РІШЕННЯ

11.05.2016Справа №910/18313/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Жулинської О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/18313/15

за позовом комунального підприємства «Київський метрополітен», м. Київ,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

про виселення та демонтаж тимчасової конструкції (кіоску),

без участі представників учасників процесу, у зв'язку з їх неявкою,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) про виселення з орендованого майна частини переходу за адресою: станція метро «Мінська» (вестибюль № 1), загальною площею 10,98 кв.м. та демонтаж тимчасової конструкції (кіоску).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 порушено провадження у справі; призначено судовий розгляд на 11.08.2015; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент)

11.08.2015 позивач подав суду документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 розгляд справи було відкладено на 15.09.2015, у зв'язку з неявкою представників відповідача.

14.09.2015 відповідач подав суду заяву про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами звукозапису.

15.09.2015 відповідач подав суду відзив на позовну заяву та заяву про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що в провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/23860/15 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Підприємства і Департаменту про визнання продовженим договору від 30.05.2012 № 300 (далі - Договір).

15.09.2016 третя особа подала суду письмові пояснення, в яких підтримала заявлений позов та просила позовні вимоги повністю задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2015 провадження у справі було зупинено до вирішення пов'язаною з нею справи № 910/23860/15 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Підприємства і Департаменту про визнання продовженим договору від 30.05.2012 № 300.

16.03.2016 позивач подав суду заяву про поновлення провадження у справі, посилаючись на прийняття рішення 05.11.2015 Господарським судом міста Києва зі справи № 910/23860/15, залишеного без змін постановою від 29.02.2016 Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2016 поновлено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 11.05.2016.

10.05.2016 позивач подав суду письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

10.05.2016 відповідач подав суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку із хворобою представника ОСОБА_2

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі статтею 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до частини першої статті 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Відповідач як на неможливість забезпечення явки повноважного представника у судове засідання посилався на раптове захворювання представника на руках, у якого перебувають всі матеріали справи, що унеможливлює участь у справі іншого представника.

Разом з тим, копія консультаційного висновку додана до заяви як доказ захворювання незасвідчений належним чином і з нього неможливо встановити, що захворювання особи перешкоджає участі у судовому засіданні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Отже, відкладення розгляду в даній справі є недоцільним і таким, що суперечить принципу розумності строку вирішення спору.

Представники учасників процесу у судове засідання 11.05.2016 не з'явилися, вимоги ухвали суду від 29.03.2016 виконали не повністю.

Ухвали Господарського суду міста Києва були надіслані учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал.

До матеріалів справи долучено конверти з копіями ухвал суду, які були повернуті поштою з адреси відповідача з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 11.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи та на вимогу відповідача здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Розглянувши подані учасниками процесу документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

03.05.2012 Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, правонаступником якого є Департамент) (орендодавець), Підприємством і ФОП ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір, за умовами якого:

- орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 12.04.2012 № 115 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря; далі - об'єкт оренди, що знаходиться за адресою: станція метро «Мінська», Б/Н, для торгівлі непродовольчими товарами (пункт 1.1 Договору);

- Договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об'єктом оренди (пункт 1.2 Договору);

- об'єктом оренди є частина переходу, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 10,98 кв.м та зазначена в викопіюванні з Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину Договору (пункт 2.1 Договору);

- об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Підприємства (пункт 2.4 Договору);

- орендар після припинення дії Договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно за актом приймання-передачі Підприємству. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та Підприємством. У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати (пункт 4.15 Договору);

- у разі закінчення строку дії Договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди Підприємству у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії Договору (пункт 7.6 Договору);

- у разі припинення дії Договору орендар, звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро «Мінська» в термін, визначений пунктом 4.15 Договору від своїх огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті Договору умов Підприємство самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками) (підпункт 8.5.6 пункту 8.5 Договору);

- Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01.04.2012 до 29.03.2015 (пункту 9.1 Договору);

- у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені Договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною Договору (пункт 9.7 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - начальником Управління з організації договірної роботи Ридницькою І.О., яка діяла на підставі довіреності від 03.02.2012 № 24-Н; від третьої особи - заступником директора Шмуляром О.В., який діяв на підставі Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 10.07.2003 № 584/744, та відповідачем - ОСОБА_1, скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не розірвано, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, укладений учасниками процесу Договір за своєю правовою природою є договором з оренди комунального майна.

Судом встановлено, що третя особа передала, а відповідач прийняв частину переходу, що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 07.07.2012, який підписано повноважними представниками учасників процесу і скріплено печатками.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Господарський суд міста Києва зупиняв розгляд даної справи до вирішення, пов'язаною з нею справи № 910/23860/15 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Підприємства і Департаменту про визнання продовженим Договору.

Господарським судом міста Києва було прийнято рішення 05.11.2015 зі справи № 910/23860/15, яке залишено без змін постановою від 29.02.2016 Київського апеляційного господарського суду, про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини третьої статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2015 було встановлено таке:

- 02.02.2015 Департамент листом №062/07/14-1017 повідомив ОСОБА_1 про припинення Договору та зауважив про необхідність повернення об'єкта оренди за актом приймання - передавання Підприємству. Лист надіслано на адресу ОСОБА_1 18.02.2015 (фіскальний чек відділу поштового зв'язку - в матеріалах справи);

- у відповіді на вказаний лист ОСОБА_1 просила переглянути позицію Департаменту щодо непродовження договору оренди (Департамент отримав лист позивача 17.03.2015;

- 29.04.2015 Департамент листом № 062/07/14-4841 повторно інформував ОСОБА_1 про припинення Договору, який було цього ж дня надіслано, про що свідчить фіскальний чек про надання послуг поштового зв'язку від 29.04.2015. ОСОБА_1 відмовилася від отримання кореспонденції, внаслідок чого лист від 29.04.2015 повернуто 05.06.2015 підприємством зв'язку за закінченням терміну зберігання;

- наведене вище свідчить про дотримання орендодавцем передбаченого статтею 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» порядку повідомлення орендаря про припинення Договору в зв'язку із закінченням строку, у зв'язку з чим, за відсутності даних щодо наміру орендодавця в подальшому передавати майно у оренду, Договір є припиненим з 29.03.2015.

Таким чином, вказаним рішенням встановлено, що Договір припинив свою дію з 29.03.2015; відсутні підстави для продовження дії Договору.

Разом з тим, відповідачем при розгляді даної справи також не подано доказів, що підтверджують продовження строку дії Договору та укладення учасниками додаткової угоди про це.

Доводи відповідача про те, що Підприємство не є належним позивачем у даній справі спростовується, тим, що Підприємство є балансоутримувачем орендованого майна; учасником Договору; за умовами Договору саме позивачу відповідач зобов'язаний повернути орендоване майно.

Отже, саме права та законні інтереси Підприємства є порушеними внаслідок неповернення ФОП ОСОБА_1 орендованого майна.

Судом встановлено, що відповідач після закінчення строку дії Договору, а саме 29.03.2015, орендоване майно позивачу у 30 денний строк не повернув, чим порушив умови Договору; доказів протилежного суду не подано.

Позивач також надсилав відповідачу листи про не продовження строку дії Договору та з вимогою повернути майно та звільнити його від огороджуючих конструкцій (лист від 31.03.2015 № 170-НДД; лист від 17.04.2015 № 269-НДД, який отримано ОСОБА_1 05.05.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень).

Відповідно до частини першої статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Оскільки, відповідач в добровільному порядку умови Договору не виконав, орендоване майно не звільнив та позивачу не повернув, то позовні вимоги підлягають задоволенню

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (02222, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_1) з нерухомого майна (частини переходу), визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро «Мінська» (вестибюль № 1), Б/Н, загальною площею 10,98 кв. м.

3. Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (02222, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_1) демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (02222, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_1) та знаходяться за адресою: станція метро «Мінська» (вестибюль № 1), Б/Н, загальною площею 10,98 кв. м.

4. Стягнути з фізичної особу-підприємця ОСОБА_1 (02222, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_1) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь комунальному підприємству «Київський метрополітен» (03056, м. Київ, пр-т Перемоги, 35; ідентифікаційний код: 03328913) 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. судового збору.

5. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 17.05.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук