РІШЕННЯ

16 травня 2016 року Справа № 913/425/16

Провадження № 9пд/913/425/16

за позовом керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури, м. Сєвєродонецьк Луганської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державний навчальний заклад «Сєвєродонецьке вище професійне училище», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про визнання договору оренди недійсним та зобов'язання повернути майно

суддя Ворожцов А.Г.

секретар судового засідання Морозова С.В.,

у засіданні брали участь:

від заявника - Великодна К.В., прокурор, посвідчення № 029423 видане 02.10.2014,

від позивача - представник не прибув,

від відповідача - не прибув,

від третьої особи - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

суть спору: до суду в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області звернувся керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій заявлено вимоги про:

- визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 004328/09 від 08.09.2015, укладеного між сторонами, та припинення зобов'язання за ним на майбутнє;

- зобов'язання відповідача повернути позивачеві предмет оренди, а саме приміщення будівлі площею 52,8 кв.м, вартістю 82100,00 грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, у судове засідання не прибув, явку повноважного представника у засідання суду не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином. В пункті 3.9.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 № 18 зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

З метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд на адресу відповідача направляв копії процесуальних документів.

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки неявка в судове засідання останнього не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за його відсутності, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

Третя особа без самостійних вимог, ДНЗ "Сєвєродонецьке вище професійне училище", відзив на позовну заяву не надала, участь представника у судовому засіданні не забезпечила.

Оцінивши обставини справи, вислухавши доводи прокурора, суд дійшов наступного висновку.

Прокурор звернувся до суду з даним позовом відповідно до повноважень, наданих йому ст. 121 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Під час проведення Сєвєродонецькою місцевою прокуратурою Луганської області перевірки щодо вивчення стану збереження мережі дитячих закладів було встановлено, що у порушення ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 004328/09 від 08.09.2015 (а.с. 37-40).

Відповідно до п. 1.1 спірного договору РВ ФДМУ (орендодавець) за актом приймання-передачі майна від 08.09.2015 (а.с. 41) передало, а фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (орендар) прийняв у строкове платне користування державне окремо визначене майно - нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 52,8 кв. м. на першому поверсі триповерхової будівлі навчального корпусу № 3, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, та обліковується на балансі Державного навчального закладу "Сєвєродонецьке вище професійне училище". Майно передано в оренду з метою розміщення складу.

Строк дії договору з 08.09.2015 до 06.09.2018 включно.

Відповідно до п. 7.1 Статуту навчального закладу його фінансування у межах обсягів державного замовлення здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Заклад є державним навчальним закладом державної форми власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" передбачено, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що об'єкт освіти - це не лише навчальний заклад, а й будівлі, споруди, обладнання та інші цінності закладів системи освіти, тому передача будь-яких приміщень навчальних закладів в оренду суб'єктам господарювання для здійснення господарської діяльності, не пов'язаної з наданням освітніх послуг, заборонено законом.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Таким чином, доводи прокурора про те, що спірний договір оренди укладено з порушенням вимог Закону України "Про освіту" та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 Цивільного кодексу України.

За аналогічною нормою ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним.

Згідно з п. 2.7 постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 11, ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України передбачена можливість припинення господарського зобов'язання лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (здійснене користування за договором оренди).

У такому разі господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним має зазначити, що зобов'язання за договором припиняється на майбутнє.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Суд вважає, що з урахуванням вимог закону щодо належності і допустимості доказів, прокурором доведено належними доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, натомість відповідач не спростував це в належний спосіб та не довів іншого, тому позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

В укладенні спірного договору оренди вбачається вина як відповідача, так і позивача, оскільки позивач, як державний орган, на який відповідно до п. 1 Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області покладено обов'язки здійснювати реалізацію державної політики у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, не міг не усвідомлювати, що вчиняє протиправні дії, укладаючи договір оренди № 004328/09 від 08.09.2015.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача і відповідача в рівних частинах згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 004328/09 від 08.09.2015, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, та припинити зобов'язання за ним на майбутнє.

3. Зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_1, 93400, АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1, повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Луганській області, 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 32-а, код 13398493, приміщення будівлі площею 52,8 кв.м, вартістю 82100,00 грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

4. Стягнути з позивача, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області, 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 32-а, код 13398493, на користь прокуратури Луганської області, 93408, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 27, код 02909921, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

5. Стягнути з відповідача, фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, 93400, АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1, на користь прокуратури Луганської області, 93408, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 27, код 02909921, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Видати накази після набрання законної сили даним рішенням.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано - 17.05.2016.

Суддя А. Г. Ворожцов