ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.05.16р. Справа № 904/1394/16
За позовом Приватного спеціалізованого підприємства "УкрРосХим", м. Суми

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна", м. Київ

про стягнення 26 730 грн. 00 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов .№ б/н від 16.03.16р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне спеціалізоване підприємство "УкрРосХим" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" вартість майнової шкоди в розмірі 26 730 грн. 00 коп., заподіяну нестачею вантажу.

Справа розглядається за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна".

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов зазначив, що позивачем належними доказами не підтверджений розмір вартості нестачі вантажу, який підлягає відшкодуванню, оскільки розмір майнової шкоди розрахований позивачем на підставі рахунку ТОВ „НФ Трейдінг Україна, яке не є вантажовідправником за спірним перевезенням. Просив в позові відмовити.

Третя особа надала письмові пояснення від 22.03.2016р. № 22/03/2016р., в яких зазначила, що товар поставлявся на умовах СРТ, а тому, ризик втрати чи випадкового знищення товару перейшов до покупця ПСП "УкрРосХим" з моменту передачі вантажовідправником товару перевізнику. Відправником за залізничною накладною № 42410282 є ПАТ «Азот», в якого третя особа придбала спірний товар на підставі договору № 257-401 від 08.09.2015р. Згідно умов вказаного договору ПАТ «Азот» зобов'язувалося відвантажити (передати перевізнику, яким є залізниця) товар згідно транспортних інструкцій товариства. Уклавши Специфікацію № СП- АМС005396/10 від 08.09.2015р. до Договору № ДГ-АМС005396 про постачання товару з ПСП «УкрРосХим» та отримавши від нього транспортну інструкцію третя особа на підставі останньої надала ПАТ «Азот» власну транспортну інструкцію з вимогою про відвантаження товару. Відповідно до специфікації № СП-АМС005396/10 від 08.09.2015р. вартість однієї тонни товару, що перевозився за залізничною накладною № 42410282 становить 6 600,00 грн., в тому числі ПДВ - 1 100,00 грн. Загальна кількість товару, що був переданий для перевезення за вказаною накладною становить 68 тон. Крім того, оскільки ТОВ „НФ Трейдінг Україна не є учасником перевезення, у товариства відсутні оригінали перевізних документів.

В судове засідання 16.05.2016р. відповідач та третя особа явку своїх повноважних представників не забезпечили.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача та третьої особи, оскільки про час та місце розгляду справи останні повідомлені належним чином.

В порядку ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

На виконання умов договору № ДГ-АМС005396 від 03.11.2014р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "НФ Трейдінг Україна" та Приватним спеціалізованим підприємством "УкрРосХим", на адресу позивача 02.11.2015р. направлена партія товару селітра аміачна, виробництва ПАТ „Азот у кількості 68 000 кг (1 360 мішків по 50 кг кожний).

У залізничній накладній № 42410282 зазначено, що вантажовідправником є ПАТ „Азот.

Під час комісійної видачі вантажу фактично встановлена наявність 1 279 місць (63 950 кг), що менше ніж зазначено у залізничній накладній на 81 місце, тобто виявлена нестача у розмірі 4 050 кг.

Нестача продукції підтверджена комерційним актом РА № 012705/10 від 04.11.2015р., в розділі „Д якого зазначено, що на підставі актів загальної форми станції Кривий Ріг Сортувальний № № 25261, 24743 та акта загальної форми станції Девладово № 305, проводилась комісійна видача вантажу, вагон № 26257394, в присутності ДС ОСОБА_2, агента комерційного ОСОБА_3, вантажоодержувача ПСП УкрРосХим ОСОБА_4, повідомлено чергового представника Софіївського районного відділу ОСОБА_5 В документі зазначено вантаж добриво аміачно-нітратне. Маса вантажу визначалась відправником по стандарту, кількість місць 1 360, по документу нетто 68 000 кг, тара 23 700 кг, стандартна маса ЗАПП одного місяця 50 кг. при видачі вагону зняті справні ЗПП. Вантаж в мішках. В дверях вагону було вільне місце довжиною 4,3 м, від дверей до мішків шириною 1,2 м, на висоту завантаження 1,8 м. Завантаження було в 12 ярусів. З правої сторони деревяний щит був в наявності, з лівої сторони відсутній. Всі стінки вагону та підлога були вкриті мішковиною. Всі місяця вантажу були без пошкоджень, розсипу вантажу не було. При комісійній видачі фактично виявилось 1 279 місць, що менше документу на 81 місце, загальною вагою 4 050 кг.

