РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016Справа №910/6633/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ліки Кіровоградщини» до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про стягнення 516 877,05 грн., за участю представників позивача - Тараненка О.Г., довіреність №б/н від 18.12.2014 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року до господарського суду міста Києва звернувся позивач з вимогами до відповідача про стягнення 514 400,00 грн. залишку на транзитному рахунку №2 та 2 477,05 грн. пені у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором про інкасацію коштів №48 від 29.10.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.04.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 16.05.2016 року.

Представник відповідача в судове засідання 16.05.2016 року не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.10.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Ліки Кіровоградщини» (клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (банк) укладено договір про інкасацію коштів №48/16, за умовами якого банк власними силами і засобами в погоджені дні та години здійснює інкасацію коштів у клієнта. Банк проводить приймання коштів від інкасаторів і здійснює своєчасне зарахування коштів на рахунки клієнта, а клієнт сплачує кошти за надані послуги банку в розмірі та строки, що передбачені цим договором (п. 1 договору).

Банк зобов'язався здійснювати приймання, перевезення і здавання коштів до каси банку в інкасаторських сумках (мішках). Банк здійснює зарахування інкасованих коштів клієнта наступного робочого дня після дня інкасації коштів на транзитний рахунок №2 в Кіровоградському регіональному відділенні ПАТ «КБ «Хрещатик». Перерахування коштів в повному обсязі здійснюється банком не пізніше 11:00 год. наступного робочого дня, після дня зарахування коштів на транзитний рахунок №2, на рахунок клієнта р/р 0821 відкритий у КФ ПАТ КБ «ПриватБанк» МФО 323583, із вказівкою призначення платежу: перерахування про інкасованої готівки за ___ (вказується дата інкасації) згідно договору про інкасацію коштів №48 від 29.10.2014 року» (п. 2.1. договору з урахування змін і доповнень внесених додатковою угодою №1 від 23.02.2015 року).

Згідно супровідних відомостей, які містяться в матеріалах справи 30, 31 березня та 01 квітня 2016 року відповідачем в аптеках та аптечних пунктах позивача було здійснено інкасацію грошових коштів на загальну суму 514 400,00 грн., які були зараховані позивачу на транзитний рахунок №2 в Кіровоградському регіональному відділенні ПАТ «КБ «Хрещатик».

Проте в порушення умов п. 2.1. договору про інкасацію коштів №48 від 29.10.2014 року на розрахунковий рахунок 0821 відкритий у КФ ПАТ КБ «ПриватБанк» МФО 323583, вказані вище кошти не були перераховані.

07.04.2016 року позивач звернувся до відповідача з листом в якому вимагав перерахувати власні грошові кошти у сумі 514 400,00 грн. на розрахунковий рахунок 0821 відкритий у КФ ПАТ КБ «ПриватБанк» МФО 323583, .

Проте, вищевказану вимогу відповідачем виконано не було, і матеріали справи не містять доказів надання відповідачем обґрунтованої відмови, з встановлених законом підстав, щодо її невиконання.

Отже, відповідач не виконує належним чином зобов'язання за договором про інкасацію коштів №48 від 29.10.2014 року і на даний час позивач не може розпорядитись належними йому коштами у розмірі 514 400,00 грн., які знаходяться на його транзитному рахунку №0821.

Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 № 234 "Про віднесення ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 5 квітня 2016р. № 463 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" та делегування повноважень тимчасового адміністраторі банку".

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Таким чином, на час розгляду в суді даного спору відбувається ліквідація банку.

За загальним правилом право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом (ст. 321 Цивільного кодексу України).

Судом враховано, що всупереч вказаної норми банк не зміг забезпечити право позивача на безперешкодне розпорядження його коштами, що знаходяться на його транзитному рахунку, відкритому в банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним щодо інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Так, п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Згідно з п. 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Отже, враховуючи вищезазначене, та, зокрема, положення статей 177, 190, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача, на його рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням.

Тому, виходячи з аналізу вищенаведених положень, позивач є кредитором банку, на якого поширюються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і тому не можуть бути задоволені його вимоги (у т.ч. спірні) до відповідача від часу запровадження у останньому тимчасової адміністрації.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 року у справі №910/5560/14, та від 25.03.2015 року у справі №910/9232/14.

Судом також враховано, що відповідно до пункту третього частини 2 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

У матеріалах справі відсутні докази про те, що уповноважена особа Фонду дала дозвіл на перерахування відповідачем спірної суми.

Виходячи зі змісту ст.ст. 39, 40, 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку), у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів, передбачених у ч. 2 ст. 39 даного Закону. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої ст. 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково. Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, передбаченій ст. 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку, з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог про стягнення 514 400,00 грн., які належать позивачу та знаходяться на його транзитному рахунку та 2 477,05 грн. пені - відсутні, тому в позові слід відмовити.

Разом з тим, позивач може захистити свої порушені майнові права в порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 19.05.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна