ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" травня 2016 р.Справа № 916/1757/14

За позовом: Одеської міської ради;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Блаз";

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області

про внесення змін до договору

Головуючий - Щавинська Ю.М.

Судді - Никифорчук М.І.

ОСОБА_1

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 223 від 11.06.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність від 26.05.2015р.

від третьої особи (Департаменту комунальної власності Одеської міської ради): ОСОБА_4 довіреність № 01-36/70 від 05.06.2015р.

від третьої особи (Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області): ОСОБА_5 довіреність № 10/3-16.0.15 від 21.03.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Одеська міська рада звернулася до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Блаз", в якій просить суд внести зміни до договору оренди землі від 18.02.2011 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у місті Одеса, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.04.2011р. за №00029, яким Одеською міською радою передано ТОВ «Блаз» (код 19368116) земельну ділянку площею 24 875 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, пров.4-й Аеропортівський, 7, терміном на 10 років, виклавши п.2.3. Договору у наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 24 875 кв.м. становить 11 014 898,75 грн., згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.01.2014р. №15/М, складеного управлінням Держземагенства у м. Одесі Одеської області», та виклавши п.4.1. Договору у наступній редакції: „Орендна плата за земельну ділянку, загальною площею 24 875 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, пров. 4-й Аеропортівський, 7, розрахована у розмірі 5% нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 550 744,94 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що згідно з п. 2.3. укладеного 18.02.2011 року між ним та відповідачем договору оренди земельної ділянки, загальною площею 24 875 кв.м., яка розташована за адресою: Одеса, пров. 4-й Аеропортівський, 7, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 8 682 192,01 грн.

Розділом 4 договору встановлені умови щодо орендної плати, а саме зазначено, що орендна плата за земельну ділянку, площею 24 875 кв.м., розрахована у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає - 347 287,68 грн. на рік (п.4.1. договору).

Як зазначає позивач у позовній заяві, рішенням Одеської міської ради від 28.12.2010 року № 41-VI було затверджено технічну документацію з нормативно-грошової оцінки земель м. Одеси (п.1), введено в дію нормативно-грошову оцінку земель м. Одеси (п.1), введено в дію нормативну грошову оцінку земель м. Одеси з 01.01.2011 року, крім випадків, визначених у п. 3 цього рішення (п.2), а також введено в дію нормативно-грошову оцінку земель м. Одеси для розрахунку річної орендної плати і плати за дольову участь у землекористуванні з 01.01.2011 року (п.3).

20.09.2011 року Одеською міською радою було прийнято рішення №1268-VI про внесення змін до вищевказаного рішення, яким п.3 рішення від 28.12.2010 року № 41-VI викладений в такій редакції: Ввести в дію затверджену п.1 цього рішення нормативну грошову оцінку земель м. Одеси для розрахунку річної орендної плати з 20.09.2011 року.

Крім того, 20.09.2011р. Одеською міською радою було прийнято рішення №1267-VI «Про затвердження фіксованих відсотків при визначенні ставок орендної за земельні ділянки в м. Одесі».

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси від 27.01.2014 р. № 15/М, який розроблено Управлінням Держземагентства у м. Одесі Одеської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що розташована за адресою м. Одеса, 4-й Аеропортівський, 7, та землекористувачем якої являється ТОВ «Блаз», площею 24 875 кв.м. становить 11 014 898,75 грн.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги відсутність реагування ТОВ „Блаз на пропозицію від 20.03.2014р. про внесення змін до договору, Одеська міська рада звернулася до суду з відповідним позовом.

Ухвалою господарського суд Одеської області від 15.05.2014 року було порушено провадження у справі № 916/1757/14 із призначенням її до розгляду у судовому засіданні 11.06.2014 року.

11.06.2014 року відповідачем було надано відзив на позовну заяву (т.1 а.с.47-48), в обґрунтування якого останній посилається на те, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що знаходиться у його користуванні, визначена невірно. Відповідач вважає, що оцінка земель під забудовою не може бути рівною оцінці земель без забудови, оскільки це суперечить державним стандартам оцінки земель, застосування яких є обовязковим згідно з ч.1 ст.18 Закону „Про оцінку земель.

Як вказує відповідач, визначення у витязі в якості земельної ділянки під забудовою усієї площі ділянки суперечить п. 2.1 договору оренди землі, відповідно до якого в користуванні у відповідача знаходиться земельна ділянка площею 24875 кв. м., в тому числі по угіддях:

- під капітальною забудовою 42,16 кв.м.;

- під тимчасовою забудовою 1,56 кв.м.;

- під проходами, проїздами 24831,11 кв.м.

Ухвалою суду від 11.06.2014 року у звязку із незявленням в судове засідання представника позивача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, неподання витребуваних ухвалою суду доказів, а також з огляду на необхідність витребування нових доказів, розгляд справи розгляд справи було відкладено на 23.06.2014 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.06.2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Крім того, ухвалою суду від 23.06.2014 року провадження у справі №916/1757/14 було зупинено до закінчення здійснення розгляду Приморським районним судом м. Одеси повязаної з нею справи №522/11050/14-а про визнання протиправними та скасування рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 року № 41-VI та рішення Одеської міської ради від 20.09.2011 року №1268-VI.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.08.2014 року вказану ухвалу суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.10.2014 року у справі № 916/1757/14 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 28.08.2014 р. та ухвалу господарського суду Одеської області від 23.06.2014р. скасовано, справу направлено для подальшого розгляду до господарського суду Одеської області.

З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 10.11.2014 року, провадження у справі № 916/1757/14 поновлено із призначенням справи до розгляду у засіданні суду.

25.11.2014 року до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи (т.2 а.с.8-9).

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначає, що нормативно-грошова оцінка земель м. Одеси у витязі № 15/М від 27.01.2014 року визначена з порушенням вимог чинного законодавства, є невірною і значно завищеною щодо земельної ділянки, яка знаходиться в його користуванні.

ТОВ «Блаз» вважає, що оцінка земель під забудовою не може співпадати з оцінкою земель без забудови, оскільки земля без забудови не використовується в господарській діяльності підприємства та не є фактором виробництва, а отже землі під дорогами та проїздами, що мають інше функціональне призначення, не дають змогу отримувати операційні, рентні доходи на відміну від земель, що знаходяться під забудовою.

У вказаному клопотанні, як і у поданому відзиві, відповідач, фактично, вказує на те, що нормативно-грошова оцінка була проведена відносно землі, яка повністю знаходиться під забудовою, що в свою чергу суперечить п. 2.1 договору оренди землі, відповідно до якого в користуванні у відповідача знаходиться земельна ділянка площею 24875 кв. м., в тому числі по угіддях:

- під капітальною забудовою 42,16 кв.м.;

- під тимчасовою забудовою 1,56 кв.м.;

- під проходами, проїздами 24831,11 кв.м..

За таких обставин відповідач вважає, що при визначенні оцінки земельної ділянки, яка знаходиться в його користуванні, в порушення вимог Закону України «Про оцінку земель» не було взято до уваги різний склад угідь земельної ділянки, у звязку із чим і просить призначити по справі судову земельно-технічну експертизу.

15.12.2014 року з приводу вказаного клопотання від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до канцелярії суду надійшли заперечення (т.2 а.с.30-31), згідно яких останній наполягає на тому, що судова експертиза повинна бути призначена лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у тому разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Заперечуючи проти задоволення клопотання, третя особа вказує на те, що наявність витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси № 15/М від 27.01.2014 року, який є належним та допустимим доказом правомірності її визначення, виключає наявність дійсної потреби у спеціальних знаннях.

Одночасно, 15.12.2014р. Департаментом комунальною власністю Одеської міської ради до канцелярії суду були подані заперечення на відзив (т.2 а.с.32-36), згідно яких останній просить задовольнити заявлені Одеською міською радою позовні вимоги.

Щодо обґрунтування визначення площі під забудовою акцентує увагу на визнанні за відповідачем права власності на обєкт нерухомості, що розташований за адресою:м. Одеса, провул. 4-й Аеропортівський, 7, та складається з літ «А» - сторожки, літ. «Б» - автозаправної станції, №1-3-огородження та майданчика, мощеного жерствою загальною площею 24181 кв.м.

Ухвалою суду від 16.12.2014 року справу №916/1757/14 було призначено до колегіального розгляду.

Розпорядженням керівника апарату суду від 16.12.2014р. призначено автоматичний розподіл справи №916/1757/14 для визначення складу колегії, за результатами якого вказану справу розподілено колегії суддів у складі: головуючий суддя Щавинська Ю.М., суддя Брагіна Я.В., суддя Погребна К.Ф.

Ухвалою суду від 16.12.2014 року справу прийнято до колегіального розгляду у вищевказаному складі суддів.