Загальна вартість недостачі у вагоні № 26257394, згідно розрахунку позивача, складає 26 730 грн. 00 коп.

Позивач вважає, що недостача вантажу у спірному вагоні виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить стягнути вартість недостачі вантажу у розмірі 26 730 грн. 00 коп., що і є причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, оригінали документів наданих відповідачем на вимогу суду в судове засідання та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (стаття 924 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (надалі Статуту) обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (статті 115 Статуту).

Правила оформлення перевізних документів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5082, визначають порядок оформлення перевізних документів, форми бланків перевізних документів та їх зміст.

Відповідно до п.1.1. Правил оформлення перевізних документів на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів). Накладна є складовою частиною комплекту перевізних документів, до якого, крім неї, входять: дорожня відомість, корінець дорожньої відомості та квитанція про приймання вантажу.

За приписами п.1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються; у разі зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни й доповнення, які вносяться у перевізні документи залізницею, засвідчуються підписом відповідального працівника і штемпелем станції.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-001935 від 08.09.2015р., виданого ТОВ "НФ Трейдінг Україна" на підставі договору № ДГ-АМС005396 від 03.11.2014р. та специфікації № СП-АМС005396/10 від 08.09.2015 до договору, вартість однієї тони селітри аміачної становить 6 600 грн.

Виходячи із вказаної вартості вантажу позивачем розрахована вартість втраченого вантажу у вагоні № 26257394, яка складає 26 730 грн. 00 коп.

Проте, у разі коли договори купівлі-продажу або поставки укладаються між посередниками, а договір перевезення укладається між першим продавцем-вантажовідправником і залізницею на доставку вантажу кінцевому покупцеві - вантажоодержувачу, документи посередників про кількість та вартість, за якими вони продали продукцію, не можуть визнаватися належними доказами вартості відвантаженої продукції, оскільки, згідно чинного законодавства, залізниця несе обмежену матеріальну відповідальність, виходячи з вартості вантажу, визначеної на підставі документа вантажовідправника.

За ст. 114 та ст. 115 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі -продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Наведеної правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України у постанові від 11.07.2012р. № 31/6.

Як вбачається з наданої позивачем на вимогу суду довідки вантажовідправника ПАТ „Азот від 08.05.2016р. № 401-016/102 вартість ПАТ „Азот на селітру аміачну марки „Б на час відправлення на адресу ПСП „УкрРосХим на станцію Девладово Придніпровської залізниці, вагон № 26257394 за залізничною накладною № 42410282 у кількості 68 тон, складала 6 450 грн. 00 коп. за тонну з ПДВ.

Таким чином, згідно виконаного судом перерахунку, вартість втраченого вантажу у вагоні № 26257394 складає 26 122 грн. 50 коп.

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню в сумі 26 122 грн. 50 коп. В решті позову слід відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 44, 49, 82-86, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, ) на користь Приватного спеціалізованого підприємства УкрРосХим (40020, м. Суми, вул. Ковпака, 4, ) 26 122 грн. 50 коп. (двадцять шість тисяч сто двадцять дві грн. 50 коп.) шкоди, 1 346 грн. 68 коп. (одну тисячу триста сорок шість грн. 68 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_6
Повне рішення складене -23.05.16р.