КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2016 р. Справа№ 904/305/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Ропій Л.М.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Тарасенко І.В., дов. від 24.02.2016 б/н,

від відповідача не з'явився,

від третьої особи 1 не з'явився,

від третьої особи 2 не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Слант Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2016 (підписане 28.03.2016)

у справі №904/305/16 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Слант Україна»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариства «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Богучарская»

про стягнення 20 178,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Слант Україна» (далі - ТОВ «Слант Україна», або позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» про стягнення 20 178,50 грн збитків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2016 матеріали справи № 904/305/16 направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва відповідно до вимог статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2016 у справі №904/305/16 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд зазначив, що позивач, як власник вантажу, виходячи зі змісту пунктів 130, 133 Статуту залізниць України, не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу під час перевезення.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2016 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, розглядаючи позовні вимоги у випадку непорушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача повинен був відмовити у задоволенні позову, а не робити висновок про те, що ТОВ «Слант Україна» не мав права звертатись з позовом.

За твердженнями апелянта, місцевий господарський суд не прийняв до уваги того, що нестача вантажу заподіяла збитки саме позивачу, а не вантажовідправнику та вантажоодержувачу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 прийнято апеляційну скаргу та порушено апеляційне провадження у справі №904/305/16, розгляд скарги призначено на 18.05.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

Доказом належного повідомлення сторін та третіх осіб про час і місце розгляду апеляційної скарги є повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвали суду від 11.04.2016) - 13.04.2016 (відповідачу), - 14.04.2016 (позивачу та третій особі 2), -18.04.2016 (третій особі 1), долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 18.05.2016 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2016 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з'явились. Про дату та час повідомлені належним чином.

Враховуючи, що відповідач та треті особи належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання з розгляду апеляційної скарги, а матеріали справи дозволяють розглянути апеляційну скаргу без їх участі, з метою дотримання вимог ст. 102 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), на думку колегії суддів, відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

08.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слант Україна» (ТОВ «Слант Україна», постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» (ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат», покупець) укладено договір поставки №08/07, за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію, по марочному складу, цінах та в кількості, вказаних у відповідних специфікаціях до договору.

Відповідно до залізничних накладних від 10.07.2015 №52758372, від 10.07.2015 №52758380, від 07.11.2015 № 49791304, від 01.12.2015 № 50353085 відправником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Богучарская» (далі - ТОВ «Збагачувальна фабрика «Богучарська») направлено залізничним транспортом вагони №66933789, №67385989, №67920876 та №60421278 концентрату вугілля на станцію «Верхньодніпровськ».

Одержувачем товару за вказаними вище залізничними накладними вказано Публічне акціонерне товариство «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат».

Як убачається з залізничної накладної від 10.07.2015 №52758372 відправником - ТОВ «Збагачувальна фабрика «Богучарська» одержувачу - ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» на залізничну станцію «Верхньодніпровськ» відправлено вантаж (концентрат вугілля) загальною масою 63 500 кг., номер вагона - 66933789.

14.07.2015 на залізничній станції «Верхньодніпровськ» нач. станції Жицький В.А., аг. ком. Падура А.І., Ясик Т.Н., пр.ед. КПК Шрам О.І. складено комерційний акт АА №045202/9 (форми ГУ-22), відповідно до якого на вказану залізничну станцію прибув вагон №66933789 з вантажем (концентрат вугілля) в загальній кількості 60 300 кг., що менше на 3 200 кг., ніж вказано у перевізному документі.

З залізничної накладної від 10.07.2015 №52758380 вбачається, що відправником - ТОВ «Збагачувальна фабрика «Богучарська» одержувачу - ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» на залізничну станцію «Верхньодніпровськ» відправлено вантаж (концентрат вугілля) загальною масою 63 500 кг., номер вагона - 67385989.

14.07.2015 на залізничній станції «Верхньодніпровськ» нач. станції Жицький В.А., аг. ком. Падура А.І., Ясик Т.Н., пр.ед. КПК Шрам О.І. складено комерційний акт АА №045203/10 (форми ГУ-22), відповідно до якого на вказану залізничну станцію прибув вагон №67385989 з вантажем (концентрат вугілля) в загальній кількості 59 450 кг., що менше на 4050 кг., ніж вказано у перевізному документі.

З залізничної накладної від 07.11.2015 №49791304 вбачається, що відправником - ТОВ «Збагачувальна фабрика «Богучарська» одержувачу - ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» на залізничну станцію «Верхньодніпровськ» відправлено вантаж (концентрат вугілля) загальною масою 64 000 кг., номер вагона - 67920876.

