ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р. Справа № 909/464/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2В.) б/н від 15.02.2016р. (вх. № 01-05/1057/16 від 03.03.2016р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.01.2016р.

у справі № 909/464/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 ОСОБА_4 в особі Івано-Франківської обласної дирекції АТ ОСОБА_3 ОСОБА_4 (надалі ПАТ ОСОБА_3 ОСОБА_4 в особі Івано-Франківської ОД АТ ОСОБА_3 ОСОБА_4)

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (надалі ФОП ОСОБА_6О.)

до відповідача-2: ОСОБА_2

про стягнення в солідарному порядку 1608202,21 грн. заборгованості за кредитним договором № 014/14-10/200G52 від 08.04.08, що у валюті кредиту становить 124760,65 євро,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): ОСОБА_7 представник (довіреність №395/15 від 03.08.2015р.);

від відповідача-1: ОСОБА_4 представник (довіреність № 866 від 19.05.2014р.);

від відповідача-2: ОСОБА_4 представник (довіреність № 3146 від 09.12.2013р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 27.01.2016р. у справі №909/464/14 (суддя Шіляк М.А.) задоволено позов ПАТ ОСОБА_3 ОСОБА_4 в особі Івано-Франківської ОД АТ ОСОБА_3 ОСОБА_4. Стягнуто з відповідача ФОП ОСОБА_5 на користь позивача - ПАТ "ОСОБА_3 ОСОБА_4" 151410,83 євро заборгованості за кредитним договором № 014/14-10/200G52 від 08.04.2008р., а також 435587,84 грн. - пені та штрафів за порушення умов кредитного договору № 014/14-10/200G52 від 08.04.2008р. і 27765,44 грн. судового збору. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2, як солідарного боржника ФОП ОСОБА_5 за договором поруки № G52-114 від 08.04.2008р. (з наступними змінами та доповненнями, внесеними додатковими договорами від 29.04.2011р. та 27.04.2012р.) на користь позивача - ПАТ "ОСОБА_3 ОСОБА_4" 151410,83 євро заборгованості за кредитним договором №014/14-10/200G52 від 08.04.2008р., а також 435587,84 грн. - пені та штрафів за порушення умов кредитного договору № 014/14-10/200G52 від 08.04.2008р. і 27765,44 грн. судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що відповідач-1 (позичальник) належним чином не виконав взяті на себе згідно з кредитним договором зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 19.11.2015р. за позичальником рахується борг: по сплаті тіла кредиту в сумі 119061,47 євро, по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 32349,36 євро. В якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між позивачем та відповідачем-2 укладено договір поруки. Відповідачами не надано доказів погашення суми заборгованості за кредитом. Оскільки, позичальник порушив строки виконання зобовязання за кредитним договором, тому він повинен нести відповідальність у вигляді сплати пені та штрафів в сумі 435587,84 грн. Враховуючи, що відповідач-1 на день розгляду справи не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором щодо сплати кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом, не сплатив нараховані пеню та штрафи за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів, а тому позивач набув право задоволити свої майнові вимоги шляхом стягнення суми боргу за кредитним договором з позичальника та поручителя (відповідача-2) солідарно.

Відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального права.На його думку, суд здійснив розгляд даної справи з порушенням правил підвідомчості спорів, тому що відповідачем-2 є фізична особа, яка не може бути стороною в господарському процесі. Відтак вважає, що суд першої інстанції повинен був припинити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України з тих підстав, що спір не підвідомчий господарському суду. По суті спору стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про розмір заборгованості по кредиту, а необґрунтованість позовних вимог підтверджено висновком судово-економічної експертизи. Вказує, що суд першої інстанції не аргументував, чому саме відхилено доводи судового експерта в частині відсутності документального обґрунтування позовних вимог. Просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.01.2016р. у справі №909/464/14, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ ОСОБА_3 ОСОБА_4.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу спростовує доводи апелянта та звертає увагу на те, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2014р. скасовано ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2014р. про припинення провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості з відповідача-2. Покликається на те, що договір поруки було укладено між Банком та ОСОБА_2 для забезпечення виконання кредитного договору, укладеного з ФОП ОСОБА_5 Вказує, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 надав розрахунок заборгованості та пояснення до нього. Просить залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач-1 не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник відповідача-1 підтримав вимоги і доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.01.2016р. у справі № 909/464/14, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.01.2016р. у справі №909/464/14.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2008р. між ВАТ "ОСОБА_3 банк ОСОБА_4" (кредитор), в подальшому перейменованим на АТ "ОСОБА_3 банк ОСОБА_4", та ФОП ОСОБА_5 (позичальник 1) укладено кредитний договір № 010/14-10/200G52 (невідновлювальна кредитна лінія), за умовами якого кредитор, на положеннях та умовах генеральної кредитної угоди № 52 від 08 квітня 2008 року та цього договору, відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію (надалі кредит) у сумі 326700,00 євро (ліміт кредитування), з яких: кредит в сумі 144000,00 євро призначений для рефінансування заборгованості в ПАТ «Плюс Банк»; кредит в сумі 182700,00 євро призначений для сплати страхових платежів (премій) за договорами страхування, що укладаються позичальником відповідно до вимог п. 2.2 цього договору (а.с.20-31, т.1).

