ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" травня 2016 р.Справа № 924/441/15

Господарський суд Хмельницької області у складі колегії суддів: суддя Заярнюк І.В. (головуючий), суддя Ю.В. Гладюк, суддя В.В. Димбовський розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1, м. Хмельницький

до 1. товариства з додатковою відповідальністю "Адамс", с. Жовтневе, Кам'янець-Подільський район

2. Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Хмельницькій області

про 1. визнання недійсним пункту 3 наказу ОСОБА_2 ТДВ „Адамс" №1-К від 16.02.2011р. про призначення колегіального виконавчого органу ОСОБА_3 - дирекцію, у складі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6;

2. визнання недійсним рішення про покладення повноважень тимчасово виконуючого обов'язки ОСОБА_2 ТДВ „Адамс" на ОСОБА_7, що оформлено протоколом засідання дирекції ТДВ "Адамс" № 3 від 18.07.2011р.;

3. скасування реєстраційної дії "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах" вчинену державним реєстратором Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації за №03001504 від 18.07.2011р.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_8 - представник згідно договору про надання правової допомоги №12/02/2016/г. від 12.02.2016р.;

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - ОСОБА_9 - представник згідно довіреності №31 від 31.12.2015р.

У судовому засіданні 16.05.2016р., відповідно до ст.85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: в березні 2015р. позивач звернувся із позовом до 1. товариства з додатковою відповідальністю "Адамс" с. Жовтневе, Кам'янець-Подільський район, 2. Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Хмельницькій області про 1. визнання недійсним пункту 3 наказу ОСОБА_2 ТДВ „Адамс" №1-К від 16.02.2011р. про призначення колегіального виконавчого органу ОСОБА_3 - дирекцію, у складі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, 2. визнання недійсним рішення про покладення повноважень тимчасово виконуючого обов'язки ОСОБА_2 ТДВ „Адамс" на ОСОБА_7, що оформлено протоколом засідання дирекції ТДВ "Адамс" № 3 від 18.07.2011р., 3. визнання протиправною та скасувати реєстраційну дію "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах" за №03001504 від 18.07.2011р.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 20.05.2015р. по справі №924/441/15 позов ОСОБА_1 м. Хмельницький до 1. товариства з додатковою відповідальністю „Адамс с. Жовтневе, Кам'янець-Подільський район, 2. Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Хмельницькій області задоволено частково. Визнано недійсним пункту 3 наказу ОСОБА_2 ТДВ „Адамс" № 1-К від 16.02.2011р. про призначення колегіального виконавчого органу ОСОБА_3 - дирекцію, у складі: ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6. Визнано недійсним рішення про покладення повноважень тимчасово виконуючого обов'язки ОСОБА_2 ТДВ „Адамс" на ОСОБА_7, що оформлено протоколом засідання дирекції ТДВ „Адамс № 3 від 18.07.2011р. Провадження у справі в частині визнання протиправною та скасування реєстраційної дії "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах" за №03001504 від 18.07.2011р. припинено.

26.06.2015р. постановою Рівненського апеляційного господарського суду по справі №924/441/15 апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Адамс» на рішення господарського суду Хмельницької області від 20.05.2015 року у справі №924/441/15 задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позову, прийнято в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.01.2016р. у справі №924/441/15 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.05.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.06.2015 у справі №924/441/15 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

У постанові Вищого господарського суду України від 11.01.2016р. у даній справі зокрема відзначено, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили відповідних фактичних обставин щодо формування рішенням Установчих зборів від 12.02.2011 складу Дирекції із зазначенням конкретних прізвищ, а також щодо встановлення дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права, хоча відповідач-1 і посилався на них як на підставу заперечень проти позову.

21.01.2016р. на адресу господарського суду Хмельницької області надішли матеріали справи №924/441/15 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2016р. передані для нового розгляду судді Заярнюку І.В.

15.02.2016р. на адресу суду від представника позивача надійшла заява за вих. №б/н від 15.02.2016р. (Вх.№05-08-352/16 від 15.02.2016р.) про часткову зміну предмету позову, а саме до початку розгляду справи по суті, позивач змінює п. 3 прохальної частини позовної заяви та просить - скасувати реєстраційну дію (запис) "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах" вчинену державним реєстратором Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації за №03001504 від 18.07.2011р. Клопотання судом задоволено.

Ухвалою суду від 03.03.2016р. справу №924/441/15 прийнято до провадження у колегіальному складі суддів: головуючий суддя - Заярнюк І.В., cуддя Гладюк Ю.В., суддя Димбовський В.В.

Ухвалою суду від 29.04.2016р. продовжено строк вирішення спору у справі №924/441/15 на 15 днів (по 18.05.2016 року включно).

