ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 травня 2016 р. Справа № 903/297/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІТО - ЛЕК», м.Харків

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2

про стягнення 98 368, 86 грн.

Суддя Пахолюк В.А.

За участю представників сторін:

від позивача: н/з,

від відповідача: н/з.

Суть спору:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІТО - ЛЕК» звернувся з позовом до господарського суду Волинської області про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 98 368, 86 грн. заборгованості за поставлений товар, в т.ч., 81 974, 05 грн. - основна заборгованість та 16 394, 81 грн. штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на укладений між сторонами договір №17-р від 31.07.2015 р., видаткові накладні № 200021842/2 від 19.08.2015 р., № 200021945/1 від 20.08.2015 р., № 200021945/2 від 20.08.2015 р., № 200022095/1 від 21.08.2015 р., № 200022222/1 від 25.08.2015 р., № 200022222/2 від 25.08.2015 р., № 200022339/2 від 26.08.2015 р., № 200022339/2 від 26.08.2015 р., № 200022446/1 від 27.08.2015 р., № 200022446/2 від 27.08.2015 р., № 200022587/1 від 28.08.2015 р., № 200022587/2 від 28.08.2015 р., № 200022731/1 від 31.08.2015 р., № 200022731/2 від 31.08.2015 р., № 200022867/1 від 02.09.2015 р., № 200022927/1 від 02.09.2015 р., № 200022927/2 від 02.09.2015 р., № 200023062/1 від 03.09.2015 р., №200023162/1 від 04.09.2015 р., № 200023162/2 від 04.09.2015 р., № 200023284/1 від 07.09.2015 р., № 200023284/2 від 07.09.2015 р., згідно яких, як зазначає позивач, ним був поставлений відповідачу товар (медичні препарати) на загальну суму 82 062, 79 грн.

Строк оплати поставленого товару сторонами визначено - протягом 20 календарних днів з моменту отримання Покупцем товару.

Відповідно до положень договору та видаткових накладних відповідачем було здійснено часткову оплату поставленого товару. Заборгованість по основній сумі боргу складає 81 974, 05 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати поставленого товару, на підставі умов договору, ст.ст.546, 548 ЦК України йому нараховано штрафні санкції.

Ухвалою суду від 06.05.2016 р. порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Відповідача зобов'язано: подати письмові обґрунтовані доводи та заперечення по суті та предмету спору, в т.ч. в частині нарахування штрафних санкцій, копію свідоцтва про державну реєстрацію СПД станом на час розгляду справи.

Позивач в письмовому клопотанні № 01-54/4507/16 від 20.05.2016 р. просить розгляд справи провести буз участі його представника. Додатково повідомляє, що відзив з запереченнями від відповідача на його адресу не надходив і сплата заборгованості відповідно до заявлених позовних вимог відповідачем не проводилась.

Відповідачем вимоги ухвали суду від 06.05.2016р. не було виконано, не представлено суду доводів та заперечень з приводу пред'явленого позову, письмових пояснень та інших витребуваних судом документів, ухвала суду повернута органами поштового зв'язку з відміткою "За зазначеною адресою відсутній".

У пункті 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. В разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно витягу з ЄДРПОУ місцезнаходження ФОП ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 куди і надсилалась ухвала суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Враховуючи, що явка відповідача в судове засідання не визнавалася обов'язковою, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за його відсутності за наявними в матеріалах справи документами у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши наявні матеріали справи, господарський суд встановив:

31.07.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІТО - ЛЕК" (Постачальник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Покупець) було укладено договір за № 17-р.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язався передати (поставити) у власність покупцю протягом дії договору товар в асортименті та кількості, вказаній в накладних, які є невід'ємною частиною даного договору. Покупець зобов'язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах, визначених даним договором.

Згідно п. 3.5. договору розрахунок за товар здійснюється по сумах, вказаних у видаткових накладних, шляхом відстрочення платежу протягом 20 календарних днів з моменту отримання товару покупцем.

Відповідно до п.3.6. договор, оплата за поставлений товар проводиться покупцем шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на умовах, зазначених в п. 3.5 даного договору. Датою оплати вважається дата надходження коштів на банківський рахунок Постачальника.

Господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, згідно із положеннями Господарського процесуального кодексу України є предметом регулювання Господарського кодексу України.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Між учасниками спору зобов'язання виникли з договору поставки, згідно якого та в силу ст. 712 Цивільного кодексу України продавець (постачальник), що здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст. ст. 11, 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, та являється однією з підстав виникнення зобов'язань.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як вбачається із матеріалів справи на виконання умов договору №17-р від 31.07.2015 р. ТзОВ «ФІТО - ЛЕК» було поставлено підприємцю ОСОБА_2 товар на загальну суму 82 062, 79 грн., що підтверджується видатковими накладними, які скріплені підписами та штампами сторін.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення договору про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов'язок сплатити за товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В порушення умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості виконав частково. Станом на день розгляду справи заборгованість складає 81 974, 05 грн.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 81 974, 05 грн. підтвержується договором №17-р від 31.07.2015 р., видатковими накладними, випискою по особових рахунках позивача від 03.02.2016 р., відповідачем не оспорена та підлягає до стягнення з " в силу ст.193 ГК України, згідно якої учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Щодо стягнення з відовідача штрафу у розмірі 20% від вартості отриманого товару, за яким допущено прострочення платежу за період з 09.09.2015р. по 19.04.2016р. в сумі 16394,81 грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до п.7.2. договору за прострочення платежу обумовленого в п.3.5. даного договору, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості одержаного товару, за яким допущено прострочення платежу.

За приписами п.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється увідсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею.

Згідно ст.ст. 546, 548 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою (штрафом. пенею), якщо це встановлено договором або законом.

З огляду на вищевикладене, та те, що сторони передбачили договором №17-р від 31.07.2015р. стягнення штрафу у розмірі 20% від вартості одержаного товару за яким допущено прострочення платежу,

Перевіривши наведений у позовній заяві розрахунок штрафу у розмірі 16 394, 81 грн. за період з 09.09.2015р. по 19.04.2016р., суд вважає його вірним та підтвердженим матеріалами справи, а позовні вимоги про стягнення з відповідача 16 394, 81 грн. штрафу заявленими з правомірних підстав.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що спір до судового розгляду доведено з вини відповідача, судовий збір в сумі 1 475, 53 грн. відповідно до ст.49 ГПК України слід покласти на нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 548, 549, 599, 610, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (45244, АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь

Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІТО - ЛЕК» (61140, м. Харків, пр. Гагаріна, 48, кв.47, ) 98 368, 86 грн. заборгованості, в т.ч., 81 974, 05 грн. - основна заборгованість та 16 394, 81 грн. штрафу, а також 1 475, 53 грн. судового збору.

Повне рішення складено 25.05.2016 р.

Суддя Пахолюк В.А.