Кредит надається кредитором позичальнику траншами або однією сумою, в порядку, передбаченому цим договором, та повинен бути повернутий позичальником у строк по 06 квітня 2018 року включно (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору за користування кредитними котами позичальник сплачує кредитору проценти 13,25 % річних; розмір процентів може змінюватись в порядку, передбаченому цим договором. Зобовязання кредитора за цим договором є відкличними.

В пункті 1.5 договору зазначено, що сторони домовились, що в будь-який час дії цього договору загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором за цим договором не повинен перевищувати 144000,00 євро.

Згідно п.п.2.1.2 п. 2.1 договору у відповідності з чинним законодавством України виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором забезпечується порукою ОСОБА_2

Кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування. На умовах цього договору для видачі кредиту та обліку заборгованості позичальника кредитор відкриває позичковий рахунок № 20733377 (п.3.1, 3.2 договору).

Пунктом 3.6 договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої цим договором, з дня перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту фактичного повернення (погашення) кредиту кредитору (в тому числі і за період прострочення погашення кредиту).

Відповідно до п. 3.7 договору позичальник зобовязаний здійснювати щомісяця повернення основної заборгованості за кредитом (позичкова заборгованість) та нарахованих процентів за користування кредитом шляхом сплати кредитору щомісячно рівної суми ануїтетного платежу у строки, визначені Графіком погашення кредитної заборгованості (невід'ємний додаток № 1 до цього договору), починаючи з першого місяця користування кредитом (або з місяця, наступного за закінченням відстрочки погашення основної суми, у випадку її надання) та до моменту його повного погашення.

В пункті 3.8 договору сторони встановили порядок погашення заборгованості позичальника за цим договором.

Згідно п.п.6.1, 6.2 позичальник зобовязується використати кредит на зазначені у договорі цілі і в строки, передбачені цим договором, забезпечити повернення кредитору одержаного кредиту та сплату нарахованих процентів, передбачених договором комісій, неустойок, відшкодування витрат та збитків кредитора, викликаних неналежним виконанням цього договору; у випадку порушення умов цього договору, сплачувати кредитору пеню та інші штрафні санкції, передбачені цим договором.

Пунктом 6.15 договору визначено, що позичальник зобов'язується в строки, передбачені договором, здійснювати повернення суми кредиту та сплату процентів - у валюті, що відповідає валюті кредиту. Позичальник зобов'язаний здійснювати сплату інших комісій, пені та штрафів в національній валюті України (по офіційному курсу НБУ на день сплати - для кредитів в іноземній валюті).

Кредитор має право у разі виникнення простроченої заборгованості по кредиту, прострочення сплати процентів по ньому, порушення інших умов цього договору, стягувати з позичальника пені, штрафи, що передбачені ст. 10 цього договору, вимагати відшкодування витрат та збитків; дострокового вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадку невиконання позичальником умов розділу 6 цього договору (п.п.7.2, 7.3 договору).

У відповідності до п. 9.1 договір набуває чинності з дати його укладення та діє до часу повного погашення позичальником заборгованості за цим договором (позичкової заборгованості, процентів за користування кредитом, штрафів та пені, відшкодування витрат та битків кредитора).

Відповідальність сторін передбачена розділом 10 договору.

Так, за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період існування заборгованості, за кожний день прострочення. За невиконання зобовязань, передбачених п.п.6.5-6.11 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 600,00 грн. (п.п. 10.2, 10.5 договору).

Спірні питання за цим договором розглядаються згідно з чинним законодавством в судовому порядку (п. 12.1).

Зміни в договір оформляються додатковою угодою сторін (крім випадків, передбачених цим договором) і які стають невідємною частиною договору (п. 12.3 договору).

В подальшому правовідносини кредитора та позичальника також врегульовувались додатковими угодами до кредитного договору № 010/14-10/200-1 G52 від 30.09.2009р., №010/14-10/200-2 G52 від 31.05.2010р., № 010/14-10/200-3 G52 від 29.04.2011р., № 010/14-10/200-4 G52 від 27.06.2012р., відповідно до яких встановлювались пільгові процентні ставки на певні строки (умови їх застосування та продовження) (а.с.32-51, т.1).

Кредитний договір (невідновлювальна кредитна лінія) № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008р. та додаткові угоди до нього підписані і скріплені печатками його сторін.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальником за кредитним договором 08 квітня 2008 року між ВАТ "ОСОБА_3 банк ОСОБА_4" (кредитор), в подальшому перейменованим на АТ "ОСОБА_3 банк ОСОБА_4", та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки № G52-114 (зі змінами та доповненнями згідно договорів № G52-114-1 від 29.04.2011р. та № G52-114-2 від 27.06.2012р.) ( а.с.52-57, т.1).

Відповідно до п. 1.2 договору поруки (з врахуванням змін і доповнень) поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязаннях боржника ОСОБА_5, яка діє як фізична особа та фізична особа підприємець, які виникають з умов укладеної між кредитором та боржником генеральної кредитної угоди № 52 від 08.04.2008р., всіх договорів змін та доповнень до неї, а також кредитних договорів, укладених та таких, що будуть укладені в її межах, щодо повернення наданих кредитів та виконання зобовязань на загальну суму 360000,00 євро, в строк до 06 квітня 2018 року, сплаті процентів за користування кредитами, комісійних винагород, неустойок (пень, штрафів) в розмірі, в строки та у випадках, передбачених генеральною кредитною угодою №52 від 08.04.2008р. з усіма додатками та доповненнями до неї, кредитними договорами, що укладені та будуть укладені в її межах, в тому числі кредитного договору № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008р. (невідновлювальна кредитна лінія), укладеного між кредитором та боржником, згідно якого боржник зобовязаний до 06 квітня 2018 року повернути кредит в розмірі 128655,47 євро, сплатити проценти за його користування в розмірі 10%-13,25% річних, а також сплатити комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), у розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008р.

Згідно п. 2.1 договору поруки у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитних договорах, укладених в межах генеральної кредитної угоди, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитними договорами, комісійної винагороди, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

В пункті 3.1 договору поруки зазначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання боргових зобов'язань в повному обсязі, встановлену на момент подання позовної вимоги у відповідності до ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України.

У відповідності до п. 4.1 договору поруки він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобовязання.

Договір поруки № G52-114 від 08.04.2008р. та додаткові договори до нього підписані його сторонами без жодних зауважень.

Наявними в матеріалах справи копією меморіального валютного ордеру №TR010/14-10/200G5 від 15.04.2008р. та випискою по особовому рахунку ОСОБА_5 за №2073.3.3777 підтверджується, що на виконання умов кредитного договору № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008р. позивач надав відповідачу-1 кредит в сумі 144000,00 євро, факт отримання вказаної суми кредиту відповідачем-1 не заперечується (а.с.42, т.2; а.с.103, т.3).

Як вбачається з акту звірки заборгованості, підписаного банком та поручителем, станом на 07.12.2011р. у СПД ОСОБА_5 за кредитним договором № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008р. наявна сума строкової заборгованості по кредиту 129905,47 євро (а.с.105, т.3).

25.01.2014р. позивач надіслав відповідачу-1 вимогу за № 140-13-2-00/16-35/47 від 23.01.2014р., в якій вказав, що позичальником порушено умови п.3.7 кредитного договору та додаткових угод до нього в частині строків погашення заборгованості за кредитним договором. У вимозі зазначено, що станом на 16.03.2013р. виникла заборгованість позичальника перед банком в сумі 122175,92 євро, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 1328696,85 грн., з них: 119061,47 євро заборгованість по кредиту (в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 1294826,35грн.); 2570,10 євро заборгованість по відсотках ( в гривневому еквіваленті 27950,55 грн.); нарахована пеня по тілу кредиту складає 219,61 євро, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 2388,32 грн.; пеня по відсотках становить 324,74 євро (в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ - 3531,64 грн.). Позивач вимагав погасити заборгованість протягом 10 днів з моменту отримання вимоги (а.с.18-19, т.1).

Відповідач 1 залишив вимогу без відповіді та задоволення, що слугувало підставою звернення ПАТ ОСОБА_3 ОСОБА_4 в особі Івано-Франківської ОД АТ ОСОБА_3 ОСОБА_4 до місцевого господарського суду з даним позовом.

По позовної заяви позивач приєднав розрахунок заборгованості по позичальнику ОСОБА_5 станом 13.03.2014р., відповідно до якого заборгованість за основним зобовязанням складає 119061,47 євро (гривневий еквівалент - 1534738,07 грн.); заборгованість за відсотками 5120,14 євро (гривневий еквівалент - 66000,14 грн.); пеня 579,04 євро (а.с.10-12, т.1).

В ході розгляду спору, суд першої інстанції 09.10.2014р. задоволив клопотання відповідача-1 та призначив судову економічну експертизу у даній справі (а.с. 188-189, т.1).

Згідно висновку № 7985 судово-економічної експертизи по господарській справі №909/464/14, складеного 23.09.2015р. судовим експертом Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_8, станом на 13.03.2014р. підтверджується заборгованість ОСОБА_5 по кредитному договору №010/14-10/200G52 від 08.04.2008р. в сумі 119061,47 євро (основний борг). Разом з тим, судовому експерту не вдалось за можливе підтвердити заборгованість по процентам та пені, вказану у розрахунку заборгованості станом на 13.03.2014р. (а.с.60-65, т.3).

В подальшому, 27.01.2016р. позивач звернувся в суд першої інстанції з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з ФОП ОСОБА_5 на його користь 151410,83 євро ( сто пятдесят одна тисяча чотириста десять євро вісімдесят три євроценти) заборгованості за кредитним договором, а також 435587,84 грн. пені та штрафів за порушення умов кредитного договору; стягнути з ОСОБА_2, як солідарного боржника ФОП ОСОБА_5 за договором поруки 151410,83 євро (сто пятдесят одна тисяча чотириста десять євро вісімдесят три євроценти) заборгованості за кредитним договором, а також 435587,84 грн. пені та штрафів за порушення умов кредитного договору. При цьому, позивач надав розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_9 перед банком по договору № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008р. станом на 19.11.2015р. (а.с.167-171, т.3).

Відповідачі не надавали конррозрахунків заборгованості за кредитним договором №010/14-10/200G52 від 08.04.2008р.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним:

Згідно пункту 2 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності із ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В ході розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 колегія суддів встановила, що на виконання умов кредитного договору (невідновлювальна кредитна лінія) № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008р. позивач надав відповідачу-1 кредит в розмірі 144000,00 євро, що підтверджується вищеописаною копією меморіального ордеру та випискою по особовому рахунку ФОП ОСОБА_6

Одночасно, факт виконання позивачем своїх договірних зобовязань щодо надання кредиту не заперечується відповідачами у даній справі.

В забезпечення виконання відповідачем-1 зобовязань, що виникають на підставі кредитного договору (невідновлювальна кредитна лінія) № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008р. (з наступними змінами та доповненнями), банком укладено з відповідачем-2 договір поруки № G52-114 від 08.04.2008р.(з наступними змінами та доповненнями).

Пунктом 1 статті 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

В статті 554 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 1.2 договору поруки (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязаннях боржника ОСОБА_5, яка діє як фізична особа та фізична особа підприємець, які виникають з умов укладеної між кредитором та боржником генеральної кредитної угоди № 52 від 08.04.2008р., всіх договорів змін та доповнень до неї, а також кредитних договорів, укладених та таких, що будуть укладені в її межах, щодо повернення наданих кредитів та виконання зобовязань на загальну суму 360000,00 євро, в строк до 06 квітня 2018 року, сплаті процентів за користування кредитами, комісійних винагород, неустойок (пень, штрафів) в розмірі, в строки та у випадках, передбачених генеральною кредитною угодою №52 від 08.04.2008р. з усіма додатками та доповненнями до неї, кредитними договорами, що укладені та будуть укладені в її межах, в тому числі кредитного договору № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008р. (невідновлювальна кредитна лінія), укладеного між кредитором та боржником, згідно якого боржник зобовязаний до 06 квітня 2018 року повернути кредит в розмірі 128655,47 євро, сплатити проценти за його користування в розмірі 10%-13,25% річних, а також сплатити комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), у розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008р.

В порушення умов укладеного кредитного договору (зі змінами), відповідач-1 свої зобовязання зі сплати кредиту не виконав, в результаті чого станом на 19.11.2015р. виник борг в сумі 119061,47 євро, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 51386,94 євро, що підтверджено наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості позичальника ОСОБА_5 за договором № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008р.

Крім того, відповідач-1 не підтвердив належними та допустимими доказами виконання свого зобовязання щодо сплати відсотків за користування кредитом у встановлені кредитним договором строки.

Згідно положень ст.ст. 1048, 1054 Цивільного кодексу України одним із обовязків позичальника за кредитним договором є сплата процентів за користування кредитом, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Відповідно до наявного у справі розрахунку заборгованість відповідача-1 перед позивачем по відсотках за користування кредитом станом на 19.11.2015р. складає 32349,36 євро.

Проаналізувавши вищенаведені приписи чинного законодавства України, умови укладених між сторонами договорів та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано задоволив позовні вимоги щодо стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 151410,83 євро (сто пятдесят одна тисяча чотириста десять євро вісімдесят три євроценти) заборгованості за кредитним договором №010/14-10/200G52 від 08.04.2008р.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР з наступними змінами та доповненнями передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.п. 10.2, 10.5 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період існування заборгованості, за кожний день прострочення. За невиконання зобовязань, передбачених п.п.6.5-6.11 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 600,00 грн.

Згідно наявного у справі розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_5 за договором № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008р. станом на 19.11.2015р. сума пені за період з 19.06.2015р. по 19.11.2015р. складає 416987,84 грн., в тому числі пеня за тілом кредиту 263278,88 грн. та пеня за відсотками 153708,96 грн. Також, позивач нарахував відповідачу-1 штраф у розмірі 18600,00 грн. за невиконання пунктів 6.5 та 6.6 кредитного договору (пропорційне переведення оборотів з 2 кв. 2013р.; ненадання фінансової звітності з 1 кв. 2013р.; ненадання довідки про обороти з 2 кв. 2013р.).

Обчислення пені та стягнення її за судовим рішенням здійснюється лише в національній валюті України гривні. Відповідно, є неможливим нарахування та стягнення пені в іноземній валюті за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України, оскільки розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого суду в частині задоволення позовної вимоги про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 435587,84 грн. пені та штрафів за порушення умов кредитного договору №010/14-10/200G52 від 08.04.2008р. та договору поруки № G52-114 (зі змінами та доповненнями згідно договорів № G52-114-1 від 29.04.2011р. та № G52-114-2 від 27.06.2012р.).

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що даний спір не підлягає вирішенню у господарських судах України, враховуючи наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем-2 у даній справі є фізична особа ОСОБА_2, з яким ОСОБА_3 уклав договір поруки в якості забезпечення виконання відповідачем-1 ФОП ОСОБА_5 зобовязань за кредитним договором.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на момент укладення договору поруки ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа підприємець, реєстраційний номер в ЄДР: 8 (а.с.212-213, т.3).

Як зазначено у п.п. 1, 2, 3, 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (ст. 12 ГПК України).

З огляду на приписи ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 ГПК України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства; і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ст. 1 ГПК України громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Встановивши, що поручитель за договором поруки є суб'єктом підприємницької діяльності та у встановленому порядку набув такого статусу, укладений з ним договір містить ознаки господарського, колегія суддів вважає, що даний спір підлягає вирішенню в господарських судах України.

Окремо слід відзначити, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2014р., яка набрала законної сили, скасовано ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 05.06.2014р. про припинення провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості з відповідача-2 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК країни.

Вищеописаними доказами, а саме - копією меморіального валютного ордеру №TR010/14-10/200G5 від 15.04.2008р. , випискою по особовому рахунку ОСОБА_5 за №2073.3.3777 та розрахунком заборгованості спростовуються доводи скаржника про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про розмір заборгованості по кредиту. Невірним є також його твердження про те, що необґрунтованість позовних вимог підтверджено висновком судово-економічної експертизи.

Насправді, згідно висновку № 7985 судово-економічної експертизи по господарській справі №909/464/14, складеного 23.09.2015р. судовим експертом Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_8, станом на 13.03.2014р. підтверджується заборгованість ОСОБА_5 по кредитному договору №010/14-10/200G52 від 08.04.2008р. в сумі 119061,47 євро (основний борг).

Той факт, що судовому експерту не вдалось за можливе підтвердити заборгованість по процентах та пені, наведену в розрахунку заборгованості станом на 13.03.2014р., не може свідчити про необґрунтованість позовних вимог.

В ході розгляду справи позивач надав суду першої інстанції детальний розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_5 за договором № 010/14-10/200G52 від 08.04.2008р. станом на 19.11.2015р., по якому відповідачі не висловили жодних зауважень.

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника згідно вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.01.2016р. у справі №909/464/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Данко Л.С.

ОСОБА_1