ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.05.16р. Справа № 904/1328/16

За позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до відровідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство «Верус», м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк

про стягнення 31 162 грн. 85 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Єрмолов Є.М. - представник, дов. від 14.08.2015р. №3438-К-О;

від відповідача-1: не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача-2: не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів-1,-2 31 162 грн. 85 коп., що складає 16 645 грн. 23 коп. - заборгованості за кредитом, що був наданий відповідно до умов Договору банківського обслуговування від 22.03.2011р. №б/н, 6 430 грн. 65 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 6 888 грн. 42 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та 1 198 грн. 55 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом.

Позивач у поясненнях щодо нарахування комісії за договором (вх..№20657/16 від 05.04.2016р.) пояснює, що: - відповідно до пункту 3.2.1.4.4 Договору клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, яке існувало на кінець банківського дня за попередній місяць в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг; - банк може на свій розсуд не стягувати вказану комісію у разі, якщо максимальне сальдо кредиту, яке існує на кінець банківського дня за попередній календарний місяць, не перевищувало 100 гривень.

Відповідач-1 відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надали, його представник у судове засідання не з'явився, поштове повідомлення суду про час і місце судового засідання, спрямоване на адресу відповідача-1, було повернено відділенням поштового у зв'язку з відсутністю адресата (а.с. 51-54, 149-151, 202-205).

Відповідач-2 у відзиві (вх..№23980/16 від 19.04.2016р.), який надійшов засобами електронного зв'язку, заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що: - у позовній заяві не зазначено, коли між сторонами було укладено кредитний договір; - в Умовах і правилах банку не зазначена дата їх прийняття і час дії; - у позовній заяві не зазначено обставин виникнення заборгованості на банківському рахунку; кошти було викрадено невідомими відповідачу-2 особами; - платіжні доручення від 11.03.2015р. №454 та від 12.03.2015р. №459 не були сформовані відповідачем-2; - у позовній заяві не зазначено строк за який позивач просить стягнути пеню, тому є можливим застосування строку позовної давності при стягненні пені, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Також відповідач-2 у листі (вх.№29946/16 від 16.05.2016р.) просить у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що: - позивач з грудня 2016р. не надає документів, що встановлять об'єктивну істину у питанні викрадення коштів; - посилання у позовній заяві і правове обґрунтування позовних вимог не відповідають фактичним обставинам справи; - посилання позивача на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015р. та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.03.2016р. про підставу задоволення позову є безпідставним, так як предметом цих позовів було безпідставне списання коштів з рахунку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, а не стягнення заборгованості за кредитним договором.

За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абзац 3 пункту 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство «Верус» є 49000, Дніпропетровська обл. м. Дніпропетровськ, Дніпропетровський район, вул. Метробудівська, буд. 3, оф. 181; таку саму адресу відповідача-1 було вказано і у позовній заяві.

Клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу представником позивача заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015р. у справі №903/891/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" в особі Волинського головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення 19 212 грн. 35 коп. було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.03.2016р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015р. у справі №903/891/15 залишено без змін.

Частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015р. у справі №904/891/15 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.03.2016р. у справі №903/891/15 встановлено, що:

- 22.03.2011 року між позивачем та відповідачем підписана заява про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки від 22.03.2011р., згідно якої Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 22.03.11р.;

- 22.03.2011 року позичальнику було відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 у Національній валюті України;

- за умовами Договору банк за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та інші умови, регламентуються "Умовами та Правилами надання банківських послуг";

- на поточний рахунок клієнта був встановлений кредитний ліміт, зокрема в період з 04.02.2015р. по 20.03.2015р. в сумі 35 000, 00 грн., в період з 20.03.2015р. по 30.03.2015р. в сумі 30 000, 00 грн.;

- станом на 11.03.2015р. на рахунку позивача обліковувалось сума 4 141,35 грн.;

