КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2016 р. Справа№ 910/28064/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю:

від позивача: Кравченко Т.В. - представник;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи, яка не заявляє самостійих вимог на предмет спору:

Коломієць В.С. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 04.04.2016р.

у справі № 910/28064/15

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про виселення та стягнення 5 948,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про виселення та стягнення 5 948,09 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку із закінченням строку дії укладеного між сторонами спору договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в оренду від 19.07.2012 № 506 відповідачем має бути здійснена передача орендованого майна по акту прийому-передачі. Відповідач на письмову вимогу позивача про припинення дії договору та відмову від продовження його дії орендоване приміщення не звільнив, що призвело до звернення позивача до суду, з метою захисту порушеного права шляхом виселення відповідача з орендованого приміщення, зобов'язання демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції з місця оренди та стягнення 5 948,09 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2016р. позов задоволено повністю. Виселено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 з нерухомого майна (частини переходу) згідно з викопіюванням зі схеми тимчасового розташування МАФ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 8,0 кв. м.; зобов'язано відповідача демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції та стягнуто на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" основну заборгованість в сумі 5 307, 58 грн., пеню в розмірі 606, 56 грн., 3 % річних в сумі 33, 95 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654, 00грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду м. Києва від 04.04.2016 р. скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У своїй апеляційнії скарзі апелянт посилається на неповне з'ясування судом всіх обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Неповне з'ясування обставин справи полягає у наступному: доведеність повноважень у позивача направляти відмову у продовженні строку дії договору оренди на наступний термін, як неналежного орендодавця, наявність у позивача належних повноважень та правоздатності для повернення у його відання спірного приміщення та вжиття заходів для примусового виселення відповідача з орендованого майна шляхом подання позову до суду.

Серед інших підстав апелянт зазначає доведення необхідності орендованого приміщення для потреб Київської міської ради або Департаменту комунальної власності КМДА, що є необхідним для встановлення переважного права відповідача на продовження терміну дії договору оренди на наступний термін та встановлення факту направлення Київською міською радою або Департаментом комунальної власності КМДА на адресу відповідача за 3 місяці до дати закінчення терміну дії договору оренди. Також, відповідач наполягає на тому, що доказ отримання ним листа позивача №194-НДД від 31.03.2015р. про небажання та відмову в продовженні строку дії договору оренди на наступний термін не є належним та допустимим доказом у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2016р. справу прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 24.05.2016 р.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, у матеріалах справи наявні докази належного повідомлення особи про місце та дату розгляду справи (аркуш справи 194).

Явка представників учасників судового процесу не визнавалася обов'язковою. Разом з тим, будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім в даному судовому засіданні від відповідача або його представника до суду не надійшло.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Крім того, статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, виходячи зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський не бачить підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням того, що розгляд апеляційної скарги обмежений процесуальними строками, зокрема ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, а відкладення справи призведе лише до необґрунтованого затягування розгляду даної справи.

За таких обставин справи судова колегія визнала можливим розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача, повідомленого належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та надавши їм юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія встановила наступне.

Між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке в подальшому перейменоване в Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як орендодавцем, Комунальним підприємством "Київський метрополітен", як балансоутримувачем (далі - позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, як орендарем, (далі - відповідач) укладено договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в оренду від 19.07.2012 № 506 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець на підставі протоколів засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 19.04.2012 № 116 та від 03.07.2012 № 122 передає, а відповідач приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності Територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої інститутом "УКРМЕТРОТУНЕЛЬПРОЕКТ" тимчасово огороджуючими конструкціями (кіосками) відповідача (далі - об'єкт оренди), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для торгівлі непродовольчими товарами.

Пунктом 2.1. договору визначено, що об'єктом оренди є: частина переходу визначена відповідно до проектної документації, розробленої інститутом "УКРМЕТРОТУНЕЛЬПРОЕКТ" тимчасово огороджуючими конструкціями (кіосками) відповідача загальною площею 8,0 кв. м. та зазначена в викопіюванням з схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Об'єкт оренди належить до комунальної власності Територіальної громади м. Києва і знаходиться на балансі позивача (п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору за користування об'єктом оренди відповідач сплачує балансоутримувачу орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі протоколу рішення постійної комісії Київради з питань власності від 19.04.2012 № 116 та методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 № 34/6250, та на дату підписання договору в цілому складає 722,18 грн.

Розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому в поточному місяці (п. 3.2 договору).

Положеннями п. 3.6 договору визначено, що орендна плата сплачується відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності останнього не пізніше 20 числа поточного місяця на рахунок балансоутримувача.

У відповідності до п. 9.4 договору договір припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 4.15 передбачено, що відповідач після припинення дії договору зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів передати майно по акту приймання-передачі позивачу.

Відповідач зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі (п. 4.2 договору).

У відповідності до п. 6.2. договору за несвоєчасну сплату орендних платежів відповідач сплачує на користь балансоутримовича пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожен день прострочення але не більше розміру встановленого законодавством України.

Згідно п. 9.1 цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 01.04.2012 до 29.03.2015.

У відповідності до п. 8.5.6 договору, у разі припинення дії цього договору, відповідач звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю АДРЕСА_1 в термін, визначений п. 4.15 цього договор, від своїх огороджуючих конструкцій.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить державі, тому права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями Глави 58 Цивільного кодексу України та Параграфу 5 Глави 30 Розділу VI Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного і комунального майна".

