УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16.05.2016Справа № 910/8786/16

Суддя Турчин С.О., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства"ОТП Банк"

до Приватного підприємства "Омега-ТV"

про стягнення 83 773,08 доларів США, що евівалентно 1 822 701,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Омега-TV» про стягнення заборгованості.

Суд вважає за необхідне повернути позовну заяву з доданими до неї документами без розгляду з наступних підстав.

Пунктом 4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів сплати судового збору у передбаченому порядку та розмірі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1378 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Згідно з п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, абзацом другим частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті. За змістом пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті) й визначається сума судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору, то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову (абзац другий частини першої статті 6 Закону).

У прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 83 773,08 доларів США, що на день проведення розрахунку по офіційному курсу НБУ складає 1 822 701,16 грн.

Таким чином, в порушення приписів п. 4 ч. 1 ст. 55 ГПК України, позивачем визначений гривневий еквівалент не на дату подання позову до суду, а станом на 17.08.2015.

У якості доказу сплати судового збору у встановленому законом розмірі, позивачем подано платіжне доручення № від 25.04.2016 на суму 27 346,95 грн.

Враховуючи зазначені вище приписи, позивач повинен був розрахувати ціну позову для сплати судового збору станом на день такої сплати, тобто станом на 25.04.2016.

Тобто для визначення суми судового збору, що підлягає сплаті, позивач повинен був визначити ціну позову з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день проведення розрахунку за кредитним договором.

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги офіційний курс гривні по відношенню до долара США, який визначений Національним банком України станом на 25.04.2016 та зазначений на офіційному сайті Національного банку України http://www.bank.gov.ua/ (1 дол. США = 25,343646 грн.), суд дійшов висновку, що розмір судового збору, який мав бути сплачений позивачем, становить 31 846,73 грн. (83 773,08 * 25,343646*1,5%).

Таким чином, позивачем недоплачено судовий збір у розмірі 4 499,78 грн. (31 846,73 - 27346,95 = 4 499,78 грн. ).

Отже, позивачем не надано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Крім того, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що в якості доказу направлення відповідачу та третій особі копії позовної заяви з доданими до неї документами позивачем додано фіскальні чеки від 10.05.2016 № 0671 та № 0670, однак позивачем не додано до позовної заяви описів вкладення в поштовий конверт, які є належними доказами направлення відповідачу та третій особі копії позовної заяви з додатками, оскільки з фіскального чека неможливо встановити, що саме та куди направлено відповідачу та третій особі. Вказаний документ підтверджує тільки факт надання послуг поштового зв'язку.

Зазначене є порушенням норм Господарського процесуального кодексу України, оскільки ч. 1 ст. 56 цього Кодекс встановлено обов'язок позивача, прокурора при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Неподання позивачем опису вкладення у цінний лист позбавляє суд можливості встановити факт направлення відповідачу саме доданих до позовної заяви документів, а не іншої кореспонденції.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Суд зазначає, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у постанові від 04.12.2012 року по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: позовна заява з додатками на 51 аркушах, в тому числі оригінал платіжного доручення № від 25.04.2016 про сплату судового збору.

Суддя С.О.Турчин