РІШЕННЯ

16 травня 2016 року Справа № 913/418/16

Провадження №4/913/418/16

За позовом

Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», м. Харків

до Приватного підприємства «ЕСТЕТИКЦЕНТР», м.Сєвєродонецьк Луганська область

про стягнення 18 651 дол. США 70 цнт.

Суддя господарського суду Луганської області Старкова Г.М.

Секретар судового засідання Семініхіна В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, провідний юрисконсульт Східного Центру стягнення боргів Департаменту зі стягнення боргів АТ "УКРСИББАНК", довіреність № 30-2/44615 від 01.10.2015;

від відповідача - ОСОБА_2І, адвокат за свідоцтвом № 4610 від 15.02.2013, договір щодо надання правової допомоги № 01/04-16 від 01.04.2016.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за додатковою угодою № 0 від 12.09.2007 до генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) № 0 від 12.09.2007 в сумі 18651 дол. США 70 цнт., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 15715 дол. США 60 цнт., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 2936 дол. США 10 цнт.

Представник позивача у судовому засіданні 04.04.2016 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обґрунтованість позовних вимог.

Позов мотивований фактом несвоєчасного виконання відповідачем умов додаткової угоди № 0 від 12.09.2007 до генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) № 0 від 12.09.2007 в частині оплати у встановлені строки суми кредиту та процентів за користування кредитом.

До канцелярії господарського суду Луганської області 18.03.2016 згідно штемпелю вхідний № 238-385/16 від представника відповідача надійшло заперечення на позовну заяву від 15.05.2016, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що у звязку з тим, що відповідач знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції він не мав можливості користуватися грошовими коштами, які отримав від позивача, а тому він вважає, що позовні вимоги щодо стягнення відсотків за грошовими коштами є необґрунтованими. Надане заперечення на позовну заяву судом розглянуте та долучене до матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі за текстом - Банк, позивач) та Приватним підприємством «ЕСТЕТИКЦЕНТР» (далі за текстом - Позичальник, відповідач), укладено генеральний договір про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) № 0 від 12.09.2007 (далі за текстом Генеральний договір), відповідно з яким позивач зобовязався надати відповідачу кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, що дорівнює 758585 грн. 00 коп. у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобовязань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього договору оформлюється додатковою угодою до цього договору у формі окремої Індивідуальної угоди, що є невідємною частиною цього договору (п.1.1. генерального договору).

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 були внесені зміни у Статут Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк».

Відповідно до п.1.2 генерального договору відповідач повинен виконати свої зобовязання щодо повернення в повному обсязі суми використаного ліміту за цим договором в термін не пізніше 12.09.2018 і виконати всі зобовязання, передбачені індивідуального угодами в термін, встановлений індивідуальними угодами, але вбудь-якому випадку не пізніше терміну, вказаного в генеральній угоді.

За надання кредитних послуг відповідач сплачує позивачу плату за кредитні послуги, яка визначається у відповідних індивідуальних угодах (п.1.3 генерального договору). Проценти нараховуються на суму кредиту, що наданий відповідачу і ще не повернутий останнім у власність позивача ( п.1.3.5 генерального договору).

Також, між сторонами у справі укладені додаткова угода № 1 від 22.12.2008 до генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) № 0 від 12.09.2007, додаткова угода № 1 від 22.12.2008 та додаткова угода № 2 від 03.02.2009 до додаткової угоди № 0 від 12.09.2007 до генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) № 0 від 12.09.2007 та графік погашення кредиту.

На умовах додаткової угоди № 0 від 12.09.2007 до генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) № 0 від 12.09.2007 ( далі за текстом - додаткова угода) відповідач отримав кредитні кошти в сумі 70000,00 доларів США та зобовязався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до угоди, але в будь-якому випадку не пізніше 11 вересня 2015 року (п.1,п.2 індивідуальної угоди).

За користування кредитними коштами відповідач зобовязаний сплатити проценти у розмірі, передбаченому у п.3 індивідуальної угоди, а саме 12% річних за користування кредитними коштами в межах встановленого строку кредитування, та 23% річних за користування кредитними коштами понад встановленого строку кредитування.

Позивач свої зобовязання за додатковою угодою № 0 від 12.09.2007 до генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) № 0 від 12.09.2007 виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджено меморіальним ордером № НОМЕР_1 від 12.09.2007 на суму 70000,00 доларів США та не оспорюється відповідачем.

Однак, позичальник належним чином не виконує покладене на нього зобовязання за додатковою угодою, а саме в обумовлені строки не здійснює повернення банку кредиту, процентів за користування кредитом у розмірах та термінах, що передбачено умовами додаткової угоди.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобовязань, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за додатковою угодою № 0 від 12.09.2007 до генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) № 0 від 12.09.2007 в сумі 18651 дол. США 70 цнт., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 15715 дол. США 60 цнт., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 2936 дол. США 10 цнт. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на умови додаткової угоди № 0 від 12.09.2007 до генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) № 0 від 12.09.2007 та положення ст.ст. 525, 526, 530, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України.

Відповідач запереченням на позовну заяву вимоги позовних вимог відхилив, з підстав, викладених у запереченні.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи представників сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог за позовом , виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами існують кредитні відносини.

За своєю правовою природою додаткова угода № 0 від 12.09.2007 до генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) № 0 від 12.09.2007 є кредитним договором, згідно якого, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2. ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, за приписами Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 N 254, підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (п.п.4.2., 4.3.). До первинних документів відносяться меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій) (п. 4.4."б" Положення). Меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи (п. 4.6. Положення): меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України).

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні кошти у розмірі 70000,00 доларів США було видано позивачем відповідачу за позовом згідно меморіального ордеру № НОМЕР_1 від 12.09.2007 (а.с.61).

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж Кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Грошовим є зобов'язання, за яким боржник зобов'язується сплатити кредитору певну суму грошових коштів.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один субєкт господарського зобовязання повинен вчинити певну дію на користь іншого субєкта, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до ст.ст. 43, 33 Господарського процесуального кодексу України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів належного виконання зобовязань за додатковою угодою № 0 від 12.09.2007 до генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) № 0 від 12.09.2007 не надав.

Відповідач умови договору виконував неналежно та не в повному обсязі, здійснював повернення кредиту не в повних сумах та припускав порушення строків оплати. У звязку з чим, за відповідачем перед позивачем станом на 01.03.2016 утворилась загальна заборгованість за кредитним договором в сумі 15715,60 доларів США. за період з 01.10.2014 по 01.03.2016 згідно наданого позивачем розрахунку.

Також, відповідач здійснював повернення процентів за користування кредитом не в повних сумах та припускав порушення строків оплати, тому станом на 01.03.2016 утворилась заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 2936,10 доларів США за період з 01.03.2015 по 01.03.2016 згідно наданого позивачем розрахунку.

Судом встановлено факт порушення відповідачем зобовязань за додатковою угодою № 0 від 12.09.2007 до генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) № 0 від 12.09.2007, а саме: відповідач не виконав зобовязання щодо повернення кредиту, сплати відсотків в терміни, передбачені вищезазначеним договором.

Відповідач доказів належного виконання умов кредитного договору не надав, доказів оплати заборгованості за кредитами та процентами суду також не представив.

Наслідки порушення договору позичальником передбачені ч 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України відповідно до яких, якщо договором передбачений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, які належать йому згідно ст. 1048 ЦК України.

На час прийняття рішення у цій справі відповідачем не подано допустимих доказів на спростування позовних вимог, та обставин справи, встановлених судом.

Враховуючи викладене, та те, що на момент прийняття рішення у справі, у матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором в добровільному порядку, суд вважає заявлену вимогу позивача щодо стягнення з відповідача загальної заборгованості за додатковою угодою № 0 від 12.09.2007 до генерального договору про надання кредитних послуг (Індивідуальна угода) №0 від 12.09.2007 в сумі 18651,70 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом в сумі 15715,60 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 2936,10 доларів США нормативно та документально обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

У судовому засіданні 16.05.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 7580 грн. 46 коп. покладаються на відповідача.

Представником позивача до суду подано заяву, за якою позивач просить суд повернути надмірно сплачену суму судового збору за платіжним дорученням № НОМЕР_2 від 01.03.2016 у розмірі 299 грн. 31 коп., відповідно до положень ч.1 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Надмірно сплачена позивачем сума судового збору в сумі 299 грн. 31 коп. підлягає поверненню за ухвалою суду.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Приватного підприємства «ЕСТЕТИКЦЕНТР» про стягнення 18 651 дол. США 70 цнт. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ЕСТЕТИКЦЕНТР», АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», проспект Московський,60, м. Харків, , заборгованість за кредитом в сумі 15715 дол. США 60 цнт., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 2936 дол. США 10 цнт., витрати зі сплати судового збору в сумі 7580 грн. 46 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Повне рішення складено і підписано 18.05.2016.

Суддя ОСОБА_3