Ухвалою суду від 28.01.2015 року строк розгляду справи за клопотанням представників сторін було продовжено на пятнадцять днів та оголошено перерву до 02.03.2015 року.

24.02.2015 року до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №916/1757/14 до вирішення адміністративної справи №815/1116/15 за позовом ТОВ «Блаз» до управління Держземагенства у м. Одесі Одеської області про визнання протиправними дій та визнання недійсним витягу з технічної документації (т.2 а.с.64-65).

У засіданні суду 02.03.2015 року представник відповідача підтримав вказане клопотання, просив суд задовольнити його.

Представник позивача та представник третьої особи заперечували проти задоволення зазначеного клопотання з огляду на недоведеність повязаності вищевказаних справ.

У задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №916/1757/14 до вирішення адміністративної справи № 815/1116/15 судом було відмовлено з огляду на його необґрунтованість. Вирішуючи означене, суд дійшов до висновку, що питання правильності зазначеної у витязі інформації та, як наслідок, наявності підстав для внесення відповідних змін до договору може бути встановлене під час розгляду господарської справи та не потребує зупинення провадження.

Ухвалою суду від 02.03.2015р. у справі № 916/1754/14 було призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення вказаної експертизи було поставлено наступні питання:

1. Чи відповідає оцінка земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ТОВ «Блаз» за адресою: м. Одеса, пров. 4-й Аеропортівський, 7, площею 24875 кв.м, яка міститься у витязі з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси №15/М від 27.01.2014 року, вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, методології, методам, оціночним процедурам та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідповідності?

2. У випадку встановлення невідповідностей, визначити якою є нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, пров. 4-й Аеропортівський, 7, площею 24875 кв.м, що знаходиться у користуванні ТОВ «Блаз» згідно з договором оренди землі від 18.02.2011 року, із зазначенням чи вважається для визначення нормативної грошової оцінки землі земельна ділянка забудованою, якщо на ній знаходяться не будівлі та споруди, а проходи та проїзди, та якщо ні, зазначити нормативно-грошову оцінку по кожному з угідь?

Одночасно, ухвалою суду від 02.03.2015р., яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31.03.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 24.06.2015р., провадження у справі №916/1757/14 зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до господарського суду Одеської області.

07.09.2015р. до господарського суду Одеської області від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз за вх. № 22130/15, з огляду на відсутність фахівців для проведення такого роду експертиз, як вищевказана, надійшов лист щодо неможливості проведення експертизи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 10.09.2015р., у звязку із відрахуванням члена колегії судді Брагіної Я.В. зі штату суддів господарського суду Одеської області (наказ голови суду від 20.05.2015р. №8-к) та з огляду на закінчення повноважень члена колегії судді Погребної К.Ф., було призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1757/14, за результатами якого дану справу розподілено головуючому судді господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М. судді Горячук Н.О. та судді Желєзній С.П.

Ухвалою суду від 11.09.2015р. справу № 916/1757/14 було прийнято до провадження у вищевказаному складі суду, провадження у справі поновлено із призначенням розгляду в засіданні суду 12.10.2015р.

Ухвалою суду від 12.10.2015р. проведення призначеної у справі № 916/1757/14 судової земельно-технічної експертизи з питань, зазначених в ухвалі суду від 02.03.2015р. було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою суду від 12.10.2015р. провадження у справі 916/1757/14 було зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до господарського суду Одеської області.

22.10.2015р. матеріали справи для проведення, призначеної у справі експертизи були направлені до вищевказаної експертної установи.

23.11.2015р. до канцелярії суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання щодо погодження строків проведення експертизи та оплати її вартості.

У вказаному клопотанні судовий експерт вказує на неможливість проведення судової експертизи у строки, встановлені законодавством, з огляду на значне поточне завантаження експертів з земельно-технічних досліджень та знаходження на виконанні у експерта одночасно понад десяти експертиз різної категорії складності (в тому числі комісійних та комплексних, за кримінальними провадженнями, а також цивільними, господарськими і адміністративними справами).

Розпорядженням керівника апарату суду від 27.11.2015р., з огляду на прийняття 12.11.2015р. Верховною радою України постанови №788-VIII про звільнення члена колегії судді Горячук Н.О., було призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1757/14, за результатами якого дану справу розподілено головуючому судді господарського суду Одеської області Щавинській Ю.М. судді Никифорчуку М.І. та судді Желєзній С.П.

