КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р. Справа№ 910/27956/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: Гайдай Т.В.-представник;

Від відповідача: не з'явився;

Від третьої особи: Миронюк О.А.-представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ф.К. ІМПЕКС"

на рішення Господарського суду м. Києва від 10.02.2016 року

у справі № 910/27956/15 (суддя Балац С.В.)

позовом Комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН"

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ф.К. ІМПЕКС"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Київська міська рада

про виселення та стягнення 26 793,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма „Ф.К.ІМПЕКС" про виселення останнього з орендованого майна та стягнення 26 793,23 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 у справі №910/27956/15 позов задоволено повністю.

Виселено Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Ф.К.ІМПЕКС" з нерухомого майна (частини переходу) згідно з викопіюванням з схеми тимчасового розташування МАФ, що знаходиться за адресою: м. Київ, станція метро „Контрактова площа" (вестибюль № 1), загальною площею 10,0 кв. м.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю фірма „Ф.К.ІМПЕКС" демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції, що знаходяться за адресою: м. Київ, станція метро „Контрактова площа" (вестибюль № 1), загальною площею 10,0 кв. м.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма „Ф.К.ІМПЕКС" з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду на користь Комунального підприємства „КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду основну заборгованість в сумі 23 142, 90 грн.; пеню в сумі 3 461,03 грн.; 3 % річних в сумі 189,30 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 3.654,00 грн.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 у справі № 910/27956/15 та прийняти нове рішення, яким припинити провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2016 колегією суддів у складі головуючого судді (судді-доповідача) Коршун Н.М., суддів Дикунської С.Я., та Алданової С.О. прийнято вказану апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 11.04.2016.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 № 09-52/814/16 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) у справі Куксова В.В. на лікарняному, відповідно до підпункту 2.3.50, пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/27956/15.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма „Ф.К. ІМПЕКС" у справі № 910/27956/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма „Ф.К. ІМПЕКС" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12.05.2016.

В судовому засіданні, 12.05.2016, учасники судового процесу надали свої пояснення, щодо суті спору. Представники відповідача у вказане судове засідання не з'явилися.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвали Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 № 910/27956/15 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 14.10.2011між Комунальним підприємством „КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН", як орендодавцем, (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма „Ф.К.ІМПЕКС", як орендарем, (далі - відповідач) укладено договір № 164-У(Ор)-11 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - Договір), яке передається в оренду, відповідно до предмету якого позивач на підставі рішення Київради від 29.04.2010 № 590/4028 передав, а відповідач прийняв в оренду нерухоме майно за адресою: станція метро „Контрактова площа" (вестибюль № 1) для торгівлі непродовольчими товарами (п. 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 2.1. Договору об'єктом оренди є: частина переходу, визначена відповідно до проектної документації, розробленої інститутом „УКРМЕТРОТУНЕЛЬПРОЕКТ" тимчасово огороджуючими конструкціями (кіосками) відповідача загальною площею 10,0 кв. м. згідно з викопіюванням з схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього Договору.

Згідно з п. 2.4 Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі комунального підприємства „КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН".

За користування об'єктом оренди відповідач сплачує позивачу орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради від 29.04.2010 № 590/4028 та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 № 34/91 та на дату підписання Договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати (додаток № 2), що є невід'ємною частиною Договору та в цілому станом на серпень 2011 складає 1 608,98 грн. без ПДВ (п. 3.1 Договору).

У відповідності з п. 3.2 Договору розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний попередній.

Пунктом 3.5 Договору визначено, що оплата по Договору проводиться відповідачем починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди позивачу.

Орендна плата сплачується відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності останнього не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок позивача (п. 3.6 Договору).

Відповідно до п. 4.14 відповідач після припинення дії Договору та у разі відмови у продовженні Договору зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів передати майно по акту приймання-передачі позивачу.

Згідно з п. 6.2. Договору, за несвоєчасну сплату орендних платежів відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожен день прострочення але не більше розміру встановленого законодавством України.

У разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні відповідач зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди позивачу у стані в якому, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених відповідачем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення (п. 7.5. Договору).

Пунктом 8.5.6 додаткової угоди від 14.10.2011 № 1 за Договором передбачено, що у разі припинення дії цього Договору відповідач звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро „Контрактова площа" в термін, визначений п. 4.14 цього Договору від своїх огороджуючих конструкцій.

Відповідно до п. 9.1 Договору він вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київради від 29.04.2010 № 590/4028 діє з 14.10.2011 до 12.10.2014.

Згідно з п. 9.5 Договору він припиняється, зокрема, у разі закінчення строку на який його було укладено.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України визначено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить державі, тому права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями Глави 58 Цивільного кодексу України та Параграфу 5 Глави 30 Розділу VI Господарського кодексу України та Законом України „Про оренду державного і комунального майна".

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об'єктом оренди можуть бути державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання (ч. 1, 3 ст. 283 ГК України).

Згідно з ст. 2 Закону України „Про оренду державного і комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна.

Пунктом 2 статті 26 та пунктом 1 статті 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Як вбачається з матеріалів справи спір виник в результаті порушення відповідачем умов Договору. Відповідач після закінчення терміну дії Договору орендоване приміщення не звільнив. Крім того, у зв'язку з порушенням відповідачем грошового зобов'язання за Договором в період з 10.04.2015 по 10.10.2015 позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 26 793,23 грн., яка складається з основної заборгованості в сумі 23 142,90 грн., пені в сумі - 3 461,03грн. та 3 % річних в сумі - 189,30 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Аналогічні вимоги викладені в ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вище викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 23 142,90 грн. підлягає задоволенню повністю, з тих підстав, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином останнім доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем жодними доказами чи запереченнями не спростовано.

Крім того враховуючи, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов'язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі - 3 461,03 грн. та 3 % річних в сумі - 189,30 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі про що вірно вказав суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вбачається з матеріалів справи позивач повідомив листами від 17.10.2014 № 40 відповідача про закінчення терміну дії договору, а також вимагав звільнити об'єкт оренди та повернути його за актом приймання - передачі позивачу.

А отже, позивачем було своєчасно повідомлено відповідача про припинення терміну дії договору та передачу об'єкта оренди позивачу.

Крім того відповідачем не надано суду доказів того, що строк дії Договору було продовжено сторонами, не надано доказів повернення орендованого майна по акту приймання-передачі позивачу, як і не надано доказів того, що у відповідності до п. 7.5 Договору відповідачем було повернуто об'єкт оренди позивачу в термін, визначений п. 4.14 Договору.

Заперечення скаржника, які містяться в матеріалах справи, в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Скаржником належними та допустимими доказами не спростовані встановлені вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку досліджені всі наявні в матеріалах справи докази, рішення місцевого господарського суду, яким задоволено повністю позовні вимоги, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Ф.К. ІМПЕКС" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 у справі № 910/27956/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/27956/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська