ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016р. Справа № 914/980/16

За позовом:Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», м. Запоріжжя;
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «ІР-ТЕХ», м. Львів;
про:стягнення 2221,26 грн. страхового відшкодування в порядку регресу
Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.І.
Представники сторін:
від позивача:не зявився;
від відповідача:не зявився.

Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

11.04.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (надалі Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІР-ТЕХ» (надалі Відповідач) про стягнення 2221,26 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою суду від 14.04.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 05.05.2016р. Ухвалою від 05.05.2016р. суд відклав розгляд справи 23.05.2016р.

Представник позивача в судове засідання не зявився, в клопотанні від 17.05.2016р. №317-17/1 просить суд розглядати справу без його участі та зазначає про неможливість представлення оригіналів долучених до позову документів у звязку з їх знаходженням в м. Донецьку на території проведення АТО. Як вбачається з позовної заяви, позов обгрунтовується тим, що 01.04.2013р. між позивачем та гр. ОСОБА_1 укладено договір страхування транспортного засобу №744850, згідно якого позивачем як страховиком було застраховано майнові інтереси страхувальника, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем марки BMW E70/X5, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску. 05.11.2013р. на перехресті вул. Сербської та вул. Братів Рогатинців трапилася ДТП за участі застрахованого позивачем автомобіля та автомобіля марки КІА, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (працівника ТОВ «ІР-ТЕХ»). Постановою Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2013р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті вказаної ДТП, застрахованому позивачем автомобілю було завдано технічних пошкоджень. Збитки завдані автомобілю склали 8611,47 грн. Частину страхового відшкодування 3849,58 грн. позивачем перераховано на рахунок страхувальника, а 4800,00 грн. було зараховано страховиком та страхувальником шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. У звязку з цим, позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3 «Страхове товариство «Гарантія» (страховика винного у ДТП транспортного засобу марки КІА, державний номер НОМЕР_2) про стягнення виплаченого страхувальнику гр. ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 8611,47 грн. Рішенням господарського суду м. Києва від 29.10.2014р. у справі №910/21969/14 позовні вимоги ОСОБА_3 «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 «Страхове товариство «Гарантія» 6390,21 грн. страхового відшкодування. Відтак, позивач просить суд стягнути з ТОВ «ІР ТЕХ» (як юридичної особи, яка володіла транспортним засобом та чий працівник під час виконання трудових обовязків спричинив ДТП) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 2221,26 грн.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання повторно не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав. Поштовий конверт, яким відповідачу надсилалася ухвала про порушення провадження у справі від 14.04.2016р. повернувся з відміткою відділення звязку «за терміном зберігання». Повідомлення про вручення відповідачу ухвали про відкладення розгляду справи від 05.05.2016р., станом на день розгляду справи, до суду не поверталося. Ухвали надсилалися відповідачу на його юридичну адресу, а саме: 79000, АДРЕСА_1.

Пунктом 3.9.1. Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 3.9.2. вказаної постанови у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що неявка належним чином повідомленого відповідача не перешкоджає вирішенню спору, оскільки дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, що б розглянути спір за цими матеріалами.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013р. між позивачем (Страховик) та гр. ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено Договір страхування транспортного засобу (надалі Договір), за умовами якого позивач застрахував майновий інтерес, пов'язаний з володінням, користуванням та розпорядження транспортним засобом автомобілем марки BMW E70/X5, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, чорного кольору.

05.11.2013р. на перехресті вул. Сербська вул. Братів Рогатинців трапилася ДТП за участі застрахованого позивачем автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки КІА Carens, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день вчинення ДТП, автомобіль марки КІА Carens, державний номер НОМЕР_2 належав на праві власності ТОВ «ІР-ТЕХ», а водій вказаного автомобіля - гр. ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем.

07.11.2013р. страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку. На підставі заяви страхувальника, висновку №0287 експертного автотоварознавчого дослідження по листу ОСОБА_3 «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» від 12.11.2013р., позивачем складено страховий акт №5851 від 27.11.2013р., відповідно до якого вирішено виплатити страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 8611,47 грн., шляхом перерахування на рахунок страхувальника 3811,47 грн. та зарахування 4800,00 грн. в якості чергового річного платежу за Договором, який мав внести останній.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2013р. у справі №461/13727/13-ц встановлено, що ДТП відбулася внаслідок порушення водієм автомобіля марки КІА Carens, державний номер НОМЕР_2 вимог п.п. 10.9 ПДР України. Зазначеною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,41 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що на день ДТП 05.11.2013р., цивільно-правова відповідальність винного у ДТП водія була застрахована ОСОБА_3 «Страхове товариство «Гарантія» на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8272342 від 01.11.2013р.

