РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016Справа №910/4602/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом виконувача обов'язків керівника Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави в особі Київської міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю "Нові"

про повернення земельної ділянки

Представники сторін:

від прокуратури: Скляр Д.Ю. - посвідчення № 041074 від 03.02.2016 р.;

від позивача: Власенко І.Г. - представник за довіреністю № 225-КР-43 від 12.01.2016 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги виконувача обов'язків керівника Київської місцевої прокуратури № 9 в інтересах держави в особі Київської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Нові" про повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка використовується ТОВ «Нові» без правовстановлюючих документів на землю.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.03.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.04.2016 р.

07.04.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва прокурор подав документи по справі на виконання вимог ухвали суду від 21.03.2016 р.

В судове засідання 11.04.2016 року представники відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 21.03.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 018.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.04.2016 року розгляд справи відкладено на 16.05.2016 року.

13.05.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва прокурор подав документи по справі.

В судове засідання 16.05.2016 року представники відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 21.03.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 018.

Прокурор позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора та позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На запит прокуратури міста Києва лист № 19-р від 17.04.2015 року та на підставі рішення Київської міської ради №413/1278 від 16.04.2015 року головним спеціалістом управління землеустрою та моніторингу земель Сідненком Л.О. проведено обстеження земельної ділянки, розташованої по вул. Козелецька, 2 у Солом'янському районі міста Києва, код ділянки (кадастровий номер) 8 000 000 000 69:011:010 (далі - земельна ділянка), за результатами якого був складений акт обстеження земельної ділянки № 183/09 від 14.07.2015 року.

Також, на підставі листа Київської місцевої прокуратури №9 від 17.02.2016 року № (10-59) 1356 вих-16, головним спеціалістом управління землеустрою та моніторингу земель Сідненком Л.О. проведено обстеження земельної ділянки, розташованої по вул. Козелецька, 2 у Солом'янському районі міста Києва, код ділянки (кадастровий номер) 8 000 000 000 69:011:010 (далі - земельна ділянка), за результатами якого був складений акт обстеження земельної ділянки № 16-0375-09 від 22.02.2016 року.

З вищезазначених актів вбачається, що рішенням Київської міської ради від 27.11.2003 №236/111 передано комунальному підприємству «Київпастранс» в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,25 га, в межах червоних ліній, для експлуатації та обслуговування автозаправної станції за рахунок земель міської забудови.

Під час обстеження частини земельної ділянки встановлено: ділянка має твердне покриття, частково огороджена. На ділянці знаходяться АЗС та обладнання газозаправної станції, будівля для оператора газозаправної станції. Суб'єкт господарювання ТОВ «Нові».

У листі Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) № від 15.02.2016 року зазначено, що згідно з рішенням Київської міської ради від 27.11.2003 №236/1111 земельна ділянка площею 0,25 га (обліковий код №69:011:010) передана комунальному підприємству «Київпастранс» в короткострокову оренду на 5 років для експлуатації та обслуговування автозаправної станції на вул.. Козелецькій, 2 у Солом'янському районі.

Документи, що посвідчують право власності чи користування вказаною земельною ділянкою у Департаменту станом на 31.12.2012 не зареєстровано.

Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) надано Київській місцеві прокуратурі, яка в свою чергу останньо надано суду, копію витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки на вул. Козелецькій, 2 у Соломянському районі міста Києва (кадастровий номер ділянки 8 000 000 000 69:011:010), який було виготовлено у 2011 році на замовлення комунального підприємства «Київпастранс». Згідно з рішенням Київської міської ради від 03.07.2014 №23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» нормативна грошова оцінка земельної ділянки на вул. Козелецькій, 2 у Солом'янському районі міста Києва (кадастровий номер ділянки 8 000 000 000 69:011:010) станом на 01.01.2016р. складає 976143,70 грн.

Також, у листі № від 15.02.2016 року Департаментом зазначено, що у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» з 01.01.2013р. ведення Державного земельного кадастру в місті Києві, в тому числі виготовлення витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку, здійснюється виключно територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) - Головним управління Держгеокадастру у м. Києві.

З наявного в матеріалах справи витягу з бази даних міського земельного кадастру станом на 12.05.2016р. (реєстр земельних ділянок) вбачається, що землекористувачем ділянки код 69:011:010 за адресою вул. Козелецька, 2 (автозаправка) зазначено комунальне підприємство «Київпастранс», проте вид права: право в процесі оформлення (оренда на 5 років).

Як вбачається з рішення Київської міської ради №236/1111 від 27.11.2003 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею», а саме п.12 вирішено затвердити проект відведення земельних ділянок комунальному підприємству «Київпастранс» для експлуатації та обслуговування зокрема, автозаправної станції на вул.. Козелецькій, 2 у Солом'янському районі м. Києва.

Передати комунальному підприємству «Київпастранс», за умови виконання п.12.1 цього рішення, в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,25 га, в межах червоних ліній, для експлуатації та обслуговування зокрема, автозаправної станції на вул.. Козелецькій, 2 у Солом'янському районі м. Києва за рахунок земель міської забудови.

Таким чином, документи, що посвідчують право власності чи користування вищезазначеною земельною ділянкою у Департаменті не зареєстровані.

Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 Земельного кодексу України, статті 2 Закону України «Про охорону земель» земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Оскільки, земельна ділянка належить до комунальної власності міста, виключно Київська міська рада має право розпоряджатися нею.

Згідно з ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч. 1 ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Частиною 2 ст. 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про землеустрій" (в редакції 22.05.2003 року), проект землеустрою - сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити протягом 5-10 і більше років.

Документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації (ч. 1 ст. 25 Закону України "Про землеустрій").

Відповідно до п. и) ч. 2 ст. 25 Закону України "Про землеустрій", видом документації із землеустрою, зокрема, є технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Статтею 126 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час оформлення відповідачем технічної документації) встановлено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України у чинній редакції, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (п. 8-1, ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Право ж оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, відповідно до положень ст. 124 Земельного кодексу України у чинній редакції, посвідчується договором оренди земельної ділянки чи договором купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Таким чином, технічна документація завжди була лише підставою для подальшого оформлення права користування земельною ділянкою та не є правовстановлюючими документами на землю. Внесення спірної земельної ділянки до бази даних міського кадастру може свідчити про використання відповідачем спірної земельної ділянки та не є документом, що посвідчує право користування земельною ділянкою в розумінні статті 126 Земельного кодексу України.

В судовому засіданні встановлено, що комунальним підприємством «Київпастранс» вживалися заходи щодо оформлення права користування спірною земельною ділянкою, проте станом на час розгляду справи право користування земельною ділянкою належним чином не оформлено.

А також, будь-які рішення про передачу вказаної земельної ділянки ТОВ «Нові» Київською міською радою не приймалися.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Пунктом 45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015, встановлено, що для державної реєстрації права власності на сформовану земельну ділянку в порядку відведення земельної ділянки із земель державної та комунальної власності подається рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (в разі підготовки лотів до проведення земельних торгів).

Статтею 21 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначені документи, що можуть би отримані заявником за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав складаюься рішення державного реєстратора та інформація з Державного реєстру прав, які надаються в електронній та (за бажанням заявника) в паперовій формі.

Пунктом 2 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015, встановлено, що інформація з Державного реєстру прав надається за допомогою програмних засобів ведення цього Реєстру у паперовій або електронній формі, що має однакову юридичну силу та містить обов'язкове посилання на Державний реєстр прав.

Інформація з Державного реєстру прав містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, наявні в ньому, а також відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (п. 4 вищевказаного Порядку).

З наведених вище норм Закону вбачається, що документом, який свідчить про наявність права власності на нерухоме майно, зокрема й земельну ділянку, є Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер (ч. ч. 8, 9 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Отже, згідно із законодавством України право на землю реалізується шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Визначений законодавством порядок набуття права на землю передбачає, зокрема, отримання заявником дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, рішення компетентного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також про передання у власність чи користування (оренду) визначеної земельної ділянки заявникові, та отримання документів, що посвідчують права заявника на визначену земельну ділянку. Усі перелічені документи можуть свідчити або про вжиття особою заходів до оформлення права на земельну ділянку або про завершення оформлення такого права в установленому законодавством порядку.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 та 11.04.2016 відповідача зобов'язано надати суду, зокрема, відзив на позов у порядку ст. 59 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини, викладені у ньому.

Проте відповідач правами, наданими йому ст. ст. 22, 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзиву на позовну заяву та доказів, що спростовують доводи заступника прокурора міста Києва та позивача, суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" № 6 від 17.05.2011 роз'яснено, що відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Відповідно до п.3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" № 6 від 17.05.2011 ордер та інші дозвільні документи на право торгівлі надають суб'єкту господарювання право на здійснення підприємницької діяльності, зокрема, на відповідній території, земельній ділянці або у приміщенні. При цьому такий документ не надає права на відповідну земельну ділянку як частину земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування та з визначеними щодо неї правами в розумінні частини першої статті 79 ЗК України. Отже, розміщення малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій вона розміщена, може свідчити про самовільне зайняттям земельної ділянки і тягнути за собою наслідки, визначені статтею 212 ЗК України.

Судом встановлено, що на ділянці знаходяться АЗС та обладнання газозаправної станції, будівля для оператора газозаправної станції. Суб'єкт господарювання ТОВ «Нові».

Відповідно до п. 1.2 Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій, затвердженої Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи № 376 від 06.12.2005, автозаправна станція - комплекс будинків, споруд, технологічного обладнання, призначений для приймання, зберігання моторного палива та заправлення ним автотранспорту (мототранспорту) (далі - автотранспорт).

Згідно з статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги виконувача обов'язків керівника Київської місцевої прокуратури № 9 в інтересах держави в особі Київської міської ради щодо зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю «Нові» повернути Київській міській раді земельну ділянку кадастровий номер 8 000 000 000 69:011:010 площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Козелецька, 2 привівши її у належний стан шляхом демонтажу обладнання газозаправної станції і тимчасової споруди для оператора, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст.75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю «Нові» (02217, м. Київ, вулиця Закревського, будинок 22, ) повернути Київській міській раді (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ідентифікаційний код: 22883141) земельну ділянку кадастровий номер 8 000 000 000 69:011:010 площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Козелецька, 2 привівши її у належний стан шляхом демонтажу обладнання газозаправної станції і тимчасової споруди для оператора.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Нові» (02217, м. Київ, вулиця Закревського, будинок 22, ) на користь прокуратури міста Києва (03150, м. Київ, вулиця Предславинська, будинок 45/9, ідентифікаційний код: 02910019, р/р 1062, ДКСУ, м. Київ, МФО 820172) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 26.05.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий