РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016Справа №910/6975/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго»
доПриватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа»
простягнення 2969689 грн. 08 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Гуйван Д.П. - представник за довіреністю № 10-73/5878 від 16.05.2016;

від відповідача: Чорнобай Д.В. - представник за довіреністю № 13/13 від 26.11.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.04.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» про стягнення 2969689 грн. 08 коп., з яких 1857492 грн. 00 коп. основного боргу, 82900 грн. 12 коп. 3% річних та 1029296 грн. 96 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки № 28.08/5 від 28.08.2014 не здійснив оплати за поставлений позивачем товар, у зв'язку з тим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1857492 грн. 00 коп. Крім того, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати товару, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 82900 грн. 12 коп. за період з 10.10.2014 по 04.04.2016 та інфляційні втрати у розмірі 1029296 грн. 96 коп. за період з жовтня 2014 року по січень 2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 порушено провадження у справі № 910/6975/16 та розгляд справи призначено на 17.05.2016.

17.05.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 17.05.2016 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 17.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

28.08.2014 між Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Енергомережаінвест», яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Енергомережа», (покупець) та Публічним акціонерним товариством «Полтаваобленерго» (постачальник) укладено Договір поставки № 28.08/5, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передавати (поставляти) покупцю вугілля марки АШ (0-6 мм) збагачене, а покупець зобов'язується приймати зазначене вугілля та оплачувати його вартість на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору поставки № 28.08/5 від 28.08.2014 орієнований обсяг поставки вугілля за даним договором становить 2300 тонн. Остаточний обсяг поставки вугілля по договору визначається сторонами в залежності від виробничої необхідності і доцільності та формується на підставі замовлень покупця на поставку вугілля, що були погоджені постачальником.

Відповідно до п. 2.1 Договору поставки № 28.08/5 від 28.08.2014 постачальник зобов'язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вугілля за договірною ціною за 1т - 687 грн. 96 коп., в тому числі ПДВ 20% - 114 грн. 66 коп. (базова ціна вугілля).

Згідно з п. 2.2 Договору поставки № 28.08/5 від 28.08.2014 вартість вугілля за 1 т., що підлягає сплаті покупцем, складається із базової ціни вугілля із врахуванням знижок та надбавок, що розраховуються відповідно до п. 3.4 цього договору, та не включає вартість послуг з транспортування вугілля від вантажовідправника до вантажоодержувача. Послуги з транспортування вугілля оплачуються покупцем окремо на підставі виставлених постачальником рахунків, складених відповідно до первинних документів, наданих експедиторськими компаніями, належно завірені копії яких (крім залізничних накладних) постачальник зобов'язується надавати покупцю разом з рахунком на транспортування вугілля.

Відповідно до п. 2.3 Договору поставки № 28.08/5 від 28.08.2014 загальна сума договору становить 1857492 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ 20% - 309582 грн. 00 коп., і є орієнтованою.

Відповідно до п. 6.1.1 Договору поставки № 28.08/5 від 28.08.2014 покупець приймає вугілля за кількістю на підставі акту приймання-передачі (здавальний акт), оформленого уповноваженими представниками сторін та скріпленого печатками та підписами.

Згідно з п. 6.1.7 Договору поставки № 28.08/5 від 28.08.2014 здавальний акт, передбачений п. 6.1.1 договору, або двосторонній акт приймання вугілля по кількості, складений за участю постачальника згідно з п. 6.1.4 договору, є підставою для складення акту прийому-передачі партії вугілля.

Відповідно до п. 6.3 Договору поставки № 28.08/5 від 28.08.2014 вугілля вважається прийнятим покупцем за кількістю та якістю з дня підписання сторонами акту прийому-передачі партії вугілля, в якому відображається фактична кількість та якість вугілля, що надійшло від постачальника та прийняте покупцем на умовах цього договору.

Згідно з п. 10.1 Договору поставки № 28.08/5 від 28.08.2014 він набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками обох сторін та скріплення їх підписів печатками і діє до 31.12.2014.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору поставки № 28.08/5 від 28.08.2014, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до Замовлення на поставку вугілля марки АШ збагачене від 28.08.2014 (Додаток № 1 до Договору поставки № 28.08/5 від 28.08.2014), оригінал якого оглянуто судом у судовому засіданні 17.05.2016, сторони погодили здійснення позивачем поставки відповідачу товару - вугілля марки АШ збагаченого, кількістю 2700 тон.

Судом встановлено, що 28.08.2014 позивач поставив відповідачу товар - вугілля марки АШ (0-6 мм) збагачене, кількістю 2700 тон, загальною вартістю 1857492 грн. 00 коп. (разом з ПДВ), що підтверджується накладною № 19646 від 28.08.2014 та актом прийому-передачі № 2 від 28.08.2014, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками позивача та відповідача (належним чином засвідчена копії долучені позивачем до позовної заяви).

При цьому, у вказаних накладній та акті прийому-передачі міститься посилання на Договір поставки № 28.08/5 від 28.08.2014, що свідчить про те, що поставка товару здійснювалась відповідно до умов вказаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 3.1 Договору поставки № 28.08/5 від 28.08.2014 покупець оплачує партію вугілля у розмірі 100% її вартості, вказаної в акті прийому-передачі партії вугілля, протягом 30 банківських днів з моменту підписання сторонами вказаного акту.

Таким чином, враховуючи дату акту прийому-передачі № 2 - 28.08.2014, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити поставлений позивачем товар за вказаним актом у строк до 09.10.2014 (включно).

Судом встановлено, що відповідач не здійснив оплату за поставлений позивачем товар за актом прийому-передачі № 2 від 28.08.2014 та накладною № 19646 від 28.08.2014, що не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у розмірі 1857492 грн. 00 коп., у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1857492 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» у розмірі 1857492 грн. 00 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» суми основного боргу у розмірі 1857492 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати товару, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 82900 грн. 12 коп. за період з 10.10.2014 по 04.04.2016.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку в його необгрунтованості, оскільки позивачем не враховано при здійсненні розрахунку 3% річних, що кількість днів у 2016 році становить 366 календарних днів.

З огляду на вищевикладене суд здійснив власний розрахунок 3% річних (в межах заявленого позивачем періоду нарахування):

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів, грн.
1857492,0010.10.2014 - 31.12.20154483%68396,42
1857492,0001.01.2016 - 04.04.2016953%14464,08
Всього:82860,50
Таким чином, обґрунтованим розміром 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача за прострочення виконання ним грошового зобов'язання з оплати вартості поставленого позивачем товару за актом прийому-передачі № 2 від 28.08.2014 та накладною № 19646 від 28.08.2014, є 82860 грн. 50 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» 3% річних у розмірі 82900 грн. 12 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 82860 грн. 50 коп.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1029296 грн. 96 коп. за період з жовтня 2014 року по січень 2016 року.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його обгрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» інфляційних втрат у розмірі 1029296 грн. 96 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Енергомережа» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 12; ідентифікаційний код: 32113410) на користь Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (36022, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Старий Поділ, буд. 5; ідентифікаційний код: 00131819) суму основного боргу у розмірі 1857492 (один мільйон вісімсот п'ятдесят сім тисяч чотириста дев'яносто дві) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 82860 (вісімдесят дві тисячі вісімсот шістдесят) грн. 50 коп., інфляційні втрати у розмірі 1029296 (один мільйон двадцять дев'ять тисяч двісті дев'яності шість) грн. 96 коп. та судовий збір у розмірі 44544 (сорок чотири тисячі п'ятсот сорок чотири) грн. 75 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 23.05.2016

Суддя І.М. Отрош