УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27.05.2016Справа № 910/9564/16

Суддя Бондарчук В.В., розглянувши

позовну заяву Компанії Анімаккорд Лтд

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астек Сервіс"

про захист авторського права

ВСТАНОВИЛА:

До Господарського суду міста Києва звернулася Компанія Анімаккорд Лтд. з позовною заявою №27-01/16 від 27.01.2016 про стягнення компенсації у розмірі 82 950, 00 грн.

Відповідно до п 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Статтею 2 Закону України «Про судовий збір» визначено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збору встановлюються у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378, 00 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (206 700, 00 грн.). За подання позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати (1 378, 00 грн.).

Згідно п. 2.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" судовий збір, оскільки інше не передбачено Законом, сплачується окремо за подання кожної позовної заяви (заяви, скарги).

Відповідно до п.п. 2.21 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

При дослідженні матеріалів позовної заяви №27-01/16 від 27.01.2016 для вирішення питання про прийняття її до розгляду було встановлено, що в якості доказу сплати судового збору за її розгляд позивачем додано квитанцію № 25 від 21.01.2016 на суму 1 378, 00 грн.

В свою чергу, відомості, які вказані у "Призначенні платежу" вищевказаної квитанції № 25 від 21.01.2016 на суму 1 378, 00 грн., а саме "Судовий збір за позовом Анімаккорд Лтд через Сушко В.С., Господарський суд м. Києва...", фактично не містять повної інформації про те, яка саме позовна заява оплачується судовим збором в даному випадку, зокрема, у "Призначенні платежу" не вказано, до кого з позовом звертається позивач.

Разом з тим, відповідно до ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Так, судом здійснено перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за допомогою реєстру підтверджень оплат із Державної казначейської служби України у комп'ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», однак за результатами пошуку не знайдено підтвердження оплати судового збору.

Таким чином, позивачем не доведено суду, що додана до позовної заяви №27-01/16 від 27.01.2016 квитанція № 25 від 21.01.2016 не є повторно поданою та такою, що раніше не використовувалась в якості підтвердження оплати судового збору за подання іншого позову.

Отже, позивач не виконав вимоги вищевказаних норм, оскільки додана до позовної заяви №27-01/16 від 27.01.2016 квитанція № 25 від 21.01.2016 на суму 1 378, 00 грн. про перерахування в дохід Державного бюджету України грошових коштів у розмірі 1 378, 00 грн. в якості сплати судового збору не може вважатися належним доказом оплати судового збору саме за розгляд даної позовної заяви №27-01/16 від 27.01.2016 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астек Сервіс».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Приймаючи до уваги наведене, зважаючи на те, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд приходить до висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику без розгляду.

Проте, суд звертає увагу заявника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Враховуючи наведене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя Бондарчук В.В.