Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

12 травня 2016 року Справа № 927/187/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго",

вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_4, 15560

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,

на стороні відповідача: КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради,

просп. Перемоги, 15, м. Чернігів, 14017

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,

на стороні відповідача: ОСОБА_2,

АДРЕСА_1, 14001

Про стягнення 18414,60грн.

Суддя Моцьор В.В.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_3 (довіреність №28/1104 від 09 березня 2016),

відповідача: Шевченко О.А. - адвокат, ОСОБА_1,

третьої особи-1: не з'явився,

третьої особи-2: ОСОБА_2

В судовому засіданні 12 травня 2016 року на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічним акціонерним товариством "Чернігівобленерго" подано позов до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 18414,60грн. боргу, в тому числі 8619,08грн. заборгованості за активну електроенергію, 8031,40грн. боргу за перевищення договірної величини електроспоживання, 310,29грн. інфляційних втрат, 92,72грн. 3% річних та 1361,11грн. пені. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по договору про постачання електричної енергії №3769 від 25 січня 2010 року.

Ухвалами суду від 10 березня 2016 року, від 22 березня 2016 року, від 05 квітня 2016 року, від 13 квітня 2016 року, від 26 квітня 2016 року розгляд справи відкладався.

Ухвалою суду від 22 березня 2016 року суд залучив до участі у справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради і ОСОБА_2.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

В письмових поясненнях №35 від 04 квітня 2016 року позивач зазначив, зокрема, наступне. Пунктом 5.4 Правил користування електричною енергію, затверджених Постановою НКРЕ України від 31 липня 1996 року №28 (далі - ПКЕЕ), передбачено обов'язок заявника надати документи, необхідні для укладення договору про постачання електроенергії. При укладенні договору про постачання електричної енергії №3769 від 25 січня 2010 року з ФОП ОСОБА_1 було визначено перелік об'єктів і точок комерційного обліку споживача (Додатки №4-7 до договору) - це майстерня по ремонту автомобілів (АДРЕСА_5). Додатковою угодою №1 від 27 вересня 2012 року до переліку об'єктів споживача ввівся об'єкт лазня по АДРЕСА_6, сторонами підписано Додатки до договору №№1.1; 2.1; 5; 7.1 від 27 вересня 2012 року на підставі договору безоплатного найму приміщення між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Згідно з п.6.18 ПКЕЕ ФОП ОСОБА_1 повинен був повідомити ПАТ "Чернігівобленерго" про звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електроенергією та надати заяву щодо розірвання договору і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів. ФОП ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2016 року не звертався до ПАТ "Чернігівобленерго" стосовно розірвання договору про постачання електроенергії. Відповідач постійно сплачував кошти відповідно до виставлених рахунків. ПАТ "Чернігівобленерго" є постачальником електроенергії, а КП "Новозаводське" є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у тому числі утримання ліфтів, освітлення місць загального користування. Оплата за електроенергію, яка використовувалась для забезпечення потреб електроустановок особисто ФОП ОСОБА_1 передбачена саме договором №3769 від 25 січня 2010 року зі змінами та доповненнями. На сьогоднішній день об'єкт лазня відключено від електромереж ПАТ "Чернігівобленерго" у зв'язку з існуючою заборгованістю за електроенергію. Рахунки від 25 вересня 2015 року було сформовано на підставі показників акту контрольного огляду розрахункових засобів обліку № КО 25489 від 03 вересня 2015 року (а.с. 95-97).

В письмових поясненнях №48 від 27 квітня 2016 року позивач, зокрема, зазначив, що ФОП ОСОБА_1 не надав Акт-звіт про зняття показань приладів обліку за період вересень-жовтень 2015 року, споживачу було нараховано електроенергію на підставі п.6.39 ПКЕЕ та сформовано рахунки. Пунктом 5.4 ПКЕЕ передбачено обов'язок заявника надати документи, необхідні для укладення договору про постачання електричної енергії. ФОП ОСОБА_1 надав до Чернігівських електромереж копію договору безоплатного найму приміщення, на підставі якого укладено договір на постачання електроенергії. Жодним нормативним документом не передбачено обов'язку постачальника електроенергії щодо проведення перевірки або експертного дослідження на предмет дійсності або правомірності наданих споживачами або заявниками договорів найму або оренди приміщень. До ПАТ "Чернігівобленерго" відповідачем не було надано відомостей або документів щодо попередження про розірвання договору найму, отже у ПАТ "Чернігівобленерго" відсутні підстави для розірвання договору про постачання електроенергії. Крім того, відповідач не звертався до ПАТ "Чернігівобленерго" стосовно розірвання договору про постачання електроенергії або зміну умов даного договору (а.с. 152-154).

