ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.05.16р. Справа № 904/2132/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

до віповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Велика Писарівка, Великописарівський район, Сумська область

про стягнення 34 022, 83 грн. за договором банківського обслуговування

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - Єрмолов Є.М., довіреність № 3438-К-О від 14.08.15р.;

від відповідача -1 - не з'явився;

від відповідача -2 - не з'явився.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" (далі - відповідач-1) - та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач -2) суму 8 178, 79 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 25 844, 04 грн. пені, а всього 34 022, 83 грн. заборгованості за порушення виконання грошових зобов'язань за договором банківського обслуговування №Б/Н від 04.03.11р. Вимоги щодо солідарної відповідальності відповідача-1 обґрунтовані тим, що за умов укладеного між позивачем та відповідачем-1 договору поруки №10221SUVWS01P від 11.11.2013р., останній взяв на себе зобов'язання у випадку невиконання відповідачем-2 свого обов'язку, передбаченого договором банківського обслуговування відповідати перед позивачем.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представники від відповідача-1,-2 у судове засідання не з'явились. В матеріалах справи наявні поштові конверти з ухвалами суду про виклик у судове засідання, які було направлено на вказані у витягах з ЄДРПОУ адреси відповідача-1,-2 та повернуто до суду у зв'язку з відсутністю організації.

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.3.9.2 постанови).

Згідно ст. 75 ГПК України суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України (надалі по тексту ГК України), який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 ГК України).

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Рішенням господарського суду Сумської області від 23.01.2014 року у справі №920/2208/13 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №б/н від 04.03.2011р. у розмірі 66 839, 30 грн. встановлено наступні обставини.

Між позивачем (кредитором) та відповідачем-2 (боржником) підписана заява про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки від 04.03.2011р., згідно якої Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 04.03.11р. (далі - Договір).

Відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок №8134, в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг" (далі - Умови).

Згідно п. 3.2.1.1.16 Умов, при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта (відповідача у справі) до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Стаття 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" визначає, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Пунктом 3.2.1.1.1 Умов передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах, кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Згідно до п. 3.2.2.1.8 Умов, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Пункт 3.2.1.1.6 Умов зазначає, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, смс - повідомлення або інших).

За умовами п. 3.2.1.6.1 Умов обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта набирає чинності з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами за цим Договором.

Позивач прийняті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі, встановивши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 62 500, 00 грн.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За статтею ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 3.2.1.4 Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Відповідно до п. 3.2.1.4.1.1 Умов, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 21-го до кінцевого числа поточного місця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Згідно п. 3.2.1.4.1.2 Умов, при не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

Пунктом 3.2.1.4.1.3 Умов передбачено, що у випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними.

Як зазначає позивач та підтверджується рішенням господарського суду Сумської області від 23.01.2014 року по справі №920/2208/13, позичальником (відповідачем-2 у справі) прийняті на себе зобов'язання виконані не належно.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що уразі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до п. 3.2.1.4.1.3 Умов, при порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку поверненні кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

При цьому, під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменті утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п.3.2.1.4.9 Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4 Умов, банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Положення п. 3.2.1.5.1 Умов визначають, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, а згідно п. 3.2.1.5.4 Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Рішенням господарського суду Сумської області області від 23.01.2014 року по справі №920/2208/13 стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" суму 51 852, 58 грн. заборгованості за кредитом, 11 960,67 грн. процентів за користування кредитом, 346, 63 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 2 679, 42 грн. комісії за користування кредитом, 1 720, 50 грн. судового збору.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Так, рішенням суду у справі №920/2208/13 встановлено факт настання терміну повернення наданого кредиту, сплати відсотків за його користування, наявність підстав застосування штрафних санкцій, а також факт прострочення відповідачем своїх грошових зобов'язань за вказаним договором.

На час розгляду даної справи, рішення господарського суду Сумської області від 23.01.2014 року по справі №920/2208/13 набрало законної сили, що відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України є підставою для звільнення позивача від доказування обставин, встановлених під час розгляду справи №920/2208/13.

Як вбачається з матеріалів справи, з урахуванням вищевказаного рішення господарського суду Сумської області, заборгованість відповідача перед позивачем становить суму 8 178, 79 грн. процентів за користування кредитом за період з 21.11.13р. по 03.03.16р., 25 844, 04 грн. пені за період з 21.11.13р. по 03.03.16р.

На час розгляду спору відповідач - 2 не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми по кредиту, відсоткам, комісії та пені, обставин наведених позивачем в обґрунтування цієї частини позовних вимог не спростував.

Між тим, зобов'язання за спірним договором забезпечено договором поруки №10221SUVWS01P від 11.11.2013р (далі - договір поруки), укладеним між позивачем та поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" (відповідач-1).

Згідно п.1 договору поруки, предметом є надання поруки відповідачем-1 перед банком, за виконання відповідачем-2 всіх своїх обов'язків за договором банківського обслуговування № б/н від 04.03.2011р.

За умовами п.4 вказаного договору поруки, у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник (відповідач-2) та поручитель (відповідач-1) відповідають перед кредитором (позивачем) як солідарні боржники.

Відповідно до умов договору поруки, у випадку невиконання відповідачем -2 будь - якого обов'язку, передбаченого договором банківського обслуговування, позивач направляє на адресу відповідача -1 письмову вимогу із зазначенням невиконаних обов'язків. Відповідач -1 зобов'язаний виконати обов'язки, зазначені в письмовій вимозі, впродовж 5 ти календарних днів з моменту отримання вимоги (п.7 договору поруки).

26.02.2016 року позивач направив відповідачу-2 вимогу за вих. №10221SUVWS01P від 24.02.16р. про оплату заборгованості з повернення кредиту, заборгованості зі сплати відсотків, пені та комісії, яка залишилась без відповіді та без задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 554, 610 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Отже, позивач правомірно вважає за необхідне захистити свої права та стягнути солідарно із відповідача-1 та відповідача-2 заборгованість за кредитним договором із повернення суми отриманого кредиту, в судовому порядку.

В ході розгляду справи встановлено, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2016р. було прийнято заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" до розгляду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2016р. порушено провадження у справі №904/769/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів. Розпорядником майна призначено ОСОБА_3.

З офіційного сайту Вищого господарського суду України вбачається, що 10.03.2016 р. опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" по справі № 904/769/16, що в силу статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є офіційним оприлюдненням зазначеного оголошення.

Частинами 1-4 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" унормовано наступне. У разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання. Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову. У разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

20.04.2016р. позивач подав до суду заяву, вказавши, що із заявою про визнання грошових вимог до боржника у справі про банкрутство на підставі договору поруки №10221SUVWS01P від 11.11.2013р не звертався.

З урахуванням наведеного суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів з відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС".

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Згідно ч.2 ст. 49 ГПК України судовий збір у розмірі 689,00 грн. підлягає стягненню з відповідача-2.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) суму 8 178, 79 (вісім тисяч сто сімдесят вісім грн. 79 коп.) заборгованості по процентам за користування кредитом, 25 844, 04 грн. (двадцять п'ять тисяч вісімсот сорок чотири грн. 04 коп.) пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 689,00 грн. (шістсот вісімдесят дев'ять грн. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

В частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст підписаний - 17.05.2016р.