РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016Справа №910/32551/15

За первісним позовом Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Блек Сі"

третя особа-1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача за первісним позовом - Служба автомобільних доріг в Одеській області

третя особа-2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача за первісним позовом - Фонд державного майна України

про стягнення грошових коштів

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Блек Сі"

до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний"

про визнання договору недійсним

Суддя Цюкало Ю.В.

Учасники судового процесу:

від позивача за первісним позовом: Пихтін К.В. - за довіреністю від 04.01.2016 року;

Загвоздіна Л.С. - за довіреністю від 30.12.2015 року;

від відповідача за первісним позовом: Слюзар Т.І. - за довіреністю від 31.12.2015 року;

від третьої особи-1: Копущу Н.М. - за довіреністю від 25.03.2016 року;

від третьої особи-2: Качуровський В.В. - за довіреністю від 31.12.2015 року.

В судовому засіданні 11 квітня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У грудні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (позивач за первісним позовом) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Блек Сі" (відповідач за первісним позовом) про стягнення 84 264,95 грн. основного боргу, 1 113,12 грн. пені, 5 898,55 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору № УП-45 про встановлення строкового платного земельного сервітуту від 18.05.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2015 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/32551/15. Розгляд справи призначено на 01.02.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 року, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 22.02.2016 року, залучено до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Службу автомобільних доріг в Одеській області та Фонд державного майна України.

Судове засідання, призначене на 22.02.2016 року, не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Цюкало Ю.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 року розгляд справи призначено на 21.03.2016 року.

21.03.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від третьої особи-2 надійшли письмові пояснення по справі.

У березні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Блек Сі" (позивач за зустрічним позовом) до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (відповідач за зустрічним позовом) про визнання Договору № УП-45 про встановлення строкового платного земельного сервітуту від 18.05.2015 року недійсним.

За твердженнями позивача за зустрічним позовом, автомобільна дорога «Одеса - Южний» М-28 протяжністю 49 км з під'їздами має статус міжнародної автомобільної дороги загального користування державного значення, у зв'язку із чим відповідач за зустрічним позовом на підставі ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» не мав права на обмеження у вільному пересуванні відповідною дорогою, що в свою чергу зумовлює визнання Договором № УП-45 про встановлення строкового платного земельного сервітуту від 18.05.2015 року недійсним на підставі ст.ст. 203, 228 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, як такий що не відповідає інтересам держави, суспільства.

Відповідач за зустрічним позовом звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року судом прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Блек Сі" до Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" про визнання Договору № УП-45 про встановлення строкового платного земельного сервітуту від 18.05.2015 року недійсним.

В судове засідання, призначене на 21.03.2016 року, представник третьої особи-1 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представники позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом та третьої особи-2 в судове засідання з'явились, надали усні пояснення, відповіли на запитання суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 11.04.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, суд,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішень Южненської міської ради від 29.05.2002 року № 34-XXIV та від 24.04.2009 року № 1122-V Державному підприємству «Морський торговельний порт «Южний» надано на праві постійного користування земельну ділянку у місті Южному Одеської області (ділянка № 8) загальною площею 161,9594 га для експлуатації та обслуговування промислових і господарських об'єктів.

10.06.2009 року ДП «Морський торговельний порт «Южний» одержано Державний акт серії ЯЯ № 205587 на право постійного користування вказаною земельною ділянкою з кадастровим № :02:003:0013.

18.05.2015 між ДП «Морський торговельний порт «Южний» та ТОВ «Олсідс Блек Сі» укладено Договір про встановлення строкового платного земельного сервітуту (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого земельний сервітут встановлюється відносно частини земельної ділянки державної власності площею 161,9594 га кадастровий № :02:003:0013 для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту, що перебуває у постійному користуванні ДП «Морський торговельний порт «Южний», яка розташована за адресою: Одеська область, м. Южне.

Згідно умов п. 1.2. даного Договору земельний сервітут загальною площею 1,6025 га встановлюється землекористувачем в інтересах сервітуарія на право проїзду на транспортному засобі по наявній під'їзній дорозі, згідно плану меж земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху (Додаток 2 до Договору, який є невід'ємною частиною цього Договору).

Відповідно до ст. 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно вимог частин 1, 2 ст. 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 403 Цивільного кодексу України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Відповідно до частин 1, 2 404 Цивільного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 99 Земельного кодексу України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного сервітуту на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху.

Згідно вимог частин 1, 2 ст. 100 Земельного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору, в якому відображено план меж земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут, та згідно Плану меж земельної ділянки, відображеного у Державному акті серії ЯЯ № 205587 на право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим № :02:003:0013, під'їзна дорога, право проїзду по якій надано за Договором, розташована на відповідній частині вказаної земельної ділянки, яка належить ДП «Морський торговельний порт «Южний» на праві постійного користування, що також визнається всіма учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ДП «Морський торговельний порт «Южний» було позбавлено права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим № :02:003:0013 або її частиною, на якій розташована під'їзна дорога, право проїзду по якій надано за Договором, а також того, що вказане право було обмежене у встановленому законом порядку.

Таким чином, будь-які треті особи можуть користуватись земельною ділянкою з кадастровим № :02:003:0013 виключно на встановлених законом підставах для користування чужою земельною ділянкою, оскільки право володіння та користування вказаною земельною ділянкою належить виключно ДП «Морський торговельний порт «Южний».

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ч. 5 ст. 12 вказаного Закону відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права ДП «Морський торговельний порт «Южний» належить право господарського відання стосовно нежитлових будівель КПП № 10, що складаються з: літера «А» - КПП загальною площею 71,1 кв. м; літера «Б» - КПП загальною площею 7,8 кв. м з під'їзною дорогою с. Вороновка - ДП «МТП «Южний». Особа, якою передано право (власник) - Держава Україна в особі Міністерства інфраструктури України.

Відповідно до загальних положень Статуту ДП «Морський торговельний порт «Южний» затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 06.06.2013 року, зареєстрованого 25.06.2013 року (далі - Статут), Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» (далі - Підприємство) є державним підприємством і діє як комерційне підприємство, яке засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (далі - Уповноважений орган управління).

Згідно положень п. 4.1. Статуту майно Підприємства становлять оборотні та необоротні активи, а також інші цінності, вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства.

Відповідно до п. 4.2. Статуту майно підприємства є державною власністю і закріплене за ним на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном закріпленим за ним відповідно до вимог законодавства, а у випадках передбачених законодавством та нормативними актами Уповноваженого органу управління, за погодженням з Уповноваженим органом управління, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту.

Згідно положень п. 4.6. Статуту Підприємство здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності та законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 74 Господарського кодексу України державне комерційне підприємство є суб'єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту або модельного статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Таким чином, під'їзна дорога, право проїзду по якій надано за Договором, належить ДП «Морський торговельний порт «Южний» на праві господарського відання, і вказане підприємство не було позбавлено цього права у встановленому законом порядку, а відтак має виключні права щодо володіння та користування вказаним майном та право розпорядження ним за погодженням з уповноваженим органом управління.

Стосовно доводів викладених ТОВ «Олсідс Блек Сі» у зустрічному позові суд зазначає наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення» від 18.04.2012 року № 301 автомобільній дорозі «Одеса-Южний» М-28 протяжністю 49 км з під'їздами надано статус міжнародної автомобільної дороги загального користування державного значення.

Згідно наданого Фондом державного майна України витягу з Єдиного державного реєстру об'єктів державної власності державне майно - міжнародна автомобільна дорога державного значення «Одеса-Южний» /М-14/ км 13+914-км 50+312 з під'їздами км 0+000-км 5+300 перебуває на балансі Служби автомобільних доріг в Одеській області під інвентарним № М-28 від 31.12.2014 року.

В свою чергу, вказана постанова Кабінету Міністрів України не обмежує та не позбавляє ДП «Морський торговельний порт «Южний» права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим № :02:003:0013 або її частиною, на якій розташована під'їзна дорога, право проїзду по якій надано за Договором, та не припиняє право господарського відання вказаного підприємства стосовно даної дороги, а відтак не може слугувати достатньою правовою підставою для переходу майнових прав стосовно цієї дороги від ДП «Морський торговельний порт «Южний» до Служби автомобільних доріг в Одеській області.

Крім того, Фондом державного майна України також надано витяг з Єдиного державного реєстру об'єктів державної власності, згідно якого в даному реєстрі значиться, що під'їзна дорога за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, 13/1 площею 5300 погонних метрів є майном ДП «Морський торговельний порт «Южний» та перебуває на балансі вказаного підприємства під інвентарним № 24613 від 01.11.2014 року.

Наведеним також підтверджується те, що вищевказана під'їзна дорога належить на праві господарського відання ДП «Морський торговельний порт «Южний» по теперішній час.

Крім того, судом встановлені наступні фактичні обставини, які також встановлені у постановах Вищого господарського суду України від 16.10.2013 року у справі № 5017/656/2012 та від 13.05.2015 року у справі № 9163582/13.