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, свої заперечення обґрунтовував тим, що власницею квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2. 05 серпня 2014 року між нею та КП "Новозаводське" укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та додаткову угоду до даного договору, якою, зокрема, передбачено те, що КП "Новозавдське", як виконавець за договором, щомісячно розподіляє електроенергію за показаннями загально будинкового (блочного) електролічильника у відповідності до порядку, затвердженого рішенням загальних зборів мешканців. На ОСОБА_2, як на споживача було покладено обов'язок з внесення плати у встановлені терміни за користування електроенергією. Того ж дня ОСОБА_2 було подано заяву до ПАТ "Чернігівобленерго" про переведення колишнього приміщення лазні по АДРЕСА_6 у м. Чернігові як об'єкту енергозабезпечення до житлового фонду. У вересні 2014 року ПАТ "Чернігівобленерго" повідомило, що постачання електричної енергії до квартири №109 у житловому будинку по АДРЕСА_6 у м. Чернігові буде здійснюватись як до об'єкта житлового фонду. Відповідач вважає, що протягом 2014-2015 роки електрична енергія для експлуатації квартири №109 у житловому будинку по АДРЕСА_6 у м. Чернігові ним не використовувалась, відповідний обсяг споживання було визначено та представлено до оплати власнику даної квартири ОСОБА_2 КП "Новозаводське". Додатком №4 до договору про постачання електричної енергії від 25 січня 2010 року №3769 передбачено у якості об'єкта енергоспоживання лише майстерню з ремонту автомобілів по АДРЕСА_5 у м. Чернігові і до акту-звіту про зняття показань розрахункових приладів обліку електричної енергії від 24 вересня 2015 року також було включено лише даний об'єкт. Жодних підстав для включення до рахунку №3769-09-2005 від вересня 2015 року обсягу споживання електричної енергії об'єкту по АДРЕСА_6 у м. Чернігові у позивача не існувало, як і пред'явлення до оплати рахунку від 25 вересня 2015 року №2D3769-09-2015 за споживання електричної енергії понад договірну величину на суму 7032,36грн. по даному об'єкту. Також, відповідач вважає, що позивач не надано доказів перевищення відповідачем обсягів енергоспоживання протягом розрахункових періодів з 26 вересня по 25 листопада 2015 року у розрізі об'єкту по АДРЕСА_5 у м . Чернігові.