У звязку з цим, в жовтні 2014р. ОСОБА_3 «УАСК АСКА» звернулося з позовом до ОСОБА_3 «СК «Гарантія» про відшкодування шкоди в порядку регресу 8611,47 грн. Рішенням господарського суду м. Києва від 29.10.2014р. у справі №910/21969/14 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 «СТ «Гарантія» на користь ОСОБА_3 «УАСК АСКА» 6390,21 грн. Дане рішення суду позивачем не оскаржувалося та у встановленому законом порядку набрало законної сили. Оскільки ухвалою господарського суду м. Києва від 03.12.2015р. у справі №910/29337/15 ОСОБА_3 «СТ «Гарантія» (ТзДВ «Гарантія») порушено провадження щодо банкрутства ТзДВ «Гарантія», позивач звернувся до господарського суду м. Києва з заявою про визнання кредитором на загальну суму 119610,00 грн. (в т.ч. 6390,21 грн., стягнутих рішенням господарського суду м. Києва від 29.10.2014р. у справі №910/21969/14). Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.03.2016р. у справі №910/29337/15 позивача визнано кредиторами страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (ідентифікаційний код 21130899).

На думку позивача, відповідач в порядку ст. 1194 ЦК України зобовязаний сплатити на його користь різницю між фактичним розміром шкоди (8611,47 грн.) та страховим відшкодуванням, яке було присуджене до стягнення зі страховика відповідача ОСОБА_3 «СК «Гарантія» на підставі господарського суду м. Києва від 29.10.2014р. у справі №910/21969/14 (6390,21 грн.), а саме 2221,26 грн.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 16-18 ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Судом встановлено, що у звязку пошкодженням застрахованим позивачем автомобіля марки BMW E70/X5, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, ОСОБА_3 «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на підставі заяви страхувальника, висновку №0287 експертного автотоварознавчого дослідження по листу ОСОБА_3 «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» від 12.11.2013р., страхового акту №5851 від 27.11.2013р. здійснено виплату страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 8611,47 грн. (з урахуванням франшизи в розмірі 800,00 грн., передбаченої п. Х частини А договору страхування). Зокрема, 3849,58 грн. перераховано страхувальнику безготівково, що підтверджується платіжним дорученням №7012 від 03.12.2013р. Крім цього, на підставі заяви страхувальника від 05.11.2013р., решту страхового відшкодування в розмірі 4800,00 грн. зараховано страховиком в якості оплати страхувальником річного страхового платежу за договором страхування транспортного засобу №7464850 від 01.04.2013р.

Таким чином, свій обовязок по сплаті страхувальнику страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку ДТП, позивач виконав в повному обсязі.

За приписами ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 15.04.2015р. у справі №910/7163/14, Законами України «Про страхування» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Так, ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Частиною 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що у звязку з виплатою страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 8611,47 грн., позивач звернувся з регресною вимогою до страховика винної у ДПТ особи ОСОБА_3 «Страхове товариство «Гарантія». Оскільки в добровільному порядку вимога виконана не була, позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 «СТ «Гарантія» про відшкодування шкоди в порядку регресу 8611,47 грн. Рішенням господарського суду м. Києва від 29.10.2014р. у справі №910/21969/14 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 «СК «Гарантія» на користь ОСОБА_3 «УАСК АСКА» 6390,21 грн. Дане рішення суду сторонами не оскаржувалося та у встановленому законом порядку набрало законної сили.

Таким чином, звернувшись до господарського суду м. Києва з вказаним позовом, позивачем було частково реалізовано право вимоги до особи, відповідальної за завдані застрахованому автомобілю збитки, а саме ОСОБА_3 «СТ «Гарантія» в розмірі 6930,21 грн.

Приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як було встановлено господарським судом з наявних матеріалів, винуватцем ДТП, яка трапилася 05.11.2013р., визнано гр. ОСОБА_4 директора ТОВ «ІР-ТЕХ», який в період з 01.11.2013р. 07.11.2013р. керував транспортним засобом марки КІА, державний номер НОМЕР_3 як водій.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому за змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як зазначив Верховний Суд України (судові палати у цивільних та господарських справах) в постанові від 10.02.2016р. у справі № 6-2878цс15, за змістом статті 1194 ЦК України в системному звязку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки відновлювальний ремонт застрахованого позивачем автомобіля згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №0287 від 12.11.2013р. становив 9411,47 грн., позивачем з вирахуванням франшизи (800 грн.) сплачено потерпілому (страхувальнику) 8611,47 грн., з яких зі страховика відповідача ОСОБА_3 «СТ «Гарантія» стягнуто на підставі рішення господарського суду м. Києва 6390,21 грн., до стягнення з відповідача, як власника автомобіля КІА, державний номер НОМЕР_2 та юридичною особою, працівником якої завдано збитки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (8611,47 грн.) і страховим відшкодуванням, яке було стягнуто з ОСОБА_3 «СТ «Гарантія» (6390,21 грн.), а саме 2221,26 грн.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІР-ТЕХ» (79000, АДРЕСА_1; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А; ) 2221,26 грн. страхового відшкодування та 1378,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 27.05.2015 р.

Суддя Крупник Р.В.