- 11.03.2015 року о 19-59 год. з особового рахунку позивача сформовано та відправлено платіж у розмірі 21 000, 00 грн. Разом з тим, банком утримано комісію за перерахування коштів у розмірі 415, 08 грн.; 12.03.2015 року о 08-23 год. з особового рахунку позивача сформовано та відправлено платіж у розмірі 15 000, 00 грн. Разом з тим, банком утримано комісія за перерахування коштів у розмірі 450,00 грн.; 20.03.2015р. на рахунок позивача було зараховано 15 071,00 грн. як часткова оплата за транспортні послуги, які були списані банком;

- таким чином, банком було списано з рахунку позивача грошові кошти на загальну суму 19 212, 35 грн.;

- за заявою позивача щодо незаконного перерахування з його рахунку грошових коштів у розмірі 36 000,00 грн. Слідчим відділом Луцького МВ відкрито кримінальне провадження, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.;

- згідно висновку начальника лабораторії комп'ютерної криміналістики та інформаційної безпеки ТОВ "ЕПОС" Прокопенка С.Д. №86 від 27.04.2015 року на накопичувачі на жорстких магнітних дисках наданого для дослідження системного блоку комп'ютера виявлено програмне забезпечення, яке забезпечує можливість віддаленого керування комп'ютером та викрадення ідентифікаційних даних користувача системами дистанційного банківського обслуговування. Дані програми були встановлені на протязі з 03.11.2014 року до 11.02.2015 року. Накопичувач на жорстких магнітних дисках наданого на дослідження системного блока не містить даних про те, що платіжні доручення № 454 від 11.03.2015 року, № 459 від 12.03.2015 року від підприємця ОСОБА_1 на загальну суму 36 000 грн. 00 коп. були створені на наданому на дослідження комп'ютері позивача;

- за заявою позивача службою безпеки ПАТ КБ "Приватбанк" було проведено службове розслідування, в ході якого встановлено наступне: 11.03.2015 року вхід в акаунт ІНФОРМАЦІЯ_1 для бізнесу клієнта ОСОБА_1 був зафіксований в 18:33 год. з ІР адреси НОМЕР_5 назва провайдера: Biznes Host.pl sp. z o.o. Poland і в 19:59 год. с ІР адреси НОМЕР_4 назва провайдера: www.hitme.net.pl був створений і підписаний платіж на суму 21 000, 00 грн. за допомогою ЕЦП на карту НОМЕР_3 клієнта ОСОБА_4; - також, 12.03.2015 року в 07:53 год. був здійснений вхід в акаунт з ІР адреси НОМЕР_5 і в 08:23 год. з ІР адреси НОМЕР_4 назва провайдера: www.hitme.net.pl був створений і проведено платіж у сумі 15 000, 00 грн. на карту НОМЕР_3 клієнта ОСОБА_4 з призначенням платежу: зворотня фінансова допомога згідно дог.№001 від 05.03.2015р. без ПДВ і господарські/командировочні/ представницькі/авансові витрати;

- в ході розгляду справи не встановлено та позивачем не доведено наявності у відповідача обов'язку визначати та перевіряти конкретні ІР-адреси позивача, з яких здійснюється доступ до системи ПК ПРИВАТ 24;

- з огляду на те, що платежі ФОП ОСОБА_1, проведені 11.03.2015 року та 12.03.2015 року через ПК Приват 24, були сформовані і відправлені з коректним введенням пароля і логіна, відсутні підстави вважати безпідставно списаними грошові кошти у розмірі 19 212, 35 грн.

Отже, з огляду на встановлені факти господарським судом не приймається до уваги заперечення відповідача-2 щодо безпідставного списання грошових коштів з рахунку відповідача-2.

Крім того, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2016р. у справі №904/1328/16 було зобов'язано відповідача-2 до судового засідання надати відомості щодо результатів кримінального провадження №0000691 з відповідними доказами в підтвердження.

Станом на дату розгляду справи відповідачем-2 таких відомостей з доказами до суду не надано. Тому у суду відсутні підстави вважати безпідставним списання грошових коштів з рахунку відповідача-2.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, відповідачем-2 не доведено обставин, на які він посилається як підставу своїх заперечень, доказів в їх підтвердження не надано.

Як вбачається з наданої позивачем банківської виписки по рахунку НОМЕР_2 30.03.2015р. на прострочку по договору від 22.03.11р. б/н були винесено кредит у сумі 16 645 грн. 23 коп. (а.с. 80-134).

Відповідно до пункту 3.2.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт на поточний рахунок (надалі - кредит) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (надалі - ліміт); техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності; про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших); банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебатування поточного рахунку; при цьому утворюється дебетове сальдо; кредит надається у обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті процентів та винагороди (пункт 3.2.1.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг).

Згідно з пунктом 3.2.1.1.8 Умов та Правил надання банківських послуг проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до „Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі „Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-які іншій формі); при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту; згідно статей 212, 651 Цивільного кодексу України при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань за кредитом, банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого з зобов'язань має право встановити інший термін повернення кредиту; при цьому банк направляє клієнту повідомлення з зазначенням дати терміну повернення кредиту на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою засобів електронного зв'язку банка і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms- повідомлення чи інших); при непогашенні заборгованості у термін, визначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, вказаної в повідомленні, вважається простроченою.

У пункті 3.2.1.1.11 Умов та Правил надання банківських послуг періодом безперервного користування є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку; початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня; зменшення або збільшення заборгованості по кредиту в цей період не впливають на зміну дати закінчення періоду безперервного користування кредиту; датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченню якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо; період безперервного користування „кредитним лімітом на поточному рахунку" - не більше 35 днів.

Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається згідно наданого розрахунку у зв'язку з неповерненням кредитних коштів за відповідачем-2 утворилася заборгованість у розмірі 16 645 грн. 23 коп.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У пунктах 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.1.1., 3.2.1.4.1.2 та 3.2.1.4.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційна процентна ставка); порядок розрахунку відсотків: за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 20-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості; у випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт сплачує банку за користування кредитом проценти у розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягає обнулюванню; у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало анулюванню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало анулюванню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними; при порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості; у разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360-ти днів у році; сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360-ти днів у році; розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом; день повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається; нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (пункт 3.2.1.4.9 Умов та Правил надання банківських послуг).

Як вбачається відповідач-2 за користування кредитними коштами повинен був сплатити відсотки, які згідно розрахунку становлять 6 430 грн. 65 коп. (з 02.03.2015р. по 27.10.2015р.).

Також клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до пунктів 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг; банк може за своїм розсудом не стягувати зазначену комісію у разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній календарний місяць, не перевищувало 100 гривень (пункт 3.2.1.4.4 Умов та Правил надання банківських послуг).

Як вбачається відповідач-2 за використання ліміту повинен був сплатити комісію, яка згідно розрахунку становить 1 198 грн. 55 коп. (з 01.04.2015р. по 27.10.2015р.).

Відповідно до пункту 3.2.1.2.3.4 Умов та Правил надання банківських послуг банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами та Правилами надання банківських послуг, змінити умови кредитування - зажадати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі шляхом подання відповідного повідомлення.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості по кредиту, по відсоткам та комісії за користування кредитними коштами перед позивачем відповідачем-2 не надано.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, строк повернення кредитних коштів та сплати відсотків і комісії за користування кредитними коштами вважається таким, що настав.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до пункту 3.2.1.5.1 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених пунктами 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого пунктами 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (в % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу; а у разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному у пункті 3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожний день прострочення; сплата пені здійснюється у гривні; у випадку якщо кредит надавався в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати; нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язання, передбаченого пунктами 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане клієнтом (пункт 3.2.1.5.4 Умов та Правил надання банківських послуг).

