ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 р. Справа № 909/338/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А., секретар судового засідання Кучма І. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шмега-Транс", вул. Коновальця, 128, м. Болехів, Івано-Франківська область,77202

до відповідача: Фізична особа підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1,76008

про стягнення заборгованості в сумі 35 343, 37 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №34 від 20.05.16) - представник;

Від відповідача представники не з'явилися

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шмега -Транс" звернулося до господарського суду з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 35 343, 37 грн. Ухвалою суду від 15.04.16 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 26.04.16. У зв'язку з відсутністю представників сторін ухвалою суд в порядку ст.77 ГПК України від 26.04.2016року розгляд справи було відкладено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить суд стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 - 30000грн. основного боргу, 4665,29грн. пені, 360грн. інфляційних збитків, 318,08грн. 3% річних.

Викликаний в судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав. Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 26.04.16 було зобов'язано відповідача надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог.

Ухвала від 26.04.2016 надіслана господарським судом на адресу відповідача не повернулася до суду, відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення свідчить про отримання відповідачем (особисто) ухвали від 28.04.2016року, отже адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на наведене, позивач вважається повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 24 травня 2016 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 03 листопада 2015року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник) та ТзОВ ""Шмега-Транс" (експедитор) було укладено договір про перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами. Відповідно до заявки на перевезення вантажу № 03-11-15/3 від 03 листопада 2015 року, згідно замовлення відбулись перевезення вантажу сполученням Німеччина - Україна.

Пункт 1.1. Договору визначає, за вищевказаним Договором Перевізник зобов'язується здійснювати перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, а Замовник - сприяти здійсненню перевезень вантажів і забезпечувати своєчасну оплату наданих Перевізником послуг.

Згідно пункту 2.3 Договору, Замовник зобов'язаний вчасно проводити оплату за виконані перевезення вантажів.

Відповідно пункту 4.2. Договору, Замовник проводить оплату за кожне конкретне перевезення протягом п'яти днів з моменту одержання оригіналу рахунку із прикладеним оригіналом ЦМР- накладної з відміткою (штампом) вантажоодержувача про приймання вантажу й акту виконаних послуг. Згідно Заявки на перевезення вантажу № 03-11-15/3 від 03 листопада 2015 року, оплата здійснюється протягом 10 банківських днів після отримання оригіналів ЦМР, рахунку, акту виконаних робіт, договору.

Згідно відомостей Укрпошти, відправлення за номером 290 вручене адресату (одержувачу) особисто 14.11.2015 об'єктом поштового зв'язку Івано-Франківськ 8 з індексом 76008.

Пункт 4.4. Договору визначає, що за несвоєчасну оплату послуги, яка була надана Перевізником (строки зазначені в п.4.2.) Замовник сплачує штраф у сумі 500 гривень за кожен прострочений день оплати.

В результаті не виконання відповідача обов'язку по оплаті коштів, утворилась заборгованість перед ТзОВ «Шмега- Транс», яка на день звернення до суду є непогашеною та становить 30000 грн. Враховуючи той факт, що відповідач не оплатив надані послуги, що привело до утворення заборгованості в розмірі 30000грн, позивач провів нарахування пені в розмірі 4665,29грн. відповідно до п.4.4 Договору та згідно ст.625 Цивільного кодексу України нарахував 3% річних, які становлять 318,08грн. та інфляційні втрати в розмірі 360грн.

Правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором перевезення.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Зобов'язання, згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач виконав свої зобов'язання за договором на перевезення вантажів № 60 від 03.11.2015року, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач, у свою чергу, не надав суду доказів оплати наданих позивачем послуг на суму 30000,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 30000,00 грн. заборгованості за договором на перевезення вантажів є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення оплати боргу позивач нарахував інфляційні втрати в сумі 360 грн. , 3% річних у сумі 318,08грн..

Суд перевірив розрахунок 3% річних та інфляційних втрат і визнав позовні вимоги про стягнення з відповідача 318,08 грн. 3 % річних та 360грн. інфляційних втрат обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Також на суму боргу 30000,00 грн. позивачем нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період в сумі 4665,29 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач просить стягнути з відповідача 4665,29грн. пені згідно пункт 4.4. Договору, який визначає, що за несвоєчасну оплату послуги, яка була надана перевізником, замовник сплачує штраф у сумі 500 гривень за кожен прострочений день оплати.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, а тому посилання позивача на те, що у відповідача на підставі названого вище Закону виник обов'язок сплатити пеню є хибним, адже умови Договору перевезення вантажів № 60 від 03.11.2015року не містять положень щодо стягнення пені.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що загальна сума правомірно нарахована позивачем та підлягає до стягнення з відповідача складає 30000 грн. основного боргу, 360грн. інфляційних збитків та 318,08грн. -3% річних. Таким чином позовні вимоги задоволені судом частково. В частині стягнення 4665,29грн. пені відмовити.

Судові витрати відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу слід покласти на відповідача пропорційно заявлених вимог.

Враховуючи приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, правило ст.49 Господарського процесуального кодексу України, щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною ставкою (п. 4.1.постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України"№7 від 21.02.13р.).

Керуючись ст.124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст.ст.11,202,509,525,526,530,610,611,625,628 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 230 Господарського кодексу України, ст.ст.4-7,33,43,49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Шмега-Транс", вул. Коновальця, 128, м. Болехів, Івано-Франківська область до Фізичної особи підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості в сумі 35 343, 37 грн.- задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1 ( 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шмега-Транс", вул. Коновальця, 128, м. Болехів, Івано-Франківська область ( ) - 30000 грн. ( тридцять тисяч грн. 00коп.) основного боргу, 360грн. ( триста шістдесят грн.00коп.) інфляційних збитків та 318,08грн. ( триста вісімнадцять грн.08коп.) 3% річних та 1196,10грн. ( одна тисяча сто дев"яносто шість грн. 10коп.) судового збору.

В частині стягнення з Фізичної особи підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1 - 4665,29грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.05.16

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.