В письмових поясненнях від 26 квітня 2016 року, представник відповідача зауважив на наступному. Договір безоплатного найму приміщення від 01 жовтня 2012 року відповідачем не підписувався і не укладався, нежитлове приміщення по АДРЕСА_6 відповідачем у користування не приймалося. Пунктом 6 Додаткової угоди №1 від 27 вересня 2012 року до договору №3769 від 25 січня 2010 року визначено, що в частині постачання електроенергії до об'єкту по АДРЕСА_6 договірні відносини за вказаним договором набирали чинності з моменту підписання даної Додаткової угоди і були дійсними до 30 вересня 2014 року, з подальшою пролонгацією згідно договору безоплатного найму приміщення від 01 жовтня 2012 року. Відповідач вважає, що між сторонами спору не існувало жодних договірних відносин щодо забезпечення відповідача електроенергією на підставі договору №3769 від 25 січня 2010 року в частині об'єкту нерухомого майна по АДРЕСА_6 у м. Чернігові. Енергопостачальна компанія не мала жодних підстав щодо укладення з відповідачем договору про постачання електричної енергії щодо об'єкту по АДРЕСА_6 згідно з вимогами ПКЕЕ. Відповідно до абз.10,12 та п.п.7.5 п.7 ПКЕЕ після 30 вересня 2014 року позивач мав вжити необхідних заходів щодо припинення енергозабезпечення об'єкту по АДРЕСА_6 або щодо приведення фактичних відносин щодо енергозабезпечення даного об'єкту у відповідність до чинного законодавства. Починаючи з 28 лютого 2014 року у позивача були в наявності усі можливості для втілення договірних відносин з ОСОБА_2 щодо споживання електроенергії. Жодних законних підстав для здійснення нарахувань за спожиту електричну енергію за тарифами для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців починаючи з 28 лютого 2014 року, як у розрізі квартири №109 у житловому будинку №1 по АДРЕСА_6 у м. Чернігові взагалі, так і ФОП ОСОБА_1 зокрема, у ПАТ "Чернігівобленерго" не існує. Станом на 25 квітня 2016 року показники приладу обліку електричної енергії, встановленого у квартирі №109 житлового будинку №1 по АДРЕСА_6 у м. Чернігові становлять 9788 кВт/год (а.с. 145-146).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: КП "Новозаводське" в письмових поясненнях №321 від 04 квітня 2016 року та №366 від 11 квітня 2016 року зазначила, що КП "Новозаводське" є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 в м. Чернігові. Між КП "Новозаводське" та ПАТ "Чернігівобленерго" укладений договір №581 від 21 травня 2008 року про постачання електричної енергії. Додатком №2.1 до даного договору передбачено постачання електричної енергії до щитової гуртожитку по АДРЕСА_6. Даний будинок обладнаний загальнобудинковим електролічильником, відповідно до показань якого ПАТ "Чернігівобленерго" виставляє КП "Новозаводське" рахунки за використану електроенергію. Квартира АДРЕСА_3 до вищевказаного договору не включена, дана квартира напряму підключена до мереж ПАТ "Чернігівобленерго". Оплата за спожиту електроенергію квартирою №109 не здійснювалась. В серпні 2014 року між КП "Новозаводське" та ОСОБА_2, яка є власником квартири АДРЕСА_3, укладений договір №18775 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Крім того, третя особа просила суд розглянути справу без участі їх представника (а.с. 94, 130).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 у судових засіданнях та письмових поясненнях від 12 травня 2016 року, які долучено судом до матеріалів справи, зазначила, що договір безоплатного найму приміщення від 01 жовтня 2012 року з відповідачем не укладався, приміщення по АДРЕСА_1 не передавалося у користування ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 була власницею лазні по АДРЕСА_6 у м. Чернігові, яку в подальшому реконструювала і стала власницею квартири №109. 05 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та КП "Новозаводське" укладено договір №18775 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Того ж дня (05 серпня 2014 року) ОСОБА_2 спільно з ФОП ОСОБА_1 було подано заяву до ПАТ "Чернігівобленерго" з інформацією про переведення колишнього приміщення лазні по АДРЕСА_6 у м. Чернігові як об'єкту енергозабезпечення до житлового фонду з метою відображення факту здійсненої реконструкції у відповідних договірних відносинах з приводу користування електричною енергією. У вересні 2014 року ПАТ "Чернігівобленерго" повідомило ОСОБА_2, що постачання електричної енергії до квартири №109 у житловому будинку АДРЕСА_1 у м. Чернігові буде здійснюватись як до об'єкту житлового фонду. Протягом 2015 року зазначена квартира використовувалась для проживання двох осіб (ОСОБА_5 та ОСОБА_6) на умовах найму житлового приміщення. Листом від 23 жовтня 2015 року КП "Новозаводське" повідомило ОСОБА_2 про існування заборгованості за послуги енергопостачання у розмірі 337,66грн. із кінцевим показником лічильника 11140 кВт/год. На даний час енергозабезпечення квартири припинено. Третя особа зауважила, що на даний час ПАТ "Чернігівобленерго" не вжито передбачених законом заходів щодо документального оформлення відносин з приводу використання нею електроенергії в квартирі №109 у житловому будинку АДРЕСА_1 у м. Чернігові та не врегульовано питання відкриття відповідного особового рахунку та здійснення належних нарахувань.

У судовому засіданні 12 травня 2016 року представник позивача подав клопотання про проведення фотозйомки та відеозапису даного судового засідання співробітниками Чернігівської обласної державної телерадіокомпанії. Суд відхилив подане клопотання, оскільки у працівників вказаної телерадіокомпанії відсутні посвідчення та редакційне завдання на проведення фотозйомки та відеозапису даного судового засідання, та долучив клопотання до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив:

25 січня 2010 року між Відкритим акціонерним товариством енергопостачальна компанія "Чернігівобленерго", правонаступником якого є Публічне акціонерним товариством "Чернігівобленерго" (далі - постачальник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - споживач), було укладено договір про постачання електричної енергії №3769 (надалі - договір) (а.с. 10-19).

Згідно п. 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 8 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.1. визначено, що під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Згідно п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.4 договору постачальник зобов'язується: виконувати умови цього договору; постачати споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору; надавати споживачу рахунки на оплату спожитої електроенергії та інших платежів за розрахунковий період у терміни визначені в додатку №3 до цього договору "Порядок розрахунків".

Згідно п. 2.3.3. договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії за діючими у цей період тарифами по класах напруги, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період, згідно з умовами додатку №3 до цього договору "Порядок розрахунків", додатку №4 до цього договору "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" та діючого законодавства.

Відповідно до вказаного додатку № 3 до договору, споживач здійснює оплату електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду, який встановлюється з „26" числа попереднього місяця по „25" число наступного місяця включно. Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше перших трьох операційних днів з дня отримання рахунку.

Згідно з п.9.4 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2010 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Судом встановлено, що доказів розірвання договору про постачання електричної енергії сторонами не надано, отже, він є продовженим.

27 вересня 2012 року між тими ж сторонами укладено Додаткову угод №1, якою сторони внесли зміни та доповнення до договору, зокрема, до переліку об'єктів споживача введено лазню по АДРЕСА_2, в зв'язку з чим сторонами було укладено та підписано додатки до договору: №1.1, №2.1, №5, №7.1 від 27 вересня 2012 року (а.с. 98-102). Також, доповнено п.9.4 договору текстом такого змісту: «В частині постачання електричної енергії на об'єкт по АДРЕСА_6 договірні відносини набирають чинності з моменту підписання даної Додаткової угоди і дійсні до 30 вересня 2014 року з подальшою пролонгацією згідно договору безоплатного найму приміщення від 01 жовтня 2012 року.» (а.с. 98-102).

Таким чином, суд дійшов висновку, що Додатковою угодою №1 внесено зміни до договору, зокрема, в частині постачання електроенергії на об'єкт по АДРЕСА_6 і саме в цій частині дана угода є дійсною на підставі договору безоплатного найму приміщення від 01 жовтня 2012 року.

В матеріалах справи наявна копія договору безоплатного найму приміщення від 01 жовтня 2012 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 (наймач) та ОСОБА_2 (наймодавець) (а.с. 103).

Згідно умов п.1 даного договору наймодавець передає, а наймач приймає у тимчасове безоплатне користування нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м. Чернігів, АДРЕСА_6, загальною площею 180,3 кв.м.; строк договору найму встановлюється з 01 жовтня 2012 року по 30 вересня 2014 року. Якщо за місяць до закінчення строку найму жодна із сторін не попередить про його розірвання, договір вважається продовженим на кожний наступний термін на тих самих умовах.

Відповідно до ч.4 ст.203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 2. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктом 4 ч.1 ст.208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно з ч.1 ст.793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Стаття 795 ЦК України передбачає, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

На вимогу ухвали суду від 13 квітня 2016 року відповідач оригінал договору безоплатного найму приміщення від 01 жовтня 2012 року не надав, натомість зауважив, що такий договір ним не укладався, що також підтвердила ОСОБА_2 в судових засіданнях.

Як вбачається з наданої відповідачем копії договору безоплатного найму приміщення від 01 жовтня 2012 року, на ньому відсутній підпис ФОП ОСОБА_1 Інших доказів, які б свідчили про передачу вищевказаного приміщення в користування ФОП ОСОБА_1 суду не надано.

Крім того, відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав від 29 травня 2012 року нежиле приміщення по АДРЕСА_6 у м. Чернігові належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 104). А 04 квітня 2016 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру №109 у житловому будинку АДРЕСА_1 у м. Чернігові, у зв'язку з реконструкцією приміщення лазні для улаштування житлової квартири, про що свідчать копії декларації про початок виконання будівельних робіт, заяви ОСОБА_2, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічного паспорта (61-71).

Отже, суд вважає, що договір безоплатного найму приміщення від 01 жовтня 2012 року між ФОП ОСОБА_1 (наймач) та ОСОБА_2 не був укладений, а тому посилання позивача на існування договірних відносин з ФОП ОСОБА_1 в частині постачання електроенергії на об'єкт по АДРЕСА_6 є хибними та такими, що не відповідають дійсності.