Представник позивача з'явився в судове засідання 16.05.2016р., позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Через канцелярію суду 15.02.2016р. представником позивача подано пояснення по справі з урахуванням вимог постанови ВГСУ від 11.01.2016р., де останній зазначив, що в постанові ВГСУ колегія суддів касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до місцевого господарського суду зазначила, що суди попередніх інстанцій відповідних фактичних обставин щодо формування рішенням Установчих зборів від 12.02.2011 складу Дирекції із зазначенням конкретних прізвищ, а також щодо встановлення дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права, належним чином не дослідили, хоча відповідач-1 і посилався на них як на підставу заперечень проти позову. Щодо формування рішенням Установчих зборів від 12.02.2011 складу Дирекції із зазначенням конкретних прізвищ звертає увагу на таке. Стаття 99 Цивільного кодексу України визначає, що загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. У відповідності до п.п. в) п.10.3. Статуту ТДВ "Адамс" до виключної компетенції Зборів Учасників належить утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства. У відповідності до п. 10.6. Статуту ТДВ "Адамс" виконавчим органом ОСОБА_3, що здійснює управління його поточною діяльністю, є дирекція. Згідно протоколу №1 установчих зборів учасників ТДВ „Адамс" від 12.02.2011р., Зборами Учасників створено товариство з додатковою відповідальністю „Адамс", затверджено склад засновників (учасників) ТДВ „Адамс", затверджено статут товариства та президентом ОСОБА_3 обрано ОСОБА_4. Зазначає, що як вбачається із зазначеного протоколу № 1 установчих зборів учасників ТДВ „Адамс" від 12.02.2011 р., загальними зборами товариства не приймалось рішення, яким встановлено склад виконавчого органу (Дирекції), а тому твердження відповідача про утворення колегіального органу - Дирекції не заслуговує на увагу. Таким чином, зауважує, що позовна вимога щодо протиправності оскаржуваного наказу в частині призначення колегіального виконавчого органу ОСОБА_3 (дирекції) та визначення його складу із зазначенням прізвищ є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо встановлення дати, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права зазначає наступне. Згідно позовної заяви ОСОБА_1 останній стало відомо про порушення її корпоративних прав, а саме прийняття оскаржуваних рішень, згідно інформації яка міститься в Єдиному державному реєстрі та з матеріалів справи Хмельницького окружного адміністративного суду №822/299/15, провадження по якій було відкрито в січні 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 5 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Зазначає, що ОСОБА_1 могла довідатись про порушення свого права, як твердить Відповідач-1, із інформації з Єдиного державного реєстру, що відображається на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру. Разом з тим, вільний доступ до інформації з Єдиного державного реєстру, що відображається на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру (точніше до певної інформації) особи, в тому числі і позивачка, отримали лише після 29.12.2012р. - дня набрання чинності наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012р. №1846/5 про затвердження Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Зауважує, що при цьому, із інформації з Єдиного державного реєстру вбачається, що ОСОБА_11 є тимчасово виконуюча обов'язки з 14.02.2013р. (до 14.02.2013р. - ОСОБА_7 є тимчасово виконуюча обов'язки), т.я. прізвище «Барабаш» було змінено нею на прізвище «Яхієва». При цьому, зазначена інформація не містить ані підстав, ані документів, що стали підставою для внесення відповідних відомостей про керівника ТДВ «Адамс» до Єдиного державного реєстру. Стверджує, що про те, що ОСОБА_11 (ОСОБА_7) виконує обов'язки керівника товариства, Позивачка могла довідатись лише після 29.12.2012р. - дня набрання чинності наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012 р. № 1846/5 Про затвердження Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Отже, на момент звернення ОСОБА_1 із даним позовом до господарського суду (березень 2015 року) строк позовної давності останньою не пропущено. Зазначає, що твердження Відповідача-1 про те, що Позивач, як учасник товариства, має право на ознайомлення із документами товариства, а тому могла знати про порушення своїх прав з моменту прийняття оскаржуваних рішень, не можуть братись до уваги. За приписами статей 12, 13, Цивільного кодексу України, за змістом яких відповідне право на одержання інформації про діяльність товариства, передбачене статтею 116 цього Кодексу та статтею 10 Закону України «Про господарські товариства», учасник товариства здійснює вільно та на власний розсуд, тому намір цікавитися справами товариства не є обов'язком учасника. Відповідно, початок перебігу позовної давності, що встановлений частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України, не можна обчислювати від дати проведення засідання дирекції товариства, що прийняла спірне рішення та дати видання спірного наказу президента товариства, про які Позивачка, як учасник товариства не повідомлялась, а тому й об'єктивно не могла та не повинна була про них знати. Зауважує, що згідно п. 5 ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України учасники товариства мають право одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом. Відповідно до п. 6.1.6. Статуту ТДВ «Адамс», учасники товариства мають право одержувати дані та відомості щодо діяльності товариства, стану його майна, розмірів прибутків та збитків. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів. Однак, оскаржувані Позивачем рішення зафіксовані у документах, право на ознайомлення із якими статутом ТДВ «Адамс» не передбачено. Крім того, вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що Позивачу стало відомо, чи могло бути відомо про порушення його прав раніше ніж 14.02.2013р., в тому числі зазначає, що твердження Відповідача-1 не ґрунтуються на доказах, а є лише припущеннями, що не можуть бути засобами доказування в розумінні ст.ст. 32, 34 ГПК України. Таким чином, вважає, що позивач звернувся із вимогами про захист своїх порушених корпоративних прав в межах строку позовної давності. Зазначає, що в постанові ВГСУ від 11.01.2016 також відзначено, що суди безпідставно припинили провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії Кам'янець-Подільського міськрайонного управління ГУ юстиції у Хмельницькій області від 18.07.2011 за №03001504 на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки не врахували, що у тих випадках, коли позивач пред'являє до суб'єкта владних повноважень вимоги, що є похідними від інших вимог у корпоративному спорі, справа підлягає розгляду в господарському суді. Такими, зокрема, є вимоги про скасування державної реєстрації змін до установчих документів у справах про визнання недійсними рішень загальних зборів про внесення змін до установчих документів, вимоги про скасування реєстрації випуску акцій у справах про визнання недійсними рішень загальних зборів про збільшення статутного капіталу акціонерного товариства та інші. Із такими висновками суду касаційної інстанції представник позивача повністю погоджується, крім того з даного питання представником позивача було надано до суду письмові пояснення та заперечення щодо клопотання ТДВ «Адамс» про припинення провадження в цій частині позовних вимог. З урахуванням викладеного, просить суд врахувати дані пояснення при вирішенні спору по суті та задовольнити позов у повному обсязі.

Крім того, представником позивача 26.04.2016р. подано клопотання про вихід за меж позовних вимог (вх.№05-22/4341/16 від 26.04.2016р.). Тому, крім позовних вимог викладених у первісному позові, представник позивача просить суд - визнати недійсними рішення дирекції ТДВ "Адамс" про покладення повноважень тимчасово виконуючого обов'язки ОСОБА_2 ТДВ "Адамс" на ОСОБА_6, що оформлено протоколом засідання дирекції ТДВ "Адамс" №1 від 12.04.2011р.

Судом при розгляді поданої заяви враховується наступне.

Пунктом 3.11. постанови пленуму ВГС України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об'єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову. У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи та матеріали поданої заяви суд розцінює подану заяву про вихід суду за межі позовних вимог, як подання іншого позову, а тому вважає за необхідне у задоволенні вказаної заяви відмовити.

Представник відповідача 1 в судове засідання 16.05.2016р. не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений під розписку в попередньому судовому засіданні. 16.02.2016р. представником ТДВ "АДАМС" подано письмові пояснення по суті справи з яких вбачається, що останній вважає доводи позивача щодо незаконності п. 3 наказу президента ТДВ "Адамс" №1-К від 16.02.2011р. про призначення дирекції ОСОБА_3 в складі: ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6 є необґрунтованими і спростовуються наступним. Відповідач 1 діє на підставі статуту, затвердженого протоколом №1 установчих зборів учасників ТДВ «АДАМС» від 12 лютого 2011 року, зареєстрованого 23 лютого 2011 року (надалі - Статут). Відповідно до п.«в» п. 10.3. Статуту, до компетенції Зборів учасників належить утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства. Згідно з п. 10.6. Статуту, виконавчим органом ОСОБА_3, що здійснює управління його поточною діяльністю, є дирекція. Дирекцію очолює генеральний директор. Генеральним директором, є ОСОБА_2. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками ОСОБА_3. ОСОБА_3 формується ОСОБА_2. Відповідно до п. 10.6.4. Статуту, ОСОБА_2 має право, зокрема, видавати накази та розпорядження з будь-яких питань діяльності ОСОБА_3, підписувати інші внутрішні документи ОСОБА_3. Згідно з протоколом №1 установчих зборів учасників ТДВ «АДАМС» від 12 лютого 2011 року, ОСОБА_2 ОСОБА_3 було обрано ОСОБА_4. Зауважує, що окрім того вказаним протоколом установчих зборів учасників, також утворено колегіальний орган - дирекцію; без призначення її персонального складу, оскільки відповідно до п. 10.6. Статуту, апарат ОСОБА_3 формується ОСОБА_2. Керуючись наведеними положеннями, зокрема, п. 10.6. Статуту, в п. 3 свого наказу №1-к від 16 лютого 2011 року ОСОБА_2 в порядку реалізації своїх повноважень щодо формування апарату управління ОСОБА_3 призначив колегіальний виконавчий орган ОСОБА_3 - дирекцію у складі: ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_12 Пояснює, що жодним вимогам законодавства і Статуту ОСОБА_3 вказаний пункт наказу не суперечить, а відтак, правові підстави для визнання його недійсним в суду були відсутні. Зазначає, що позивач також просить визнати недійсним рішення про покладення повноважень тимчасово виконуючого обов'язки ОСОБА_2 Відповідача на ОСОБА_7, оформлене протоколом засідання дирекції ТДВ «АДАМС» від 18 липня 2011 року. На переконання Відповідача 1, приймаючи вказане рішення, дирекція Відповідача 1 діяла в межах закону, Статуту та із врахуванням фактичних обставин ситуації, в якій опинилось ОСОБА_3 на той час. Так, ОСОБА_4, який раніше був обраний ОСОБА_2 ОСОБА_3, трагічно загинув 02 квітня 2011 року. Згідно з п. 10.6 Статуту Відповідача 1, виконавчим органом ОСОБА_3, що здійснює управління його поточною діяльністю, є дирекція. Відповідно до п. 10.6.2. Статуту, Дирекція вирішує усі питання діяльності ОСОБА_3, крім тих, які віднесено до компетенції Зборів учасників. Згідно з ч. 2 ст. 99 ЦК України виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Згідно з абзацом першим частини другої статті 98 ЦК України рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Керуючись вищенаведеними положеннями закону і статуту, а також з метою забезпечення безперервного здійснення ОСОБА_3 оперативної господарської діяльності, оскаржуваним рішенням дирекції Відповідача 1 було прийнято рішення про покладення повноважень тимчасово виконуючого обов'язки ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ОСОБА_7 до проведення загальних зборів учасників ОСОБА_3. Зауважує, що посилання в позові на невідповідність оскаржуваного рішення приписам п. 10.7. Статуту Відповідача згідно з яким, ОСОБА_2 не може бути членом Ревізійної комісії, не можуть бути підставою для його задоволення, оскільки Позивачем не враховано, що повноваження ОСОБА_7, яку раніше було обрано до складу ревізійної комісії ОСОБА_3 (протокол № 1 від 12 лютого 2011 року), були припинені з 14 липня 2011 року на підставі поданої нею заяви від 01 липня 2011 року. Відповідач 1, вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що в даній ситуації не йдеться про відкликання ревізійної комісії як органу товариства, а вирішується питання про складення відповідних повноважень членом ревізійної комісії, гр. ОСОБА_7, за її власним бажанням на підставі поданої заяви. Зауважує, що право ОСОБА_7 подати таку заяву і, відповідно, припинити подальше виконання обов'язків члена ревізійної комісії є її безумовним особистим правом, яке не може залежати від прийняття чи неприйняття в майбутньому відповідного рішення загальними зборами учасників товариства, адже, в даній ситуації особа не може бути примушена до виконання обов'язків члена ревізійної комісії товариства поза її волею. Також зазначає, що свою заяву ОСОБА_7 вірно адресувала дирекції як єдиному діючому на той час органу оперативного управління товариством, а також ревізійній комісії товариства. В свою чергу відповідно до п. п. 10.5.1, 10.5.2 статуту Відповідача, повноваження щодо скликання зборів учасників товариства належать Дирекції як виконавчому органу товариства. Таким чином, на підставі поданої ОСОБА_7 заяви Дирекція товариства при скликанні наступних загальних зборів учасників мала б включити до порядку денного чергових загальних зборів учасників питання щодо призначення іншого члена ревізійної комісії товариства замість ОСОБА_7, яка добровільно склала свої повноваження на підставі поданої заяви. Таким чином, враховуючи факт остаточного складення ОСОБА_7 з 14 липня 2011 року своїх повноважень як члена ревізійної комісії, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення дирекції Відповідача 1 (18 липня 2011 року) жодних перешкод для покладення на ОСОБА_7 повноважень тимчасово виконуючої обов'язки ОСОБА_2 ОСОБА_3 до проведення загальних зборів учасників не було.

Зазначає, що позивачем у даній справі допущено пропуск строку позовної давності, що є безумовною підставою для відмови в позові. Вказує, що незалежно від того, яку правову оцінку надасть суд вищенаведеним доводам Відповідача 1 щодо відсутності у даній справі належних правових підстав для визнання оскаржуваних Позивачем рішень Відповідача 1 недійсними, Відповідач 1 також вважає за необхідне звернути увагу суду на необхідність врахування судом факту допущеного Позивачем пропуску строку позовної давності у даній справі. Обґрунтовуючи факт пропуску Позивачем позовної давності у даній справі, Відповідач 1 звертає увагу суду на наступне. Предметом судового оскарження у даній справі є рішення органів управління Відповідача від 16 лютого та від 18 липня 2011 року. Позивач є учасником ОСОБА_3. Відповідно до п.п. 6.1.1, 6.1.6 п. 6.1. Статуту Відповідача 1, учасники ОСОБА_3 мають право брати участь в управлінні справами ОСОБА_3, одержувати дані та відомості щодо діяльності ОСОБА_3 тощо. Зазначає, що право учасника на одержання даних та відомостей щодо особи, яка фактично виконує обов'язки ОСОБА_2 товариства, а також на з'ясування документальних підстав, на яких така особа діє від імені товариства, є безумовним гарантованим законом і статутом товариства правом учасника. Стверджує, що дані щодо призначення ОСОБА_7 т.в.о. керівника ОСОБА_3 були офіційно внесені до Єдиного державного реєстру 18 липня 2011 року та є загальнодоступною публічною інформацією відносно Відповідача 1 для необмеженого кола осіб, не говорячи вже про Позивача як учасника ОСОБА_3. Пояснює, що з наведених обставин позивач, при наявності бажання, могла безперешкодно отримати від ОСОБА_3 усі необхідні документи, а також дізнатись усю необхідну інформацію та за наявності підстав оскаржити відповідні рішення до суду в межах встановленого законом 3-річного строку позовної давності. Зазначає, що натомість, позивач, маючи мізерну частку, розмір якої становить лише 0,005 % від загального розміру статутного капіталу ОСОБА_3, ніколи справами Відповідача не цікавилась із будь-якими запитами щодо діяльності підприємства до ОСОБА_3 не зверталась. Вважає, що наведене об'єктивно доводить, що позивач безумовно могла довідатися про порушення свого права безпосередньо з дати прийняття Відповідачем оскаржуваних рішень та внесення відповідних записів на підставі оскаржуваних рішень до Єдиного державного реєстру. Доводячи факт пропуску позивачем строку позовної давності, Відповідач 1, зауважує, що з 09 вересня 2011 року і до 29 грудня 2012 року діяв Наказ Міністерства юстиції України від 19.08.2011 року «Про організацію доступу до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» відповідно до п. п. 1, 2, 2.1 якого було: 1. Впроваджено доступ фізичних та юридичних осіб до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) через веб-сайт Єдиного державного реєстру. 2. Установлено, що на веб-сайті Єдиного державного реєстру відображається така інформація з Єдиного державного реєстру: 2.1. Про юридичних осіб: повне найменування юридичної особи та скорочене найменування у разі його наявності; ідентифікаційний код юридичної особи; місцезнаходження юридичної особи; прізвище, ім'я, по батькові керівника юридичної особи; інформація про здійснення зв'язку з юридичною особою; місцезнаходження реєстраційної справи; дата та назва останньої реєстраційної дії; дані про перебування юридичної особи у процесі припинення. Отже, відповідач 1 робить висновок, що позивач могла безперешкодно та в будь-який зручний для неї спосіб довідатися про факт покладення на ОСОБА_7 повноважень тимчасово виконуючої обов'язки ОСОБА_2 ОСОБА_3, починаючи з 18 липня 2011 року - з дати внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру, а відтак, саме з 18 липня 2011 року почав перебіг строк позовної давності у даній справі, а не з 29 грудня 2012 року як зазначає Позивач у своїх поясненнях. Наголошує, що до матеріалів справи Позивачем не долучено жодних доказів з приводу того, що вона зверталась до Відповідача 1 з проханням надання їй відповідних рішень органів управління товариства та їй в цьому було відмовлено. Таким чином, вважає, що строк позовної давності в спірних відносинах сплив 18 липня 2014 року.

В порядку додаткового обґрунтування своєї позиції щодо очевидного пропуску позивачем строку позовної давності у даній справі, Відповідач 1 звертає увагу суду на те, що інформація про вбивство ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, яке сталось 02 квітня 2011 року, мала надзвичайний суспільний резонанс як на рівні Хмельницької області, так і на загальнодержавному рівні, а відтак, була об'єктивно відома досить широкому колу населення, включаючи Позивача. Зазначає, що на підтвердження цього, в матеріалах справи містяться копії окремих матеріалів про вказану трагічну подію, опублікованих в численних газетах та інтернет-сайтах України: 1. «Українська правда» від 02 квітня 2011 року; 2. «Укрінформ» від 03 квітня 2011 року; 3. «ТСН» від 04 квітня 2011 року; 4. «Подільські вісті» від 05 квітня 2011 року, № 51; 5. «УНІАН» та Букінфо від 06 квітня 2011 року; 6. «Ділове місто» від 08 квітня 2011 року, № 13; 7. «Подолянин» від 08 квітня 2011 року; уе.uа/news від 12 квітня 2011 року. Звертає увагу суду, що численні повідомлення про вказану трагічну подію одразу по факту скоєння вбивства також транслювались на багатьох загальнодержавних телеканалах. Таким чином, позивач, яка стверджує, що єдиним законним керівником ОСОБА_3 був ОСОБА_4, обраний ОСОБА_2 ОСОБА_3 рішенням загальних зборів учасників від 12 лютого 2011 року, об'єктивно мала б довідатися про його смерть ще в квітні 2011 року. За таких обставин, пояснює представник ТДВ "АДАМС", Позивач об'єктивно не могла не знати, що починаючи з квітня 2011 року, усі обов'язки ОСОБА_2 ОСОБА_3 були покладені на іншу особу, що на думку Позивача, є незаконним і порушує її право як учасника на управління ОСОБА_3. Виходячи з наведеного, вважає, що за наявності підстав позивач мала б оскаржити відповідні рішення органів управління Відповідача 1, звернувшись до суду в межах встановленого законом строку позовної давності, який розпочав свій перебіг з початку квітня 2011 року та сплив на початку квітня 2014 року. Пояснює, що всупереч наведеному, позов у даній справі пред'явлено Позивачем 24 березня 2015 року, тобто, далеко поза межами встановленого законом строку позовної давності, що, відповідно до ст. 267 ЦК України є безумовною підставою для відмови в позові. Підсумовує, що із врахуванням наведеного, факт пропуску Позивачем встановленого законом строку позовної давності для пред'явлення позову у даній справі є об'єктивно встановленим, що є підставою для відмови Позивачеві в позові відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, незалежно від того, яку оцінку надасть суд оскаржуваним рішенням органів управління Відповідача при вирішенні справи по суті.

Представник відповідача 2 з'явився в судове засідання 16.05.2016р., проти задоволенні позовних вимог заперечив, свою позицію обґрунтував в письмових запереченнях проти позову від 02.03.2016р., де зазначив, що 23.02.2011 року державним реєстратором Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації на підставі поданих документів здійснено державну реєстрацію юридичної особи шляхом перетворення, а саме: реєстраційної картки №2 на проведення державної реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом реорганізації діючої юридичної особи в результаті перетворення, протоколу №1 установчих зборів ТДВ "АДАМС" від 12.02.2011 року, статут ТДВ "АДАМС" затвердженого установчими зборами учасників від 12.02.2011 року та копію квитанції. Звертає увагу суду на те, що відповідно до ст. 65 ГК України, управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів. Таким документом є Статут. Саме він визначає повноваження керівника підприємства, розподіл повноважень між власником та виконавчим органом підприємства, підстави та порядок передачі повноважень тощо. Керуючись п.10.6. Статуту ОСОБА_3, виконавчим органом ОСОБА_3, що здійснює управління його поточною діяльністю, є Дирекція. Дирекцію очолює генеральний директор. Генеральним директором товариства є ОСОБА_2. Членом виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками ОСОБА_3. Апарат управління ОСОБА_3 формується ОСОБА_2. Згідно Наказу №1 від 16.02.2011 виданого президентом ТДВ "АДАМС" ОСОБА_4, було обрано колегіальний виконавчий орган ОСОБА_3 - дирекцію у складі трьох чоловік : ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6 18.07.2011 року державним реєстратором Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації було прийнято документи для проведення державної реєстрації змін до відомостей, що непов'язані зі змінами до установчих документів, а саме документи на зміну тимчасового виконуючого обов'язки керівника: реєстраційну картку форми 4, протокол №3 Дирекції ТДВ "АДАМС" від 18.07.2011 року та Наказ №6/ 1-к від 18.07.2011 року. На підставі поданої заяви ОСОБА_6 про звільнення з посади тимчасово виконуючої обов'язки керівника було прийняте відповідне рішення Дирекції ТДВ "АДАМС" про покладання обов'язків на ОСОБА_7 Виходячи з вищевикладеного представник відповідача 2 вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та безпідставними, а тому, просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Рішенням установчих зборів учасників ТДВ „Адамс від 12.02.2011 р. (протокол № 1) створено товариство з додатковою відповідальністю „Адамс", затверджено склад засновників (учасників) ТДВ „Адамс.

ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю „Адамс діє на підставі Статуту, затвердженого Установчими зборами учасників товариства (протокол №1 від 12.02.2011року) та зареєстрованого 23.02.11року.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 Статуту ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю „АДАМС створено шляхом перетворення відкритого акціонерного товариства „АДАМС. ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю „АДАМС є правонаступником всіх прав та обов'язків як майнового так і немайнового характеру, відкритого акціонерного товариства „АДАМС.

В п.5.1 Статуту визначено, що засновниками та учасниками товариства можуть бути підприємства, установи, організації, а також громадяни, крім випадків, передбачених законодавчими актами України.

Учасниками ОСОБА_3 є його засновники, а також інші особи, які вводяться до складу Учасників ОСОБА_3, згідно з порядком, передбаченим чинним законодавством України і які бажають брати участь в досягненні завдань і цілей ОСОБА_3, передбачених Статутом.

Вищим органом ОСОБА_3 є загальні збори Учасників (п.10.1 Статуту).

Відповідно до рішення загальних зборів учасників товариства (Протокол №1 від 12.02.2011р.) президентом ТДВ „Адамс вибрано ОСОБА_4.

До складу учасників ТДВ „Адамс увійшла ОСОБА_13, що підтверджується додатком №1 до статуту товариства Перелік засновників (учасників) товариства з додатковою відповідальністю „АДАМС.

На даний час громадянка ОСОБА_13 носить прізвище ОСОБА_1, відповідно до свідоцтва про шлюб від 25.07.2009 року.

16.02.2011р. президентом ТДВ „Адамс ОСОБА_4 видано наказ №1-К (копія в матеріалах справи).

Пунктом 3 даного наказу передбачено „призначити колегіальний виконавчий орган ОСОБА_3 - дирекцію, у складі: ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6.

18.07.2011року рішенням Дирекції ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю „АДАМС призначено тимчасово виконуючим обовязки ОСОБА_2 товариства ОСОБА_7 Протокол засідання №3.

Зазначені наказ та рішення позивач вважає незаконними і звернувся до суду з позовом до суду про визнання їх недійсними.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи представників сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (частина 1 статті 167 Господарського кодексу України).

Пунктами 1, 5 частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України встановлено, що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Згідно частини 1 статті 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право: брати участь в управлінні товариством в порядку, визначеному установчими зборами; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства; здійснити відчуження часток у статутному капіталі або цінних паперів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач як учасник товариства звернувся за захистом свого порушеного, як він вважає, корпоративного права на участь в управлінні справами товариства шляхом визнання недійсними пункту 3 наказу ОСОБА_2 ТДВ „Адамс" №1-К від 16.02.2011р. про призначення колегіального виконавчого органу ОСОБА_3 - дирекцію, у складі: ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6; визнання недійсним рішення про покладення повноважень тимчасово виконуючого обов'язки ОСОБА_2 ТДВ „Адамс" на ОСОБА_7, що оформлено протоколом засідання дирекції ТДВ "Адамс" № 3 від 18.07.2011р.

Згідно 65 Закону України „Про господарські товариства ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю визнається товариство, статутний (складений) капітал якого поділений на частки визначених установчими документами розмірів. Учасники такого товариства відповідають за його боргами своїми внесками до статутного (складеного) капіталу, а при недостатності цих сум - додатково належним їм майном в однаковому для всіх учасників кратному розмірі до внеску кожного учасника.

До товариства з додатковою відповідальністю застосовуються норми статей 4, 11, 52-64 цього Закону з урахуванням особливостей, передбачених даною статтею.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про господарські товариства акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту, повне і командитне товариство - засновницького договору.

Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

Статтею 58 Закону встановлено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Аналогічні положення містяться в ст.ст. 97, 98 Цивільного кодексу України.

Пунктом 10.1 Статуту ТДВ „АДАМС обумовлено також, що Вищим органом товариства є Загальні збори Учасників.

В п. 10.3 Статуту визначено компетенцію Зборів Учасників, в якому поряд з іншими питаннями віднесено - підпункт в) утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства. При цьому, зазначено що вирішення питання прописаного в підпункті в) відноситься до виключної компетенції Зборів.

Виконавчим органом товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є дирекція. Дирекцію очолює генеральний директор. Генеральним Директором товариства є ОСОБА_2 (п. 10.6 Статуту).

Стаття 99 Цивільного кодексу України встановлює, що загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.

Із рішення Установчих зборів учасників ТДВ "Адамс" оформленого протоколом №1 від 12.02.2011, вбачається, що цим рішенням було обрано лише президента ТДВ "Адамс" - ОСОБА_4, проте не було сформовано колегіальний виконавчий орган ТДВ "Адамс" Дирекцію із зазначенням конкретних прізвищ, що також констатовано у Постанові Вищого Господарського суду України від 11.01.2016р. у даній справі.

Повноваження ОСОБА_2 товариства визначені п.10.6.4 Статуту і не містять надання президенту права призначати дирекцію товариства.

Таким чином, президент ТДВ "Адамс" приймаючи наказ №1-К від 16.02.2011р. про призначення колегіального виконавчого органу ОСОБА_3 - дирекцію, у складі: ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6 вийшов за межі наданих йому повноважень.

18.07.2011 року рішенням Дирекції ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю „АДАМС призначено тимчасово виконуючим обовязки ОСОБА_2 товариства ОСОБА_7 Протокол засідання №3.

Положеннями п. 10.6.2 визначено, що Дирекція вирішує усі питання діяльності ОСОБА_3, крім тих, які віднесено до компетенції Зборів Учасників. Збори Учасників можуть прийняти рішення про передачу частини прав, що належать їм, до компетенції дирекції.

Вказане рішення є незаконним, оскільки призначення ОСОБА_2 товариства (в тому числі виконуючого його обовязки) не віднесено до компетенції Дирекції, а є виключним правом Зборів Учасників (підпункт в) п. 10.3 Статуту).

Крім того, п. 10.7 Статуту ТДВ „Адамс встановлено, що ОСОБА_2 не може бути членом Ревізійної комісії.

Однак, на час призначення ОСОБА_7 т.в.о. ОСОБА_2 вона була членом Ревізійної комісії, в яку була вибрана рішенням Зборів Учасників від 12.02.2011р.(протокол №1).

Надана представником відповідача зава ОСОБА_7 на імя Дирекції ТДВ „АДАМС (датована 01.07.2011р.) судом не приймається як доказ припинення нею повноважень члена Ревізійної комісії.

Згідно ст. 63 Закону України „Про господарські товариства" контроль за діяльністю дирекції (директора) товариства з обмеженою відповідальністю здійснюється ревізійною комісією, що утворюється загальними зборами учасників товариства з їх числа, в кількості, передбаченій установчими документами, але не менше 3 осіб. Члени дирекції (директор) не можуть бути членами ревізійної комісії.

Пунктами 10.7 та 10.7.1 Статуту передбачено, що контроль за фінансовою та господарською діяльністю ОСОБА_3 здійснюється Ревізійною комісією, що утворюється Зборами Учасників з їх числа в кількості не менше трьох осіб строком на 2 роки. Перевірки діяльності дирекції проводяться Ревізійною комісією за врученням Зборів Учасників, з власної ініціативи або на вимогу Учасників ОСОБА_3.

Тобто, Ревізійна комісія утворюється лише Зборами Учасників товариства, і в силу п. в) п. 10.3. Статуту відкликання виконавчих та інших органів товариства також належить до компетенції зборів учасників.

Проте, заява ОСОБА_7 була написана на адресу Дирекції, що не може рахуватися належним складенням повноважень.

Стосовно заяви відповідача 1 про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 268 ЦК України, позовна давність не поширюється, зокрема, на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом. Право участі у товаристві, згідно ст. 100 ЦК України, є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі.

Відповідно до статі 10 Закону України "Про господарські товариства" до прав учасників господарських товариств належать права брати участь в управлінні справами товариства, розподілі прибутку товариства і одержувати його частку, вийти з товариства, одержувати інформацію про діяльність товариства, здійснити відчуження часток у статутному капіталі товариства, а також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Права учасників господарського товариства є складними, до них належать як майнові (право на частку прибутку, право на оплату вартості майна при виході з товариства тощо), так і немайнові права (право брати участь в управлінні справами та розподілі прибутку, право виходу із товариства тощо), визначені законом та установчими документами. Право участі у товаристві може передаватися винятково разом з іншими складовими прав учасника товариства майновими правами.

Тому права учасника господарського товариства, які витікають із права його участі в цьому товаристві, не є особистими немайновими правами, на які не поширюється позовна давність. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України у справі №3-216гс14 від 04.02.2015 року).

Відповідно до ст. 11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що позивач звернувся за захистом свого права на участь в управлінні справами товариства, що безпосередньо витікає із його права на участь в цьому товаристві, тому, з врахуванням наведеної вище правової позиції Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що в даному випадку до розглядуваного позову слід застосовувати правила про позовну давність.

Згідно з положеннями частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 цієї статті встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (пункт 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29.05.2013).

Перебіг позовної давності, відповідно до ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач стверджує, що про порушення його прав, як учасника товариства (наявність наказу ТДВ „Адамс від 16.02.2011р. та рішення дирекції) йому стало відомо із матеріалів справи Хмельницького окружного адміністративного суду №822/299/15, провадження у якій відкрито 30.01.2015 року.

Проте, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України учасники товариства мають право одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Відповідно до п. 6.1.6. Статуту ТДВ „Адамс учасники товариства мають право одержувати дані та відомості щодо діяльності товариства, стану його майна, розмірів прибутків та збитків. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів.

Твердження позивача, що статутом ТДВ "Адамс" не передбачено права учасника ознайомлюватися з оскаржуваними наказом ОСОБА_2 ТДВ Адамс № 1-К від 16.02.2011 та рішення Дирекції Адамс, оформленим протоколом №3 судом до уваги не беруться, оскільки відсутність встановленого установчим документом конкретного порядку одержувати інформацію про діяльність товариства, не позбавляє учасника самого права на отримання такої інформації, в т. ч. з урахуванням положень ст. ст. 61, 63 Закону України "Про господарські товариства", що узгоджується з правовою позицією Вищого Господарського суду України викладеною у постанові від 11.01.2016р. у даній справі.

Крім того, відповідач-1 в судових засіданнях та у письмових запереченнях по справі посилався на те, що дані щодо призначення ОСОБА_7 т.в.о. керівника товариства були внесені до Єдиного державного реєстру 18.07.2011 та є загальнодоступною публічною інформацією про відповідача-1 для необмеженого кола осіб. За наведених обставин позивач, за наявності бажання, міг безперешкодно отримати від товариства усі необхідні документи, а також дізнатись усю необхідну інформацію та за наявності підстав оскаржити відповідні рішення до суду в межах встановленого законом 3-річного строку позовної давності.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що б підтверджували звернення позивача до ТДВ "Адамс" за наданням інформації про роботу товариства.

Таким чином, перебіг строку позовної давності для оскаржуваного наказу ОСОБА_2 ТДВ „Адамс" №1-К від 16.02.2011р. розпочався - 16.02.2011р., для рішення оформлено протоколом засідання дирекції ТДВ "Адамс" №3 від 18.07.2011р. та реєстраційної дії вчиненої державним реєстратором за №03001504 від 18.07.2011р., розпочався - 18.07.2011р. та сплив відповідно 16.02.2014р. та 18.07.2014р.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до суду 24.03.2015р., а саме поза межами строку позовної давності.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі з мотивів спливу строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, м. Хмельницький до товариства з додатковою відповідальністю "Адамс", с. Жовтневе Кам'янець-Подільського району, Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Хмельницькій області про 1. визнання недійсним пункту 3 наказу ОСОБА_2 ТДВ „Адамс" №1-К від 16.02.2011р. про призначення колегіального виконавчого органу ОСОБА_3 - дирекцію, у складі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; 2. визнання недійсним рішення про покладення повноважень тимчасово виконуючого обов'язки ОСОБА_2 ТДВ „Адамс" на ОСОБА_7, що оформлено протоколом засідання дирекції ТДВ "Адамс" № 3 від 18.07.2011р.; 3. скасування реєстраційної дії "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах" вчинену державним реєстратором Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації за №03001504 від 18.07.2011р., відмовити.

Повний текст рішення складено 19.05.2016р.

Головуючий суддя І.В. Заярнюк

Суддя Ю.В. Гладюк

Суддя В.В. Димбовський

Віддрук. 2 прим. :

1 - до справи,

2 - відповідачу 1 (32319, Хмельницька обл., Кам'янець-Подільський р-н, с. Жовтневе, вул. Матросова, б. 1).---- рекомендованим листом.