Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

24 травня 2016р. справа №927/435/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут»,

юридична адреса: вул.Любецька,68, м. Чернігів,14021,

адреса для листування: проспект Миру,53, м. Чернігів,14000

До відповідача: Комунального лікувально-профілактичного закладу «Бобровицька центральна районна лікарня», вул.О.Бичка 1, м. Бобровиця, 17400

про стягнення 454888грн.69коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: 17.05.2016 та 24.05.2016 ОСОБА_1, представник, довіреність №1/253 від 29.01.2016

Від відповідача: 17.05.2016 та 24.05.2016 ОСОБА_2, головний бухгалтер, доручення №252 від 16.05.2016

Рішення приймається після оголошеної в судовому засіданні з 17.05.2016 по 24.05.2016 перерви на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позовом про стягнення з відповідача 401440,12грн. боргу за поставлений природний газ згідно договору №114102064RCB016 від 29.01.2016р., 6021,60грн. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції за період з 01.01.2016р. по 31.03.2016р., 3027,25грн. 3% річних за період з 11.02.2016р. по 13.04.2016р., 44399,72грн. пені за період з 11.02.2016р. по 13.04.2016р.

Представники позивача та відповідача в судовому засіданні 17.05.2016 надали клопотання про не здійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволені судом.

Представник позивача в судовому засіданні 17.05.2016 надав клопотання про залучення документів до матеріалів справи, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.05.2016 надав відзив на позовну заяву №253 від 16.05.2016, в якому зазначив, що на постачання природного газу в 1 півріччі 2016 укладено договір №005 від 15.01.2016 з переможцем відкритих торгів ТОВ «Укртранс-Енерго», фактично в перехідний період на час проведення тендерної процедури постачання природного газу в січні 2016 здійснював ТОВ «Чернігівгаз збут» згідно договору №02064RCB016 від 29.01.2016, оскільки ліміт на постачання ТОВ «Укртранс-Енерго» заявив тільки з 1 числа наступного місяця з дати підписання договору. Відповідач також у відзиві повідомляє, що визнає факт отримання у січні 2016 від ТОВ «Чернігівгаз збут» природного газу в обємі 52,147тис.куб.м газу на суму 401440,12грн., що під спожитий обєм газу в кошторисі закладу видатки заплановані. У відзиві на позовну заяву, відповідач посилаючись на неналежне фінансування Бобровицької ЦРЛ, відсутність у 2016 році кошторисних призначень на видатки щодо сплати 3% річних, втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, пені просив зменшити розмір пені за порушення строків оплати до 10% від розрахованої позивачем суми.

У судовому засіданні 24.05.2016 представник позивача надав пояснення №10-726 від 24.05.2016, в якому зазначив, що постановою НКРЕКП №1644 від 28.05.2015 видано ТОВ «Чернігівгаз збут» ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Чернігів та Чернігівської області терміном дії з 01.07.2015 по 30.06.2020. ТОВ «Чернігівгаз збут» протягом січня 2016 здійснювало постачання природного газу відповідачеві на підставі договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №114102064RCB016 від 29.01.2016, який відповідно до п.11 діє в частині постачання газу з 01.01.2016 до 31.12.2016, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Позивач вказав, що ним на січень 2016 було здійснено плановий розподіл природного газу для подальшої реалізації установами і організаціями, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які є кінцевим споживачем в обсязі 0,362800млн.куб.м газу, крім того, відповідно до місячної номінації замовника послуг транспортування за період з 01 січня по січень 2016 з газотранспортної системи для бюджету отримується всього 0,363мл.куб.м. газу. Також позивач повідомив, що відповідно до акту №44/02-16 приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ ПАТ «Укртрансгаз» здійснило відбір природного газу з ПСГ, а ТОВ «Чернігівгаз збут» прийняв природний газ в січні 2016 в обсязі 857,143тис.куб.м. Відповідно до Реєстру обсягів розподіленого природного газу споживачам ТОВ «Чернігівгаз збут» за січень 2016 було розподілено КЛПЗ «Бобровицька ЦРЛ» 52,147тис.куб.м газу, що також підтверджується актом приймання передачі протранспортованого природного газу, підписаного між ПАТ «Чернігівгаз» та КЛПЗ «Бобровицька ЦРЛ», де в графі постачальник зазначено ТОВ «Чернігівгаз збут».

Представник відповідача в судовому засіданні надав клопотання №253 від 16.05.2016 про залучення документів до матеріалів справи, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні надав клопотання №263 від 23.05.2016 про залучення документів до матеріалів справи, в т.ч клопотання №264 від 23.05.2016 про зменшення розміру пені, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

У клопотанні №264 від 23.05.2016 відповідач зазначив, що у звязку із неналежним фінансуванням Бобровицької ЦРЛ видатки на сплату суми втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, 3% річних та пені в кошторисі на 2016 рік не передбачені та просив суд зменшити розмір пені за порушення строків оплати до 10% від суми, тобто до 3000,35грн. Суд прийняв до розгляду клопотання відповідач про зменшення розміру пені.

Представник позивача у судовому засіданні усно заперечував проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи та стверджують сторони, 29.01.2016 року між позивачем (як постачальником) та відповідачем (як споживачем) було укладено договір №114102064RCB016 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів.

У преамбулі вказаного договору сторони зазначили: публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз», далі оператор ГРМ, з яким споживач уклав договір розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між споживачем та оператором ГРМ укладено на підставі заяви приєднання №094202064RCB016 від 01.01.2016.

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно умов договору він набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.01.2016 до 31.12.2016, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до п.1.3 договору плановий обсяг газу у січні становить 52,147тис.куб.м.

Згідно п.2.3 договору обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (п.4.1 договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених у заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених кодексом ГРМ.

За умовами п.2.9 договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку:

п.2.9.1 за підсумками розрахункового періоду споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобовязаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний обсяг розподіленого (про транспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

п.2.9.2 на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

п.2.9.3 споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобовязується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У п.3.2 договору сторони встановили, що ціна за 1000куб.м природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість становить 7698,2400грн. за 1000куб.м., в т.ч. ПДВ 1283,0400грн. Загальна сума договору складає 401440,12грн., в т.ч. ПДВ.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3. цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором (п.3.4 договору).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ в січні 2016 в обсязі 52,147тис.куб.м. згідно акту приймання-передачі природного газу №ЧР300000316 на суму 401440,12грн., який підписаний сторонами та скріплений їх печатками (а.с.12).

Факт прийняття відповідачем протранспортованого газу в обсязі 52,147тис.куб.м підтверджується також Актом приймання-передачі протранспортованого природного газу 87 за січень 2016, який підписаний представниками Бобровицької ДЕГГ ПАТ «Чернігівгаз» та Бобровицькою ЦРЛ, скріплений їх печатками, де постачальником визначено ТОВ «Чернігівгаз збут».

Від відповідача не надходило заперечень щодо обсягу та вартості отриманого природного газу у січні 2016 року.

Згідно п.4.1 договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

У п.4.2 договору сторони зазначили, що оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку:

п..4.2.1 договору 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

п.4.2.2 у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу.

п.4.2.3 остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Таким чином, відповідач мав розрахуватись за поставлений позивачем у січні 2016 природний газ до 10.02.2016.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У п.2.51 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що частиною першою статті 35 ГПК передбачено можливість звільнення від доказування перед судом обставин, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Визнання обставин може здійснюватися учасниками судового процесу: - в письмовій формі шляхом зазначення про таке визнання у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, поданих суду заяві, клопотанні, листі тощо; - в усній формі під час надання суду усних заяв, клопотань і пояснень; у такому разі про визнання обставин зазначається у протоколі судового засідання. Про визнання обставин може свідчити й зміст поданих суду письмових документів: претензій та відповідей на них, листів та інших письмових звернень учасників судового процесу один до одного (наприклад, лист, надісланий у відповідь на претензію, в якому зазначається про повне або часткове визнання заявленої до стягнення заборгованості).

Відповідно до ст. 22 ч. 5 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Згідно з ст. 78 ч. 5 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідач у відзиві на позов визнав факт отримання від позивача в січні 2016 природного газу в обємі 52,147тис.м.куб на суму 401440,12грн.

Як свідчать матеріали справи та визнає відповідач, останній за отриманий у січні 2016 природний газ в обсязі 52,147тис.куб.м. своєчасно не розрахувався. Заборгованість відповідача на день розгляду справи становить 401440,12грн.