Частинами 1, 3 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об'єктом оренди можуть бути державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання.

Приписом ст. 2 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна.

Відповідно до п. 2 ст. 26, п. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Спір між сторонами судового процесу виник в результаті порушення відповідачем умов договору. Відповідач після закінчення терміну дії договору орендоване приміщення не звільнив. Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості з орендної плати в період з травня 2015 по вересень 2015 в розмірі 5 948,09 грн, з яких: 5307,58 грн - основна заборгованість, пеня в сумі 606,56 грн та 3 % річних в сумі 33,95 грн.

З огляду на вищевикладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає, що рішення винесе з дотриманням норм матеріального та процесуального права та повним з'ясуванням обставин справи.

Суд вірно визначив характер спірних правовідносин та застосув норми чинного законодаства, а саме:

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч.ч. 1, 4 ст. 286 ГК України).

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Будь-яких доказів щодо погашення відповідачем суми заборгованості, наявної за договором, в сумі 5 307,58 грн., сторонами спору не подано ні до суду першої, ні апеляційної інстанції.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог, суд першої інстанції вірно застосував до відповідача господарські санкцій у вигляді пені.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідачем допущено порушення у зобов'язанні за договором, господарський суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 606,56 грн, а також трьох відсотків річних в сумі 33,95 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приписами частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму, наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Листами від 31.03.2015 № 194-НДД позивач повідомив відповідача про закінчення терміну дії договору, а також вимагав звільнити об'єкт оренди та повернути його за актом приймання - передачі позивачу. Вказаний лист відповідач отримав 03.04.2015 особисто, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи у вигляді копії.

За таких обставин, позивачем було своєчасно повідомлено відповідача про припинення терміну дії договору та передачу об'єкта оренди позивачу.

Відповідачем не надано суду доказів того, що строк дії договору було продовжено сторонами, не надано доказів повернення орендованого майна по акту приймання-передачі позивачу, як і не надано доказів того, що у відповідності до п. 8.5.6 договору відповідачем було повернуто об'єкт оренди позивачу в термін, визначений п. 4.15 договору.

Таким чином, позовні вимоги про виселення відповідача з орендованого приміщення та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції з місця оренди є обгрунтованими та вірно задоволені судом першої інстанції.

Київський апеляційний господарський суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи і наявними в них доказами.

Умовами укладеного між сторонами спору визначено, що відповідач після припинення дії договору зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів передати майно по акту приймання-передачі саме позивачу, який підписується орендодавцем.

Відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 30.06.1998 № 464-р Київський метрополітен передано у власність територіальної громади м. Києва.

На виконання вказаного розпорядження розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 28.10.1998 № 2155 "Про зарахування майна державного підприємства у комунальну власність територіальної громади м. Києва" майно Державного підприємства "Київський метрополітен" зараховано у комунальну власність.

Пунктом 5.2 Статуту Комунального підприємства "Київський метрополітен" визначено, що майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади м. Києва і закріплено за ним на праві господарського відання.

Відповідно до ст.136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, яке володіє, користується та розпоряджається майном, закріпленим за ним власником, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим кодексом та іншими законами.

До захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Враховуючи те, що майно, передача якого в оренду є предметом договору, закріплене за КП «Київський метрополітен» на праві господарського відання , а згідно з п.3.2 Статуту КП «Київський метрополітен» предметом його діяльності є, зокрема, надання в оренду приміщень, обладнання іншим підприємствам та установам, позивач наділений повноваженнями повідомляти орендаря про закінчення строку дії договору оренди та витребовувати майно після закінчення строку дії договору.

На підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва № 98 від 23.04.2003 за Комунальним підприємством "Київський метрополітен" на праві повного господарського відання було закріплено, в тому числі, АДРЕСА_1 (вказана обставина встановлена в постанові Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 у справі № 910/30695/15).

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, Комунальне підприємство "Київський метрополітен" діяв у відповідності до наданих повноважень і в рамках своєї компетенції.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі зазначає, що протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди, не отримував жодних повідмлень про відмову у продовженні терміну дії такого договору.

Згідно повідомлення про вручення №8299 (аркуш справи 28), вищевказаний лист від 31.03.2015 р. №194-НДД отриманий позивачем 03.04.2015р.

На поштовому повідомленні, доданому позивачем, як доказ направлення відповідачу листа від 31.03.2015р. №194-НДД, зазначено номер листа, що підтвержує той факт, що саме цей лист був направлений даним поштовим повідомленням.

Чинним законодавством не передбачено, що заперечення (заява) орендодавця має надсилатися цінним листом, тобто відсутня вимога щодо типу поштового відправлення.

Лист від 31.03.2015р. №194-НДД надсилався саме рекомендованим відправленням з повідомленням про вручення.

За таких обставин справи, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, фактичні обставини справи судом першої інстанції встановлені повно та об'єктивно, доказам по справі надана належна юридична оцінка, відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення Господарського суду міста Києва немає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта (відповідача).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.-

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 у справі № 910/28064/15 на рішення Господарського суду м.Києва від 04.04.2016р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м.Києва від 04.04.2016 р. у справі №910/28064/15 залишити без змін.

Матеріали справи №910/28064/15 повернути Господарському суду м.Києва

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх