ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Справа № 913/977/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГольцової Л.А.(доповідач),
суддів:Дунаєвської Н.Г., Мележик Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на окрему ухвалуГосподарського суду Луганської області від 17.08.2015
та на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2015
за скаргоюКомунального підприємства "Сєвєродонецьктеплоко-муненерго"
на дії (бездіяльність)Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
у справі№ 913/977/14
Господарського судуЛуганської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Сєвєродонецьктеплокомуненерго"
простягнення коштів
за участю представників:

позивача: Сороколіт Є.М., дов. від 21.04.2016;

відповідача: повідомлений, але не з'явився;

ВДВС: повідомлений, але не з'явився;

скаржника: Воробйова С.О., дов. від 30.12.2015;

ВСТАНОВИВ:

Окремою ухвалою Господарського суду Луганської області від 17.08.2015 у справі №913/977/14 (суддя - Фонова О.С.) зобов'язано керівника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України м. Київ розглянути окрему ухвалу та вжити заходів що до усунення недоліків, встановлених при розгляді справи.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2015 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - М'ясищев А.М., судді - Агапов О.Л., Будко Н.В.) окрему ухвалу Господарського суду Луганської області від 17.08.2015 у справі №913/977/14 залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями попередніх інстанцій, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник послався на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Скаржником, в порядку ст. 1211 ГПК України, подано заяву про зупинення виконання судового рішення у даній справі, проте колегія суддів Вищого господарського суду України відмовляє в задоволенні заяви, оскільки не знаходить підстав для її задоволення.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили, що не є перешкодою для суду касаційної інстанції переглянути в касаційному порядку оскаржувані судові рішення.

Усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що КП "Сєвєродонецьктеплокомуненерго" звернулось зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України м. Київ, з вимогою визнати недійсною Постанову ВП від 26.06.2015 №47972928 Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України м. Київ про відкриття виконавчого провадження та визнати недійсною Постанову від 26.06.2015 ВП № 47972928 Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України м. Київ про накладення арешту на все майно, що належить КП "Сєвєродонецьктеплокомуненерго".

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 06.08.2015 розгляд скарги КП "Сєвєродонецьктеплокомуненерго" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України м. Київ призначено на 17.08.2015. Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України м.Київ надати пояснення щодо порушення строків відправлення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, також надати пояснення стосовно накладення арешту на грошові кошти 22660805,04 грн, тоді як сума 20965313,84 грн була сплачена відповідно до платіжного доручення від 20.11.2014 № 1210 та від 08.01.2015 № 2.

Як досліджено судами, ухвала суду від 06.08.2015 у відповідності до приписів ст. 87 ГПК України була надіслана учасникам судового процесу 10.08.2015 та отримана представником Відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України м. Київ 13.08.2015.

В засіданні суду, яке відбулось 17.08.2015 судом з'ясовано, що Відділ примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України м. Київ витребуваних судом пояснень не надав, участь уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, тому зважаючи на відсутність витребуваних пояснень, розгляд скарги відкладено на 15.09.2015, а Відділ примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України м. Київ повторно зобов'язано надати витребувані відомості.

Водночас, місцевим господарським судом, у відповідності до ст. 90 ГПК України, винесено оскаржувану окрему ухвалу, якою зобов'язано керівника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України м. Київ розглянути цю ухвалу та вжити заходів що до усунення недоліків встановлених при розгляді справи.

Ухвала обґрунтована тим, що дії Відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України м. Київ щодо ненадання витребуваних судом пояснень та не направлення для участі в судовому засіданні повноваженого представника, призводять до штучного затягування судового процесу та чергового відкладення розгляду справи, тоді як сторони зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів учасників процесу, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Також суд звернув увагу, що така бездіяльність з боку Відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України м. Київ свідчить про ігнорування вимог законодавства щодо обов'язковості виконання судових рішень (Конституція України, ГПК України, Закон України "Про судоустрій і статус суддів").

Приймаючи постанову, апеляційний господарський суд погодився з мотивами винесення судом першої інстанції зазначеної вище окремої ухвали та звернув увагу, що у Відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України м. Київ , який безпосередньо здійснював примусове виконання судового рішення у справі, було достатньо часу для виконання вимог ухвали Господарського суду Луганської області від 06.08.2015, оскільки 13.08.2015 та 14.08.2015 були робочими днями.

До того ж, Відділом примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України м. Київ не надано будь-яких пояснень щодо неможливості виконати вимоги ухвали суду від 06.08.2015.

Статтею 1212 ГПК України визначено, що скарги на дії чи бездіяльність Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Частиною 3 ст. 22 ГПК України передбачено, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 90 ГПК України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Окрема ухвала - засіб реагування господарського суду на виявленні під час судового розгляду порушення законності або суттєвих недоліків у діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, їх працівників чи посадових осіб.

Як визначено п. 5.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18, в окремій ухвалі має бути зазначено закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його стаття, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Просте перерахування допущених порушень без зазначення конкретних норм чинного законодавства або перерахування норм права, порушення яких встановлено у судовому розгляді, є неприпустимим. Вказівки, що містяться в окремій ухвалі, повинні бути максимально конкретними і реальними для виконання.

Окрема ухвала суду першої інстанції є повною, мотивованою та обґрунтованою, що також встановлено апеляційним господарським судом і колегія суддів Вищого господарського суду України з цим погоджується.

Доводи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, наведені в касаційній скарзі передусім зводяться до додаткової перевірки доказів, що, згідно ч. 2 ст. 1117 ГПК України, не є компетенцією касаційної інстанції.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а окрему ухвалу Господарського суду Луганської області від 17.08.2015 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2015 у справі №913/977/14- без змін.

Головуючий суддя Л.А. ГОЛЬЦОВА

Судді Н.Г. ДУНАЄВСЬКА

Н.І. МЕЛЕЖИК