11.11.2015 на залізничній станції «Верхньодніпровськ» нач. станції Жицький В.А., агент. ком. Падура А.І., Ясик Т.Н., пр.ед. КПК Шрам О.І. складено комерційний акт РА №011483 (форми ГУ-22), відповідно до якого на вказану залізничну станцію прибув вагон №67920876 з вантажем (концентрат вугілля) в загальній кількості 61 750 кг., що менше на 2250 кг., ніж вказано у перевізному документі.

З залізничної накладної від 01.12.2015 №50353085 вбачається, що відправником - ТОВ «Збагачувальна фабрика «Богучарська» одержувачу - ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» на залізничну станцію «Верхньодніпровськ» відправлено вантаж (концентрат вугілля) загальною масою 64 000 кг., номер вагона - 60421278.

04.12.2015 на залізничній станції «Верхньодніпровськ» нач. станції Жицький В.А., агент. ком. Падура А.І., Майстренко Н.І., пр.ед. КПК Шрам О.І. складено комерційний акт РА №011485/18 (форми ГУ-22), відповідно до якого на вказану залізничну станцію прибув вагон №60421278 з вантажем (концентрат вугілля) в загальній кількості 62 240 кг., що менше на 1760 кг., ніж вказано у перевізному документі.

За твердженнями апелянта, перевізник (відповідач) взяті на себе зобов'язання зберегти та доставити на залізничну станцію «Верхньодніпровськ» у вагонах № 66933789, № 67385989, № 67920876, № 60421278 належним чином не виконав, оскільки доставив концентрат вугілля у меншій кількості, ніж той який був прийнятий для перевезення. Нестача склала 11 260 кг.

За змістом ст.908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Закон України «Про залізничний транспорт» визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності залізничного транспорту загального користування, його роль в економіці і соціальній сфері України, регламентує його відносини з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, іншими видами транспорту, пасажирами, відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу.

Частина 1 ст.3 Закон України «Про залізничний транспорт» встановлює, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України «Про транспорт», «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», цього Закону, Статуту залізниць України (далі - Статуту), який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

У пункті 6 Статуту наведено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

В силу вимог ч. 3 ст. 909 ЦК України, ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), п. 6 Статуту залізничні накладні від 10.07.2015 №52758372, від 10.07.2015 №52758380, від 07.11.2015 №49791304 та від 01.12.2015 №50353085 свідчить про укладення між ТОВ «Збагачувальна фабрика «Богучарська» (відправник) і ПАТ «Українська залізниця» (в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (перевізник) договору перевезення вантажу на користь ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» (вантажоодержувач).

Пункт 37 Статуту встановлює, що маса вантажів визначається відправником.

У розд.28 вказаних вище залізничних накладних визначено, що вантаж завантажено у вагон - вантажовідправником.

Частина 1 ст.12 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачає, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Стаття 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до п.113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (п.129 Статуту).

Згідно з ч.2 п.130 Статуту право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають:

а) у разі втрати вантажу: відправник - за умови пред'явлення вантажної квитанції і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу; одержувач - за умови пред'явлення вантажної квитанції з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу. У разі неможливості пред'явлення вантажної квитанції подається довідка станції відправлення про прийняття вантажу до перевезення з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу;

б) у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Зі змісту п.130 Статуту залізниць України випливає, що право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів надано сторонам у договорі перевезення - вантажовідправнику або вантажоодержувачу у відповідних випадках, передбачених Статутом. Власник вантажу (якщо він не є відправником або одержувачем вантажу) не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу під час перевезення.

Залізниця не має права і не наділена повноваженнями визначати, хто саме є власником вантажу, який вона перевозить.

Спеціальна норма п.133 Статуту залізниць України не допускає передачу іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, квитанції про приймання вантажу, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Судом встановлено, що переуступні підписи на залізничних накладних від 10.07.2015 №52758372, від 10.07.2015 №52758380, від 07.11.2015 №49791304 та від 01.12.2015 №50353085 відсутні.

Вантажовласник, якщо він не є вантажовідправником або вантажоодержувачем, у такому випадку має право скористатись можливістю, наданою п.133 Статуту залізниць України - отримати від вантажоодержувача довіреність, оформлену згідно із законодавством, виступати від його імені і заявляти претензійно-позовні вимоги до залізниці.

Аналогічна правова позиція викладена у п.5 Оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» від 29.11.2007 №01-8/917.

Оскільки власник вантажу ТОВ «Слант Україна» не є його відправником або одержувачем та не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу під час перевезення, у задоволенні позовних вимог правомірно відмовлено.

Згідно зі ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, враховуючи викладене вище, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, з огляду на наявні у справі докази та встановлені судом обставини, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2016 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Слант Україна» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.03.2016 у справі №904/305/16 - без змін.

2 . Матеріали справи №904/305/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Л.М. Ропій

Н.Ф. Калатай