Судом, також, встановлено, що КП "Новозаводське" є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 в м. Чернігові. Між КП "Новозаводське" та ПАТ "Чернігівобленерго" укладений договір №581 від 21 травня 2008 року про постачання електричної енергії. Додатком №2.1 до даного договору передбачено постачання електричної енергії до щитової гуртожитку по АДРЕСА_6. Даний будинок обладнаний загальнобудинковим електролічильником, відповідно до показань якого ПАТ "Чернігівобленерго" виставляє КП "Новозаводське" рахунки за використану електроенергію. Квартира АДРЕСА_3 до вищевказаного договору не включена, дана квартира напряму підключена до мереж ПАТ "Чернігівобленерго". Оплата за спожиту електроенергію квартирою №109 не здійснювалась. В серпні 2014 року між КП "Новозаводське" та ОСОБА_2, яка є власником квартири АДРЕСА_3, укладений договір №18775 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Листом від 23 жовтня 2015 року КП "Новозаводське" повідомило ОСОБА_2 про існування заборгованості за послуги енергопостачання у розмірі 337,66грн. із кінцевим показником лічильника 11140 кВт/год. На даний час енергозабезпечення квартири припинено.

Отже, суд дійшов висновку, що відносини з приводу використання ОСОБА_2 електроенергії в квартирі №109 у житловому будинку АДРЕСА_1 у м. Чернігові з ПАТ "Чернігівобленерго" документально не оформлені та не врегульовано питання відкриття відповідного особового рахунку та здійснення належних нарахувань.

Позивач, на підставі акта про використану електроенергію від 25 вересня 2015 року (а.с. 21), споживачу виставив споживачу ФОП ОСОБА_1 рахунок за спожиту активну електроенергію №3769_09-2015 на суму 9217,48грн. (а.с. 25).

Відповідач рахунок не оплатив. Як зазначив позивач, з урахуванням переплати за попередній розрахунковий період в сумі 598,40грн., заборгованість відповідача за активну електроенергію становить 8619,08грн.

Крім того, позивачем на виконання п.5 договору, відповідачу доведено величину споживання електричної енергії:

- на розрахунковий період з 26 серпня 2015 року по 25 вересня 2015 року в розмірі 432кВт/г. В даному періоді відповідач спожив 5114 кВт/г, перевищення договірних обсягів електроспоживання становило 4682,00 кВт/г, що підтверджується актом про використану електричну енергію від 25 вересня 2015 року, актом-звітом про зняття показань розрахункових приладів обліку електричної енергії від 25 вересня 2015 року та актом контрольного огляду розрахункових засобів обліку №КО25480 від 03 вересня 2015 року (а.с. 21, 23, 24);

- на розрахунковий період з 26 вересня 2015 року по 25 жовтня 2015 року в розмірі 380кВт/г. В даному періоді відповідач спожив 419 кВт/г, перевищення договірних обсягів електроспоживання - 39 кВт/г. У зв'язку з ненаданням споживачем акту-звіту про зняття показань приладів обліку за даний період, ПАТ "Чернігівобленерго" нарахував 419 кВТ/г відповідно до п.6.39 ПКЕЕ;

- на розрахунковий період з 26 жовтня 2015 року по 25 листопада 2015 року в розмірі 156кВт/г. В даному періоді відповідач спожив 535 кВт/г, перевищення договірних обсягів електроспоживання - 39 кВт/г, що підтверджується актом про використану електроенергію від 26 листопада 2015 року (а.с. 20).

- на розрахунковий період з 26 листопада 2015 року по 25 грудня 2015 року в розмірі 156кВт/г. В даному періоді відповідач спожив 395 кВт/г, перевищення договірних обсягів електроспоживання - 239 кВт/г, що підтверджується актом про використану електроенергію від 28 грудня 2015 року (а.с. 22).

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину, споживачі сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Позивачем нарахована двократна вартість спожитої понад договірну величину електроенергії та виставлено рахунки за споживання електричної енергії понад договірну величину: №2D3769-09-2015 від 25 вересня 2015 року на суму 7032,36грн.; №2D3769-10-2015 від 27 жовтня 2015 року на суму 59,19грн.; №2D3769-11-2015 від 26 листопада 2015 року на суму 576,38грн.; №2D3769-12-2015 від 28 грудня 2015 року на суму 363,47грн. - всього на суму 8031,40грн. (а.с. 28,29,33,35).