Ухвалою суду від 27.11.2015р. справу № 916/1757/14 було прийнято до провадження вищевказаним складом суду, провадження у справі було поновлено із призначенням розгляду клопотання експерта в засіданні суду.

Ухвалою суду від 17.12.2015р. Київському науково-дослідному інституту судових експертиз було погоджено строк для закінчення проведення експертизи до 30.04.2016р., провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення справи до господарського суду Одеської області.

08.02.2016р. до господарського суду Одеської області від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення експертизи з питань землеустрою надійшов висновок № 20456/15-41, складений 25.01.2016р. (т.3 а.с.117-125), разом із матеріалами справи № 916/1757/14.

Ухвалою суду від 16.02.2016р. провадження у справі з огляду на усунення обставин, які спричинили її зупинення, було поновлено із призначенням розгляду в засіданні суду.

Вказаною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області.

У судовому засіданні 11.03.2016р. було оголошено перерву до 06.04.2016р.

Ухвалою суду від 16.03.2016р. з огляду на те, що головуючий суддя Щавинська Ю.М. в період з 05.04.2016 року по 07.04.2016 року перебуватиме у відрядженні, розгляд справи було призначено на 08.04.2016р.

31.03.2016р. до канцелярії суду від представника Одеської міської ради надійшли письмові міркування щодо висновків експертизи (т.4а.с.4-7), згідно яких останній зазначає, що у дослідницькій частині експертного висновку зазначено, що згідно із схемою санітарно-гігієнічних факторів економіко-планувальної зони 129, земельна ділянка, яка перебуває в оренді ТОВ «Блаз» на підставі договору оренди землі від 18.02.2011 р., розташована в зоні перевищення припустимого рівня шуму.

Відповідно до таблиці 1.6. Порядку № 18/15/21/11 значення локального коефіцієнта на місцеположення земельної ділянки в межах економіко-планувальної зони у зоні перевищення припустимого рівня шуму становить від 0,90 до 0,97. В розділі 5 Технічної документації 2008 «Визначення локальних факторів, які впливають на оціночну вартість конкретної земельної ділянки і значення коефіцієнту КмЗ» вказано, що значення даного коефіцієнта становить 0,95.

З урахуванням зазначеного, вказує, що локальний коефіцієнт на місцезнаходження земельної ділянки у зоні перевищення припустимого рівня шуму, який зазначений у витязі № 15/М, відповідає даним технічної документації 2008.

Позивач стверджує, що оскільки у висновку експерта по питанню № 1 зазначено, що оцінка земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ТОВ «Блаз» за адресою: м. Одеса, пров. 4-й Аеропортівський, 7, площею 24875 кв.м., яка міститься у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель м. Одеси від 27.01.2014 р. № 15/М, не відповідає вимогам нормативно-правових актів в галузі оцінки земель, оскільки при формуванні вказаного витягу не було застосовано, зокрема, локальний коефіцієнт місцерозташування у зоні перевищення припустимого рівня шуму, дослідницька частина експертного висновку не відповідає його остаточним висновкам, що вказує на його необґрунтованість.

Водночас, позивач у поданих міркуваннях зауважує, що в рамках адміністративної справи №815/1116/15, у якій було призначено судову земельно-технічну експертизу, відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17.12.2015 р. № 14739-14742/15-41 встановлено, що при формуванні витягу від 27.01.2014 р. № 15/М з технічної документації про з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, пров. 4-й Аеропортівський, 7, та перебуває в оренді ТОВ «Блаз» на підставі договору оренди землі від 18.02.2011 р., зареєстрованого в Державному реєстрі земель 19.04.2011 р. за № 00029 правильно визначено та застосовано, зокрема, локальний коефіцієнт на місцеположення земельної ділянки у зоні перевищення припустимого рівня шуму 0,95.

З урахуванням вказаного, у позивача є сумніви щодо неупередженості судового експерта при проведенні експертизи в рамках господарської справи № 916/1757/14.

Щодо висновку експерта відносно того, що оцінка земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ТОВ «Блаз» за адресою: м. Одеса, пров. 4-й Аеропортівський, 7, площею 24875 кв.м., яка міститься у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель м. Одеси від 27.01.2014 р. № 15/М, не відповідає вимогам нормативно-правових актів в галузі оцінки земель, оскільки при формуванні вказаного витягу не було застосовано, зокрема, локальний коефіцієнт - місцезнаходження земельної ділянки на ґрунтах з несучою спроможністю менше 1,0 кг/см 2 при потужності понад два метри, вказує на те, що експертом сприйнято земельну ділянку площею 24875 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. 4-й Аеропортівський, 7, як таку, що знаходиться на ґрунтах з несучою спроможністю менше 1,0 кг/см 2 при потужності понад 2 м, оскільки на схемі таке маркування (краплинне) містить таке посилання.

При цьому позивач зауважує, що зі схеми чітко слідує, що вказане маркування (помаранчеве вкраплення) поширюється на все місто, тоді як території на ґрунтах з несучою спроможністю менше 1,0 кг/см 2 при потужності понад 2 м має відмінне маркування, а відповідні території розташовані вздовж узбережжя, і земельна ділянка за адресою: м. Одеса, пров. 4-й Аеропортівський, 7 на них не розташована.

У звязку із вказаним, на думку позивача, висновок експерта щодо необхідності застосування коефіцієнту місцезнаходження земельної ділянки на ґрунтах з несучою спроможністю менше 1,0 км/см 2 не може бути належним доказом, оскільки експерт припустився помилки у дослідницькій частині, що мало наслідок у вигляді невірного висновку.

Натомість, Одеська міська рада зазначає, що витягу від 27.01.2014 р. № 15/М з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси, яка затверджена рішенням Одеської міської ради від 28.12.2010 р. № 41-УІ, зі змінами від 20.09.2011 р. є самостійним правовим актом, який на теперішній час є чинним, не скасованим в судовому порядку, а отже правомірним.

Відтак, позивач вважає, що саме вказаний документ є належним та допустимим доказом правомірності визначення нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки.

01.04.2016р. до канцелярії суду від Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області надійшли письмові пояснення по справі (т.4 а.с.8-10), згідно яких останній повністю підтримує заявлені Одеською міською радою позовні вимоги, вважає їх законними та обґрунтованими.

Щодо висновку, складеного за результатами проведеної у справі експертизи, вказує, що експерт при виникненні труднощів щодо визначення локального коефіцієнту міг звернутися за розясненням до розробника технічної документації, до Одеської міської ради чи до нього самого, чого зроблено не було.

Щодо незастосування по висновку експерта локального коефіцієнту - місце розташування у зоні перевищення припустимого рівня шуму (санітарно-гігієнічний фактор) у витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.01.2014 р. № 15/М, третя особа вказує, що зазначений локальний коефіцієнт був застосований управлінням, про що сам експерт зазначає на арк. 8 висновку від 25.01.2016 р.

На думку третьої особи, твердження експерта щодо того, що оцінка земельної ділянки не відповідає вимогам нормативно-правовим актам, а саме технічній документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеса є незрозумілим, оскільки технічна документація не відноситься до нормативно-правових актів.

Ухвалою суду від 08.04.2016р. з огляду на необхідність витребування нових доказів, а також для додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 15.04.2016р.

14.04.2016р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позов (т.4 а.с.27), згідно якого останній вказує, що оскільки згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016р. рішення Одеської міської ради від 28.12.2010р. № 41-ІV та від 20.09.2011р. за №1268-VІ були визнані протиправними та скасовані, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки а також відповідний витяг з неї є такими, що не затверджені.

З урахуванням вказаного, на думку відповідача, підстави для перерахунку розміру орендної плати відсутні.

Судове засідання, призначене на 15.04.2016р., з огляду на перебування члена колегії судді Никифорчука М.І. з 11.04.2016р. на лікарняному, не відбулося.

Приймаючи до уваги повернення судді господарського суду Одеської області Никифорчука М.І. з лікарняного, розгляд справи було призначено на 11.05.2016р. Одночасно вказаною ухвалою було задоволено клопотання про продовження строку розгляду справи на пятнадцять днів, яке надійшло до канцелярії суду 15.04.2016р.

У судовому засіданні 11.05.2016р. представником позивача було надано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Одеським апеляційним адміністративним судом справи № 815/1116/15 за позовом ТОВ „Блаз до Управління Держгеокадастру у м. Одеса Одеської області, за участю третьої особи Одеської міської ради про визнання протиправними дій та визнання недійсним витягу з технічної документації (т.4 а.с.50-51).

В обґрунтування поданого клопотання позивач вказує, що розгляд господарської справи № 916/1757/14 є неможливим до розгляду Одеським апеляційним адміністративним судом справи адміністративної справи № 815/1116/15, оскільки предметом спору по вказаній справі є визнання недійсним витягу з нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки, який є підставою позовних вимог в рамках справи № 916/1757/14.

Представники третіх осіб підтримали подане представником позивача клопотання про зупинення провадження у справі, наполягали на його задоволенні.

Представник відповідача в свою чергу заперечував проти його задоволення.

Приймаючи до уваги, що питання повязаності зазначених справ вже розглядалося судом в рамках даної справи за клопотанням відповідача (у судовому засіданні суду 02.03.2015 року (т.2 а.с.76-78), і суд дійшов висновку про відсутність необхідності зупинення провадження у справі (т.2 а.с.79-85), у задоволенні клопотання позивача судом відмовлено.

Доречи, суд вказує, що при розгляді відповідного клопотання, заявленого відповідачем, представник позивача та представник третьої особи категорично заперечували проти його задоволення з огляду на недоведеність повязаності вищевказаних справ.

Представник третьої особи (Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області) в засіданні суду 11.05.2016р. заявив усне клопотання про направлення матеріалів справи до експертної установи на доопрацювання.

У задоволенні вказаного клопотання судом, з огляду на те, що нормами Господарського процесуального кодексу України та Закону України „Про судову експертизу не передбачено направлення матеріалів справи на доопрацювання судовому експерту, було відмовлено.

Представник позивача в засіданні суду 11.05.2016р. під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представники третіх осіб повністю підтримали позицію представника позивача, просили суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та представників третіх осіб, надані під час судового розгляду, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст.2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

За змістом положень вказаних норм, правом на предявлення позову до господарського суду наділені, зокрема, органи місцевого самоврядування, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги Одеської міської ради направлені на внесення змін до договору оренди землі, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю „Блаз, з підстав зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки, затвердженої рішенням Одеської міської ради, та відповідно зміни розміру орендної плати.

Оцінюючи заявлені Одеською міською радою позовні вимоги щодо внесення змін до умов договору оренди землі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, 18.02.2011р. між Одеською міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Блаз (Орендар) укладено договір оренди землі (т.1а.с.14-18), відповідно до умов якого Орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі» та рішення ОМР № 6013-ІV від 13.07.2010 року передає, а Орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельну ділянку загальною площею 24875 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Малиновський район, провул. 4-й Аеропортівський, 7, згідно з планом земельної ділянки, який є невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.1, договір укладено терміном на 10 років для експлуатації та обслуговування відкритої складської площадки.

Пунктом 2.3 договору від 18.02.2011 року визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 8 682 192,01 грн. з урахуванням індексації за 2008-2010 роки, згідно довідки-витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси № 220-03/М від 02.07.2008р., складеної Управлінням земельних ресурсів у м. Одесі Головного управління земельних ресурсів у Одеській області Державного агентства земельних ресурсів України

Згідно п. 4.1 вищевказаного договору, орендна плата за земельну ділянку площею 24875 кв.м. розрахована у розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 347 287,68 грн. на рік.

Разом з цим, пунктом 4.2 договору встановлено, що розмір орендної плати встановлюється за домовленістю сторін згідно рішення Одеської міської ради № 4247-ІV від 15.07.2005р. у відповідності до розрахунку розміру орендної плати та може збільшуватись Одеською міською радою в межах передбачених законодавством в залежності від збільшення ринкової вартості земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні.

Приписами п. 4.4 договору сторони встановили, що Орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності.

Умови цього договору щодо розміру орендної плати можуть бути змінені за згодою обох сторін, шляхом укладання відповідних угод, які мають бути нотаріально посвідчені та будуть невідємними частинами цього договору, крім випадків:

- зміни розміру земельного податку відповідно до чинного законодавства України;

- коригування „Грошової оцінки земель м. Одеси, яка затверджується рішенням Одеської міської ради;

- зміни функціонального призначення будівлі бо її частини.

У цих випадках розмір орендної плати змінюється Орендодавцем.

Проаналізувавши умови вказаного договору, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою відноситься до договору оренди землі.

У відповідності до положень ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Крім того, статтею 30 Закону України "Про оренду землі" також передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення такої згоди спір вирішується в судовому порядку.

При цьому, відповідно до п.12.1 договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2014 року Департаментом комунальної власності Одеської міської ради на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю „Блаз було направлено пропозицію №01-13/2353 (т.1а.с.24) щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати шляхом підписання додаткового договору в строк до 07.04.2014 року. У встановлений термін відповідач не надав відповіді на вказану пропозицію.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Отже, надсилання відповідачу пропозицій про внесення змін до спірного договору оренди є виключно правом, а не обов'язком позивача, тому навіть недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 ГК України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди земельної ділянки не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору.

Аналогічну правову позицію про те, що недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 ГК України не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача та вирішити спір в судовому порядку, викладено у постанові Вищого господарського суду України від 12 червня 2012 року у справі № 17/5005/8502/2011 та у постанові Верховного суду України від 20.11.2012 року у справі № 28/5005/640/2012, яка в силу положень ст. 111-28 ГПК України є обовязковою для застосування.

З огляду на викладене, суд вважає, що спір про внесення змін до договору обґрунтовано передано на вирішення господарського суду. При цьому, суд зазначає, що позовні вимоги повністю відповідають положенням п.2.18 постанови пленуму ВГСУ №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", згідно з якою, враховуючи, що договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача внести такі зміни до договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки, та не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Згідно ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно ст.13 Закону України "Про оцінку земель", для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності проводиться обовязкова нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7 - 10 років.

Згідно до ст.20 вказаного закону за результатами, зокрема, нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, яка, відповідно до ст.23 Закону затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Відповідно до ст. 60 та ч.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності на землю належить територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах, від імені та в інтересах яких права субєкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території.

Як встановлено судом, підставою для перерахунку ТОВ «Блаз» розміру орендної плати стало рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 року №41-VI «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси» (т.2 а.с.26) та рішення від 20.09.2011 року №1268-VІ «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.09.2010р. №41-VI «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», якими було затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м. Одеси та введено її в дію для розрахунку річної орендної плати (т.2а.с.26).

Водночас, як слідує з матеріалів справи, розмір нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. 4-й Аеропортівський, 7, було визначено позивачем на підставі складеного Управлінням Держземагентства у м. Одесі Одеської області витягу з технічної документації від 27.01.2014р. № 15/М (т.1 а.с.22).

Згідно вказаного витягу, нормативна оцінка вищезазначеної ділянки становить 11 014 898,75 грн.

Згідно ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як слідує з матеріалах справи, згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2014р. у справі №522/11050/14-а (т.2 а.с.45-47), вищевказані рішення Одеської міської ради від 28.12.2010 року №41-VI та від 20.09.2011 року №1268-VІ визнано протиправними та скасовано.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016р. (т.4 а.с.28-35) вказану постанову Приморського районного суду м. Одеси залишено без змін.

Вказана ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення.

Таким чином, оскільки нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки та відповідно розрахунок розміру орендної плати за користування нею були здійснені на підставі „Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, затвердженої вищевказаними рішеннями, які на теперішній час є нечинними, у задоволенні позову Одеської міської ради слід відмовити.

При цьому факт подачі касаційної скарги на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016р. та відкриття касаційного провадження у справі №522/11050/14-а не може бути підставою для зупинення провадження у справі №916/1757/14, оскільки ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016р. є такою, що набрала законної сили, у звязку із чим не може бути поставлена під сумнів.

Суд наголошує, що згідно з позицією Європейського суду (Справа "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (п.72) „відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", параграф 61).

Крім того, постановою Вищого господарського суду України від 15.10.2014р. за скаргою Департаменту комунальної власності було скасовано ухвалу, якою провадження у справі було зупинено до розгляду адміністративної справи № 522/11050/14-а.

Разом з тим, суд вказує, що скасування судового акту, який покладено в основу ухваленого рішення, є, відповідно до п.4 ч.2 ст.112 ГПК України, підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

При цьому, суд не надає правової оцінки висновку №20456/15-41 від 25.01.2016р., складеному за результатами проведення призначеної у справі експертизи, оскільки за умови визнання недійсними рішень Одеської міської ради, на підставі яких був складений витяг з нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки, правильність або неправильність її застосування у вищезазначеному витязі не входить до предмету доведення у вказаній справі.

У звязку з відмовою в позові, на підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України обовязок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору на відповідача не покладається.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 16 травня 2016 р.

Головуючий суддя Ю.М. Щавинська

Суддя М.І. Никифорчук

Суддя С.П. Жєлєзна