ДП «Морський торговельний порт «Южний» є суб'єктом права постійного користування земельною ділянкою площею 161.9594 га, кадастровий № :02:003:0013, розташованою у м. Южному, Одеської області, з 1980 року. Земельна ділянка надана порту для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту.

Протягом 1980 - 1984 років ДП "Морський торговельний порт «Южний» здійснювалось будівництво комплексу району навалочних вантажів. В межах першого етапу робіт передбачалось будівництво під'їзної автомобільної дороги з асфальтобетонним покриттям від окружної дороги "Одеса - Миколаїв" до майданчику навалочних вантажів порту довжиною 5 292,33 м.

Вказана під'їзна дорога введена в експлуатацію портом, що підтверджується актом робочої комісії про приймання закінченого будівництвом об'єкта "Під'їзна автодорога до порту" від 25.12.1980р., актом робочої комісії по прийманню закінченої будівництвом під'їзної дороги від існуючої автодороги Одеса-Миколаїв до водопровідних споруд та від водопровідних споруд до адміністративного центру порту "Южний" від 29.12.1982 р., актом № 12 від 14.12.1983 р., актами №№ 1, 2, 3 на будівельні роботи від 09.01.1984 р., від 16.01.1984 р., від 19.01.1984 р., актами приймання виконаних будівництвом робіт, інвентарною карткою обліку основних засобів, бухгалтерською довідкою від 16.03.2012 р. № 104-09/133.

Зазначена під'їзна дорога перебуває на балансі ДП "Морський торговельний порт «Южний» під інвентарним № 24613, утримується та обслуговується ним, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за березень, квітень, травень, листопад 2010 р., серпень 2011 р., довідками про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2010 р., серпень 2011 р., а також ДП "Морський торговельний порт «Южний» сплачує земельний податок на ту частину земельної ділянки, на якій розташована спірна автомобільна дорога.

Із наведеного вбачається, що під'їзна дорога, право проїзду по якій надано за Договором, була збудована саме ДП "Морський торговельний порт «Южний» на земельній ділянці, яка вже на той час належала вказаному підприємству на праві постійного користування, а відтак дана дорога завжди належала державі в особі відповідного уповноваженого органу управління ДП "Морський торговельний порт «Южний» та з часу її створення і введення в експлуатацію обліковувалась на балансі даного підприємства, а також утримувалась останнім.

Отже, зазначеним підтверджується те, що від моменту створення вищевказаної під'їзної дороги, як суб'єкта майнових прав, вона перебувала у власності держави саме в особі відповідного уповноваженого органу управління ДП "Морський торговельний порт «Южний», яким на день прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2012 року № 301 являлось Міністерство інфраструктури України, а сама дорога перебувала у правомірному і відкритому володінні та користуванні ДП "Морський торговельний порт «Южний» та обліковувалась на балансі даного підприємства.

Дані обставини також свідчать про наявність законних підстав виникнення у ДП "Морський торговельний порт «Южний» права господарського відання стосовно вищезазначеної під'їзної дороги.

Викладені у постановах Вищого господарського суду України від 16.10.2013 року у справі № 5017/656/2012 та від 13.05.2015 року у справі № 9163582/13 правові висновки щодо наявності у ДП "Морський торговельний порт «Южний» права господарського відання стосовно вищевказаної під'їзної дороги, які фактично за своїм змістом є протилежними, судом не беруться до уваги, оскільки правові висновки судів не мають преюдиційного значення.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що оспорюваний Договір було укладено правомірно, а відтак зустрічний позов задоволенню не підлягає.

В свою чергу, Договором встановлюється строковий платний земельний сервітут, який набирає чинності з моменту його державної реєстрації та діє до 31.12.2027 року (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору плата за встановлення сервітуту (плата) по договору встановлюється з розрахунку за один місяць, згідно з розрахунком плати, який є невід'ємною частиною договору. Нарахування ПДВ на суму сплати за договором, здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України. Розмір плати за договором на кожний наступний рік перераховується сторонами шляхом коригування плати за право земельного сервітуту за попередній рік з урахуванням проведення щорічної індексації нормативної грошової оцінки на величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, визначеного Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин станом на 01 січня поточного року, та оформлюється розрахунком плати на відповідний рік.

Згідно з п. 3.2. Договору плата по договору вноситься сервітуарієм щомісячно не пізніше 15 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим, шляхом здійснення прямого банківського перерахування коштів на розрахунковий рахунок землекористувача, відповідно до виставленого землекористувачем рахунку.

Відповідно до розрахунку щомісячна плата за право земельного сервітуту встановлюється у розмірі 16 726,09 грн.

