зазначив, що термін «виселення» у Цивільному кодексі України вживається як примусове позбавлення фізичних осіб житла, зокрема, як наслідок розірвання договору найму житла, що не є предметом даного спору, таким чином, суд вважає необхідним захистити порушене право Позивача шляхом зобовязання Відповідача звільнити та передати Позивачу приміщення.

Поряд із цим, місцевий суд зазначив, що відмова Позивача від позову в частині виселення Громадської організації «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» з нежитлового приміщення конюшні, літ.Д2 площею 17,8кв.м. та частини прилеглої території площею 800кв.м. та прийняття цієї відмови судом, виключає підстави для розгляду клопотання Відповідача про визнання частково недійсним п.1.1 договору суборенди від 01.01.2014р. №8-40/л в частині передання в суборенду конюшні літ.Д2 та прилеглої території площею 800кв.м., окрім того, визнання пункту цього договору суборенди недійсним є предметом розгляду справи №908/4929/15, рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.01.2016р. по якій позовні вимоги Громадської організації «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже» були задоволені частково було визнано п.1.1 Договору суборенди від 01.01.2014р. №8-40/л недійсним в частині передання в суборенду прилеглої території площею 800кв.м.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне:

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Сутність розглядуваного спору, з огляду на наведені Позивачем посилання на ст.ст.785, 795 Цивільного кодексу України полягає у примушені до виконання зумовленого означеними нормами зобовязання з повернення з суборенди майна після припинення таких правовідносин за спливом строку дії договору. Наразі, здійснена місцевим судом ідентифікація способу судового захисту цілком відповідає визначеному Позивачеві спонукання до виконання обвязку в натурі, суті позовних вимог та їх нормативного обґрунтування. Відтак, зауваження Скаржника щодо наявності внаслідок цього здійсненого із порушенням вимог п.2 ст.83 Господарського процесуального кодексу України за межі позовних вимог, відхиляються як безпідставні, адже вихід за межі позовних вимог передбачає окрім задоволення визначених у позові вимог і застосування або додаткового способу захисту або обсягу його застосування того способу, який визначив Позивач, чого немає в розглядуваному випадку.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору суборенди нерухомого майна №8-40/л від 01.01.2014р., який є належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обовязків, спірні правовідносини у світлі ч.3 ст.774 Цивільного кодексу України регламентуються, насамперед, положеннями Господарського та Цивільного кодексів України про оренду (найм).

В свою чергу, наслідком укладання вказаного договору суборенди за змістом ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України та ч. 1 ст.759 Цивільного кодексу України є набуття суборендарем право тимчасового правомірного володіння та користування майном, приналежним іншій особі, в розглядуваному випадку спірними складом літ.Б, теплицею літ.А, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Рад України, 38а, загальною площею 118,9кв.м., адже за відсутністю порушень ч.6 ст.22 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття відмови від позовних вимог щодо іншого майна та правомірного не прийняття додаткових вимог щодо первісного не заявленого майна, решта переданих за договором суборенди обєктів наразі не є спірними в межах цієї справи.

Апеляційний суд з приводу зауважень Апелянта про допущену описку у визначені адреси спірного майна зазначає про безпідставність ототожнення конкретизації індивідуалізуючи ознак обєкту спору із зміною предмету позову, яким є зміна способу судового захисту. Наразі, заявлені і розглянуті місцевим судом по суті позовні вимоги доводились, серед іншого, наявними в матеріалах справи договором суборенди, актом приймання-передачі до нього, листуванням тощо, якими достатньою мірою визначається обєкт спору, у тому числі і адреса його місцезнаходження. При цьому, зі змісту висловлюваних Відповідачем заперечень по суті позовних вимог також однозначно вбачається єдність розуміння сторін та місцевого суду щодо індивідуалізації спірного майна. За таких обставин, припущена Позивачем помилка у визначені адреси, яка була про дубльована в резолютивній частині переглядуваного рішення, але у подальшому була виправлена місцевим судом в порядку ст.89 Господарського процесуального кодексу України, не може розцінюватися як підстава для скасування чи зміни такого рішення в порядку ст.104 цього Кодексу.

У світлі наявних у справі доказів місцевим судом цілком обґрунтовано встановлено, що суборендні правовідносини між сторонами з приводу означеного майна припинилися 31.12.2014р. через закінчення строку дії договору суборенди, адже підстав для висновку про його продовження після означеної дати матеріали справи не містять, адже доказів укладання передбаченої п.7.2. договору суборенди додаткової угоди про його продовження суду не представлено, тоді як наявність висловлених Позивачем заперечень проти його продовження унеможливлює і застосування ст.764 Цивільного кодексу України.

Наразі, припинення суборнедних правовідносин за спливом строку відповідного договору цілком відповідає ч.2 ст.291 Господарського кодексу України та за змістом ч.1 ст.631 Цивільного кодексу України та унеможливлює подальше правомірне здійснення Відповідачем прав з володіння і користування обєктом оренди, а в силу ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України зумовлює виникнення обовязку з повернення майна, який також передбачений п.4.1.договору суборенди №8-40л від 01.01.2014р.

Посилання Скаржника на положення ч.2 ст.795 Цивільного кодексу України не спростовують наведених висновків, адже в наведеному контексті приведені посилання унормовують питання можливості нарахування орендних платежів після спливу строку дії договору (чи припинення з інших підстав), але до моменту складання акту приймання-передачі нерухомого майна про його повернення з користування, дослідження чого не стосується розглядуваної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України про обовязковість договору для виконання сторонами.

За таких обставин Відповідач не мав правових підстав ухилятися від повернення Позивачеві спірної частини обєкту суборенди протягом 5 днів після припинення строку дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Між тим, до матеріалів справи на надано належного у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказу акту приймання-передачі відносно орендованих Відповідачем спірних приміщень, а Відповідач за змістом апеляційної скарги взагалі заперечує припинення дії договору суборенди, що зумовлює висновок про наявність у Позивача як відповідного субєктивного права, яке підлягає судовому захисту, так і факту його порушення Відповідачем - обовязкових умов за змістом ст. 1 Господарського процесуального кодексу України та ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України для застосування обраного способу судового захисту.

Таким чином, оскільки будьяких інших підстав, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Позивача залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін, що за змістом ст.49 вказаного Кодексу має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Громадської організації «По захисту прав тварин «ОСОБА_1 лапу, друже», м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області 21.03.2016р.(повний текст підписано 24.03.2016р.) у справі №908/4302/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області 21.03.2016р. (повний текст підписано 24.03.2016р.) у справі №908/4302/15. залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О.Попков

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано 7 прим.: 1,2 - сторонам, 3,4 Третім особам; 5-у справу, 6 - ДАГС, 7 - ГСЗО