Отже, пеня згідно розрахунку становить 6 888 грн. 42 коп. (з 01.04.2015р. по 27.10.2015р.), у тому числі: 5 539 грн. 25 коп. - пеня за несвоєчасну оплату тіла кредиту (з 01.04.2015р. по 27.10.2015р.), 1 112 грн. 93 коп. - пеня за несвоєчасну оплату відсотків за користування кредитом (з 01.04.2015р. по 27.10.2015р.) та 236 грн. 26 коп. - пеня за несвоєчасну оплату комісії (з 01.05.2015р. по 27.10.2015р.).

З матеріалів справи також вбачається, що 11.11.2013р. між відповідачем-1 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус", як поручителем, та позивачем - Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк", як кредитором, було укладено договір поруки №10221VOY0S0JV (надалі - Договір поруки), відповідно до пунктів 1 та 2 якого предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 всіх своїх обов'язків за Договором б/н від 22.03.2011р. (надалі - Кредитний договір); поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, зазначених в Кредитному договорі.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за договором банківського обслуговування (пункт 8 Договору поруки).

Сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом 5-ти років (пункт 9 Договору поруки).

Відповідно до пункту 4 Договору поруки боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з пунктом 5 Договору поруки у випадку невиконання боржниками будь-якого обов'язку, передбаченого пунктом 1 цього Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) обов'язку(ів).

У пункті 6 Договору поруки сторони погодили, що поручитель зобов'язаний визнати обов'язок(ки), зазначений(ні) в письмовій вимозі кредитора впродовж 5-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в пункті 5 цього договору; у випадку невиконання поручителем обов'язків боржника за кредитним договором впродовж 5-ти календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, зазначеної в пункті 5 цього договору, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 1% від суми заборгованості, яка вказана в зазначені письмовій вимозі, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення; сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов'язань за цим договором (пункт 7 Договору поруки).

Як вбачається відповідачу-2 позивачем було спрямовано вимогу від 13.10.2015р. вих.№10221VOY0S0JV з проханням погасити прострочену заборгованість у повному обсязі; про спрямування відповідачу-2 зазначеної вимоги свідчить фіскальний чек „Укрпошта" від 21.10.2015р. та опис від 21.10.2015р. вкладення у цінний лист (а.с. 46-47).

Згідно з частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2016р. на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду було розміщено оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус".

В заяві (додаток до клопотання від 19.04.2016р. вх. №23927) позивач зазначає, що не звертався у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" із заявою про визнання його грошових вимог за грошовими зобов'язаннями, що виникли на підставі Договору поруки.

Згідно статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання. Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача із заявою про визнання грошових вимог за грошовими зобов'язаннями, що виникли на підставі Договору поруки, в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус".

Що стосується застосування строків позовної давності при стягненні пені, господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що:

- відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу;

- згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки;

- відповідно до частини 1 статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю;

- позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 2 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України).

- згідно з частиною 1 статті 259 Господарського процесуального кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін; договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі;

- як вбачається згідно з пунктом 3.2.1.5.4 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язання, передбаченого пунктами 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане клієнтом;

- отже, сторонами збільшено позовну давність до вимог про стягнення неустойки до трьох років;

- згідно наданого розрахунку у відповідача-2 перед позивачем виникла заборгованість у сумі 16 645 грн. 23 коп. з 30.03.2015р.;

- як вбачається позивачем нараховано пеню за період з 01.04.2015р. по 27.10.2015р.;

- таким чином, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення пені в межах строку позовної давності.

Враховуючи викладене позовні вимоги до відповідача-2 підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог до відповідача-1 слід відмовити.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача-2.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог до відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус" - відмовити.

Позов до відповідача-2 - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 -задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (43000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50; ідентифікаційний код 14360570) 16 645 грн. 23 коп. - заборгованості по кредиту, 6 430 грн. 65 коп. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 1 198 грн. 55 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом, 6 888 грн. 42 коп. - пені та 1 378 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

"23" травня 2016р.