У відповідності зі ст.193 Господарського кодексу України та ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За таких обставин, борг в сумі 401440,12грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три відсотки річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 6021,60грн. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції за період з 01.01.2016 по 31.03.2016, 3027,25грн. 3% річних за період з 11.02.2016 по 13.04.2016.

Дослідивши подані позивачем розрахунки, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за період з 11.02.2016 по 13.04.2016 підлягають задоволенню частково в сумі 2073,01грн., оскільки позивачем не вірно визначено кількість днів у заявленому періоді прострочки (92 дні замість 63 днів).

Позовні вимоги в частині стягнення втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції підлягають задоволенню частково в сумі 2392,58грн. за період лютий-березень 2016, оскільки позивачем проведено безпідставне нарахування інфляційних за січень 2016 року за період відсутності зі сторони відповідача прострочки виконання зобовязання по оплаті спожитого природного газу з огляду умови п.4.2.3 договору.

Згідно п.6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.216, ч.2 ст.217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Позивач просить стягнути з відповідача 44399,72грн. пені за період з 11.02.2016 по 13.04.2016.

Дослідивши поданий розрахунок пені, суд встановив, що позивачем також не вірно визначено кількість днів у заявленому періоді прострочки (92 дні замість 63днів), тому пеня підлягає нарахуванню в сумі 30404,15грн. за період з 11.02.2016 по 13.04.2016.

У відповідності до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа яка порушила зобовязання несе відповідальність за наявності її вини.

Суд при прийнятті рішення враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Як свідчать матеріали справи, природний газ, що постачається за договором №114102064RCB016 від 29.01.2016, використовується бюджетною організацією.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України також визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Враховуючи незначний період прострочки, майновий стан відповідача, який є бюджетною установою, необхідність, при цьому, проведення оплат з врахуванням бюджетних призначень, ті обставини, що поставка природного газу здійснювалась для потреб установи, що фінансуються з державного бюджету, що сплата пені в повному обсязі може спричинити ускладнення фінансового стану відповідача, а також те, що інфляційні втрати в сумі 2392,58грн. та три відсотки річних в сумі 2073,01грн., які суд визнав обґрунтованими до стягнення, частково компенсують збитки позивача у звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, суд доходить висновку за можливе зменшити розмір пені, заявленої позивачем до стягнення на 90%, керуючись нормами ст.83 п.3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України. За таких обставин, пеня підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 3040,42грн. за період з 11.02.2016 по 13.04.2016, а відповідне клопотання відповідача частковому задоволенню.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов'язання не виконав, за поставлений природний газ в повній сумі не розрахувався, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення боргу у сумі 401440,12грн., пені у сумі 3040,42грн., втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції у сумі 2392,58грн., 3% річних у сумі 2073,01грн. В решті позову відмовити.

У п.3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що судовий збір у разі зменшення розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням розяснень, зазначених у п.3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 6544,65грн. судового збору (401440,12грн.+30404,15грн.+2392,58грн.+2073,01грн.= 436309,86грн.*1,5%).

Керуючись ст.ст. 193, 230, 231, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 549, 625, 627, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 49, 77, ч.5 ст.78, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального лікувально-профілактичного закладу «Бобровицька центральна районна лікарня» (вул.О.Бичка 1, м. Бобровиця, Чернігівська обл., р/р 8939 в УДК в Бобровицькому районі МФО 853592, ідентифікаційний код 02006171) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» (вул.Любецька,68, м. Чернігів, р/р 0 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ, МФО 300647, ідентифікаційний код 39576385) 3040грн.42коп. пені, 2392грн.58коп. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, 2073грн.01коп. 3% річних, 6544грн.65коп. судового збору.

3. Стягнути з Комунального лікувально-профілактичного закладу «Бобровицька центральна районна лікарня» (вул.О.Бичка 1, м. Бобровиця, Чернігівська обл., р/р 8939 в УДК в Бобровицькому районі МФО 853592, ідентифікаційний код 02006171) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» (вул.Любецька,68, м. Чернігів, р/р 0 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ, МФО 300647, ідентифікаційний код 39576385) 401440грн.12коп. боргу.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Повний текст рішення складено 27.05.2016р.

Суддя Н.Ю.Книш