Дані рахунки відповідачем не були сплачені, позивач вважає, що заборгованість за перевищення договірних обсягів електроспоживання становить 8031,40грн.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п.1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року №28 (надалі - ПКЕЕ), постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно з умовами п.6.1 ПКЕЕ розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Пунктами 6.6 (у редакції чинній на час виникнення та існування спірних відносин) та п.6.7 ПКЕЕ, зокрема, передбачено, що оплата електричної енергії, яка відпускається споживачу, здійснюється споживачем, як правило, у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період. Споживачі за взаємною згодою сторін (постачальника електричної енергії та споживача) можуть здійснювати оплату вартості обсягу електричної енергії плановими платежами з наступним перерахунком або оплатою, що провадиться за фактично відпущену електричну енергію. Початок та тривалість розрахункового та/або планового періоду для розрахунку плати за спожиту електричну енергію, форма та порядок оплати, терміни здійснення планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між постачальником електричної енергії та споживачем. У разі застосування порядку розрахунків плановими платежами величина планового платежу, розрахункового та планового періодів обумовлюється в договорі. Після закінчення періоду, обумовленого в договорі, здійснюється коригування обсягів оплати, що була здійснена протягом цього періоду, відповідно до фактичного обсягу спожитої електричної енергії протягом відповідного планового періоду (планових періодів). За результатами коригування перший плановий платіж наступного періоду збільшується або зменшується на відповідну величину.

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами (п.6.11 ПКЕЕ).

Відповідно до п.6.13 ПКЕЕ у передбачений договором термін за результатами розрахункового періоду споживачем, постачальником електричної енергії, електропередавальною організацією (основним споживачем) на підставі даних розрахункового обліку електричної енергії визначається фактичний обсяг переданої та поставленої споживачу (субспоживачу) електричної енергії та оформляється акт про використану електричну енергію (акт прийняття-передавання товарної продукції).

Згідно з п.6.14, 6.15, 6.16 ПКЕЕ перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії. Перевищення договірної величини електричної потужності фіксується протягом розрахункового періоду в години контролю максимуму навантаження та оформляється актом з контролю електричної потужності. Обсяг перевищення договірних величин споживання електричної енергії та/або величини потужності протягом розрахункового періоду оплачується споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до законодавства України та договору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач позовні вимоги не визнав, з підстав, викладених вище.

Судом встановлено, що в актах про використану електричну енергію за період з 25 вересня по 28 грудня 2015 року позивачем неправомірно внесено обсяги електричної енергії, які спожиті по об'єкту по АДРЕСА_2. Акт про використану електричну енергію від 25 вересня 2015 року складено позивачем на підставі акту-звіту про зняття показань розрахункових приладів обліку електричної енергії від 25 вересня 2015 року (вказано об'єкт споживача: гараж по АДРЕСА_5) та акту контрольного огляду розрахункових засобів обліку №КО25480 від 03 вересня 2015 року (вказано об'єкт споживача по АДРЕСА_2). Дані акти підписані обома сторонами (а.с. 23-24). Проте, данні внесені в ці акти є такими, що не відповідають дійсності. Позивачем був виставлений рахунок №3769_09-2015 від 25 вересня 2015 року за спожиту активну електроенергію, в який неправомірно внесено точку обліку 2: лазня по АДРЕСА_6 м Чернігів. Рахунок за споживання електричної енергії понад договірну величину від 25 вересня 2015 року так само безпідставно пред'явлено позивачем до оплати у розрізі об'єкту по АДРЕСА_2. Крім того, доказів перевищення відповідачем договірних обсягів енергоспоживання протягом розрахункового періоду з 26 вересня по 28 грудня 2015 року позивачем також не надано. Відповідач сплачував кошти за спожиту електроенергію за спірний період по об'єкту: гараж по АДРЕСА_5, який обумовлено договором.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача 310,29грн. інфляційних нарахувань за листопад, грудень 2015 року та січень 2016 року, 92,72грн. 3% річних за період з 08 жовтня 2015 року по 15 лютого 2016 року, 1361,11грн. пені за період з 08 жовтня 2015 року по 15 лютого 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача по стягненню 8619,08грн. боргу за активну електроенергію, 8031,40грн. боргу за перевищення договірної величини електроспоживання, 310,29грн. інфляційних втрат, 92,72грн. 3% річних та 1361,11грн. пені є неправомірними, такими, що не підтверджуються матеріалами справи, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1378,00грн. покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення виготовлено 17 травня 2016 року.

Суддя В.В. Моцьор