ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.05.2016 Справа № 905/1624/16

Господарський суд Донецької області в особі головуючого судді Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Татарині Б.Т., розглянувши матеріали

за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокоммуненерго» в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокоммуненерго» «Дзержинськтепломережа», м. Торець Донецької області

до відповідача Державного підприємства «Дзержинськвугілля», м. Дзержинськ Донецької області

про стягнення 848427,41 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 30.12.2015 р. № юр/3048; ОСОБА_2 довіреність від 30.12.2015 р. № юр/2984;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПРАВИ:

05.05.2016 р. Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокоммуненерго» в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокоммуненерго» «Дзержинськтепломережа» звернулося до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» заборгованості за теплову енергію в розмірі 848427,41 грн., з яких: 618694,98 грн. основна заборгованість, 16191,08 грн. 3% річних, 97734,23 грн. пеня, 115807,12 грн. інфляційні витрати.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач посилається на укладений з відповідачем договір на поставку теплової енергії № 180 від 01.11.2012 р., акти на включення/відключення опалення, рахунки з актами прийому-передачі теплової енергії, копії претензії та відповіді на претензію, розрахунок позовних вимог. Надана послуга з теплопостачання на обєкт відповідача не сплачена, що явилось підставою для звернення до суду.

Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про що свідчить підпис уповноваженої особи на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Оскільки в матеріалах справи достатньо документів для вирішення спору по суті, господарський суд вирішує справу без явки представника відповідача і ненадання ним відзиву на позов на підставі ст. 75 ГПК України.

Перевіряючи надані позивачем документи до позовної заяви, якими він обґрунтовує позовні вимоги, встановивши фактичні обставини та їх повноту, надавши юридичну оцінку цим обставинам, суд -

ВСТАНОВИВ:

Предметом позову є стягнення з відповідача заборгованості та нарахованих штрафних санкцій за послуги з теплопостачання, надані позивачем на підставі договору на поставку теплової енергії № 180 від 01.11.2012 р.

Статтею 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

При дослідженні тексту договору, на якій посилається позивач як на підставу своїх вимог, господарським судом встановлено, що за підписаним керівниками підприємств договором поставки № 180 від 01.11.2012 р. постачальник (позивач) зобовязується поставити Споживачу (відповідачу) у період з 01.11.2012 р. по 01.11.2017 р. теплову енергію для опалення в період опалювального сезону в необхідних йому обємах, а споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами у терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 6.1 розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених постанової Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України № 20 від 30.09.2011 р. та складають 905,70 грн. (без ПДВ) за 1 Гкал.

У залежності від цін на енергоносії, встановлених Кабінетом Міністрів України, іншими органами влади, постачальниками енергоносіїв тариф може змінюватися без узгодження зі Споживачем, але у відповідності до діючого законодавства.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2).

Згідно п. 6.3 Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Постачальнику вартість визначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Кінцеві розрахунки за фактично спожиту теплову енергію споживач зобовязан сплачувати не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим (п. 6.5).

В платіжному документі Споживача вказується період, за який сплачується послуга за спожиту теплову енергію. При наявності заборгованості у Споживача за послуги теплопостачання, Постачальник зараховує оплату, що надійшла, у рахунок погашення заборгованості , незалежно від призначення платежу, зазначеному у платіжному документі (крім бюджетних установ) (п. 6.6).

Споживач виконує звірку розрахунків за спожиту теплову енергію з підписанням акту звірки щомісяця (п. 6.7).

Відповідно до п. 10.1 із протоколом розбіжностей цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2017 р.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Господарським судом встановлено, що позивачем послуги з опалення обєкта відповідача надані належним чином у відповідності до умов договору, про що свідчать підписані відповідачем акти про підключення та відключення теплової енергії, акти звіряння взаємних розрахунків, акти прийому-передачі теплової енергії та відповідь на претензію № 305/юр від 29.02.2016 р., в якій відповідач визнав заборгованість в повному обсязі.

Виставлені позивачем акти підписані відповідачем, що свідчить про отримання відповідачем послуг без будь-яких зауважень.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з 6.3 Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Постачальнику вартість визначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Кінцеві розрахунки за фактично спожиту теплову енергію споживач зобовязаний сплачувати не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим (п. 6.5).

Відповідач, в порушення умов договору, отримані послуги не сплатив в повному обсязі, тому за ним утворилась заборгованість за послуги з теплопостачання на суму 618694,98 грн.

Враховуючи вищезазначене, а також доведеність наявності у відповідача заборгованості, господарський суд задовольняє вимогу про стягнення суми основної заборгованості в розмірі 618694,98 грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Вирішуючи вимогу щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 97734,23 грн. за період з 26.10.2015 р. по 25.04.2016 р., господарський суд виходить з наступного.

При нарахуванні пені застосовуються строки позовної давності згідно діючого законодавства (п.3 ст.267 Цивільного кодексу України) на дату кінця розрахункового періоду за заявою відповідача.

Вимоги ст. 232 ГК України, за якою нарахування штрафних санкцій за прострочку виконання зобовязань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців з дня, коли зобовязання повинно було бути виконано (на дату кінця розрахункового періоду).

При стягненні пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання застосовується правова норма Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», якою врегульовано обмеження строку нарахування пені і розміру, який не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ від суми боргу і шестимісячний строк.

Відповідно до відповіді на претензію позивача №305/юр від 29.02.2016 р., відповідач визнає суму боргу в повному обсязі, але не має можливості оплатити визнану заборгованість, у звязку із зупинкою роботи шахт по з видобутку вугілля, що зумовило важке фінансове становище.

Господарський суд, перевіривши розрахунок позивача, задовольняє вимоги про стягнення пені в розмірі 97734,23 грн.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України, пункт 3 статті 83 ГПК).

При вирішенні цього питання господарський суд враховує викладене в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з подальшими змінами), а також в абзацах першому-четвертому пункту 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами).

Господарський суд об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до вищенаведеного, господарський суд визнає причину неналежного виконання відповідачем свого обовязку винятковою, та зменшує розмір пені на 50% до 48867,11 грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання зобовязання. Таке нарахування є не зобовязанням кредитора, а його законним правом.

Позивач скористувався своїм правом і вимагає з винної сторони у простроченні грошового зобовязання сплати інфляційних втрат в сумі 115807,12 грн. за період з 11.03.2014 р. по 25.04.2016 р. і 3% річних в сумі 16191,08 грн. за період з 11.03.2014 р. по 25.04.2016 р.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, господарський суд, провівши власний розрахунок, задовольняє вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат та 3 % річних.

Враховуючи, що спір виник з вини відповідача, позов задоволений, судові витрати покладаються на відповідача. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись статтями 33, 34, 49, 81-1, 82, п. 3 ст. 83, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокоммуненерго» в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокоммуненерго» «Дзержинськтепломережа» про стягнення з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» заборгованості за теплову енергію в розмірі 848427,41 грн., з яких: 618694,98 грн. основна заборгованість, 16191,08 грн. 3% річних, 97734,23 грн. пеня, 115807,12 грн. інфляційні витрати, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» (, 85200, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. 50 років Жовтня) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокоммуненерго» (, 84307, Донецька область, м. Краматорськ, пров. Земляний, буд. 2) в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокоммуненерго» «Дзержинськтепломережа» (, 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Світла, буд. 5) 618694,98 грн. основної заборгованість, 16191,08 грн. 3% річних, 48867,11 грн. пені, 115807,12 грн. інфляційних витрат, 12726,41 грн. судового збору.

Суддя С.Ю. Гринько