У разі несвоєчасного внесення плати за земельний сервітут сервітуарієм, в інтересах якого його виставлено, сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу (п. 6.2. Договору).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10.08.2015 року встановлено земельний сервітут площею 1,6025 га (земельна ділянка в Одеській області. м. Южне, кадастровий номер :02:003:0013) в інтересах відповідача на право проїзду по наявній під'їзній дорозі відповідно до плану меж земельної ділянки (Додаток № 2 до Договору).

Позивачем за первісним позовом виставлено відповідачу за первісним позовом рахунок № 316 від 31.12.2015 року на суму 9 064,46 грн. (отримано відповідачем за первісним позовом 08.06.2015 року, що підтверджується повідомленням про отримання поштового відправлення).

Додатковою угодою № 1 від 12.06.2015 року (далі - Додаткова угода № 1) сторонами погоджено, що сервітуарій сплачує землекористувачу за фактичне користування правом земельного сервітуту з 08.08.2015 року по 18.05.2015 року у сумі 231 355,20 грн. (без ПДВ) (п. 2 Додаткової угоди № 1). Крім того, цією ж додатковою угодою сторони дійшли згоди, що щомісячна плата складає 10 035,65 грн.

Позивач за первісним позовом виставив відповідачу за первісним позовом рахунок № 344 від 30.06.2015 року на суму 20 071,31 грн.

05.08.2015 року між позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом укладено Додаткову угоду № 2 (надалі - Додаткова угода № 2), за якою п. 2 Додаткової угоди № 1 з тексту останньої виключено.

Зміни, які внесені до Договору Додатковою угодою № 1 та Додатковою угодою № 2 були зареєстровані, що підтверджується відповідним витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

В подальшому позивачем за первісним позовом направлено відповідачу за первісним позовом рахунки № 418 від 31.07.2015 року на суму 20 071,31 грн., № 481 від 31.08.2015 року на суму 20 071,31 грн., № 547 від 30.09.2015 року на суму 12 042,78 грн., № 612 від 31.10.2015 року на суму 12 042,78 грн., № 687 від 30.11.2015 року на суму 12 042,78 грн.

Листом від 03.12.2015 року позивач за первісним позовом повідомив відповідача за первісним позовом про корегування загальної щомісячної плати станом на 31.12.2015 року на суму 21 141,78 грн.

Позивач за первісним позовом стверджує, що відповідач за первісним позовом допустив неналежне виконання зобов'язань за Договором № УП-45 про встановлення строкового платного земельного сервітуту від 18.05.2015 року щодо оплати користування сервітуту, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 84 264,95 грн. основного боргу, 1 113,12 грн. пені та 5 898,55 грн. штрафу.

Позивачем за первісним позовом виставлено відповідачу за первісним позовом рахунки на загальну суму 105 406,73 грн.

Листом від 03.12.2015 року позивач за первісним позовом повідомив відповідача за первісним позовом про корегування загальної щомісячної плати станом на 31.12.2015 року на суму 21 141,78 грн.

Разом з цим, доказів здійснення щомісячних виплат відповідачем за первісним позовом суду не представлено.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом, з урахуванням корегування загальної щомісячної плати станом на 31.12.2015 року, 84 264,95 грн. основного боргу (105 406,73 грн. - 21 141,78 грн.) за період частини травня 2015 року (з 18.05.2015 року по 31.05.2015 року) - листопад 2015 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 1 113,12 грн. пені та 5 898,55 грн. штрафу, суд вказує наступне.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу, наданий позивачем за первісним позовом, зважаючи на п. 6.2. Договору, ст. 232 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про обґрунтованість останнього, у зв'язку із чим з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню 1 113,12 грн. пені та 5 898,55 грн. штрафу.

Таким чином, первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача за первісним позовом, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача за первісним позовом, за яким також залишаються і судові витрати за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Блек Сі" (04655, м. Київ, вулиця Верхній вал, будинок 72, ідентифікаційний код 37392490) на користь Державного підприємства "Морський торговельний порт "Южний" (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, 13, ідентифікаційний код 04704790), грошові кошти: 84 264,95 грн. (вісімдесят чотири тисячі двісті шістдесят чотири гривні 95 копійок) основного боргу, 1 113,12 грн. пені (одна тисяча сто тринадцять гривень 12 копійок), 5 898,55 грн. (п'ять тисяч вісімсот дев'яносто вісім гривень 55 копійок) штрафу та 1 369,15 грн. (одна тисяча триста шістдесят дев'ять гривень 15 копійок) судового збору. Видати наказ.

3. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 20.05.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало