Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

Іменем України

Від 16 травня 2016 року у справі №927/225/16

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г. розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/225/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», бульв. Шевченка, 18, м.Київ, 01601 в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», просп. Миру 28, м. Чернігів, 14000

до відповідача: Приватного підприємства «Скорпіон плюс», вул. Магістрацька, 19а, м. Чернігів, 14000

про стягнення 33858грн.19коп.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, старшого юрисконсульта, довір. №2079 від 28.12.2015

від відповідача: ОСОБА_2 (довір. №0301 від 01.03.2016).

Рішення приймається після перерв, оголошених в судовому засіданні на підставі ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України з 05.04.2016 по 10.05.2016 та з 10.05.2016 по 16.05.2016.

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 33628грн.49коп. боргу за телекомунікаційні послуги, які були надані за період з 01.08.2015 по 30.10.2015 на підставі договору №1382 від 21.07.2015 про надання послуг бізнес-мережі та угоди № 1 від 21.07.2015 про надання послуг телефонного звязку з використанням ІР-мережі (послуги «SIP-лінія» з наданням номера 0-892), 202грн.14коп. пені, нарахованої за період з 01.03.2016 по 10.03.2016, 27грн.56коп. процентів річних, нарахованих за період з 01.03.2016 по 10.03.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобовязань по оплаті наданих послуг.

Відповідач в відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, стверджуючи, що 24 жовтня 2015 року наданим позивачем в користування телефонним апаратом D-Link моделі DPH-150S не можливо було користуватися, телефон не приймав вхідні та не здійснював вихідні виклики. В період часу з 10год.44хв. до 15год.30хв. телефонний звязок був відсутній через проблеми з телефонною лінією ПАТ «Укртелеком», а тому здійснити велику кількість міжнародних вихідних телефонних дзвінків із застосуванням одноканального телефонного номеру не представлялось можливим. Тому, на думку відповідача, вартість телекомунікаційних послуг, яка зазначена позивачем в рахунку за жовтень 2015 року є необгрунтованою, оскільки послуги в такому обсязі позивачем не надавались. Крім того відповідач зазначає, що під час приймання передачі телефонного обладнання у тимчасове користування працівниками ПАТ «Укртелекому» було передано обладнання з вже введеними логіном і паролем, які не були їм повідомлені, та які вони не могли змінити, що суперечить укладеній додатковій угоді №1 від 21.07.2015 між сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулось 10.05.2016, представником позивача подано письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач вказує про зменшення розміру позовних вимог на суму 202грн.14коп. пені, залишаючи при цьому без змін вимоги в частині стягнення 33628грн.49коп. боргу та 27грн.56коп. трьох процентів річних. Заява про зменшення підписана представником позивача в межах повноважених, наданих в довіреності №2079 від 28.12.2015.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі по прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог. Приймаючи до уваги, що дії позивача по зменшенню розміру позовних вимог не суперечать чинному законодавству, не порушують права та інтереси третіх осіб, тому суд приймає заяву позивача до розгляду і спір вирішується з її урахування.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги позивача полягають у стягненні з відповідача 33628грн.49коп. боргу за телекомунікаційні послуги, 27грн.56коп. процентів річних, нарахованих за період з 01.03.2016 по 10.03.2016.

Клопотання представників сторін про відмову від здійснення фіксації судового засідання технічними засобами судом задоволені. Засідання господарського суду по розгляду даної справи проведено без фіксації технічними засобами. Судовий процес відображено у протоколі судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши в ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представників сторін, оглянувши в судовому засіданні речові докази, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

21 липня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (позивач у справі, оператор за договором) та приватним підприємством «Скорпіон-плюс» (відповідач у справі, бізнес-абонент за договором) укладено договір №1382 про надання послуг бізнес-мережі (далі по тексту рішення договір), за умовами якого позивач зобовязався надавати бізнес-абоненту телекомунікаційні послуги бізнес-мережі, що визначаються у замовленні послуг та відповідних Угодах/додатках до цього Договору, а відповідач, в свою чергу, зобовязався отримувати та сплачувати вартість наданих послуг.

В розділі 2 договору сторони передбачили організаційні та технічні умови надання послуг та встановили, що перелік та опис замовлених послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання послуг бізнес-абоненту визначаються в замовленні послуг та окремих угодах та додатках до цього договору, що підписуються сторонами і є невідємною частиною цього договору (п.2.2. договору).

В п.2.4. договору сторонами встановлено, що датою початку надання замовлених бізнес абонентом послуг вважається дата, яка визначена у відповідному акті та/або в наряді на підключення послуг.

В розділі 4 договору сторонами визначена вартість послуг та порядок розрахунків, та встановлено порядок оплати наданих телекомунікаційних послуг попередньою оплатою (внесення авансу) (або в кредит).

Згідно з п.4.3. договору рахунок (рахунок-акт) за послуги Бізнес-абонент повинен оплатити не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора.

Відповідно до п. 5.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2015.

21 липня 2015 року до договору № 1382 від 21.07.2015 сторонами була підписана угода №1 про надання послуг телефонного звязку з використанням IP-мережі (Послуга «SIP-лінія» з наданням номера 0-892) ( далі по тексту рішення угода).

За умовами даної угоди оператор (позивач по справі) надає Бізнес-абоненту (відповідач у справі) на території України послугу «SIP-лінія» - послуга фіксованого голосового телефонного звязку з виходом на ТМЗК України, яка реалізована з використанням протоколу SIP, а Бізнес-абонент отримує зазначену послугу SIP-лінія, користується нею на умовах договору та цієї угоди і сплачує їх вартість відповідно до встановлених тарифів (цін) згідно з додатком №1.1. «Тарифи на надання послуги SIP-лінія» до угоди до договору.

В пункті 3.6. угоди сторонами передбачена можливість використання відповідачем як абонентського обладнання так і обладнання, що надає оператор у тимчасове платне користування, при цьому складається акт передавання-приймання обладнання, де вказується в його повна специфікація, балансова вартість та технічний стан.

Розділом 5 угоди передбачено, що дана угода набирає чинності з моменту її підписання і діє до моменту припинення дії укладеного договору.

Сторони також узгодили, що дата організації послуги SIP-лінія, зафіксована в акті приймання-передавання, вважається початком надання послуг ( п.6.7. угоди).

Аналіз змісту договору №1382 від 21.07.2015 року та угоди №1 від 21.07.2015 свідчить, що у звязку з їх укладенням між сторонами виникли правовідносини з надання послуг у сфері телекомунікацій, які регулюються нормами спеціального Закону України «Про телекомунікації», а також загальними положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із наданої позивачем копії акту від 23.07.2015 приймання-передачі обладнання у тимчасове користування до договору від 21.07.15, обладнання D-Link моделі DPH-150S передано відповідачу у користування 23.07.2015, а тому, відповідно до пунктів 2.4. договору та 6.7. угоди, датою початку надання послуг є саме 23.07.2015.

Стверджуючи про надання послуг відповідачу, позивач посилається на рахунки-акти за телекомунікаційні послуги №877740.7.2015 від 31.07.2015, №877740.8.2015 від 31.08.2015, №877740.9.2015 від 30.09.2015, №877740.10.2015 від 31.10.2015, №877740.11.2015 від 30.11.2015, №877740.12.2015 від 31.12.2015, в яких відображені суми абонплати за SIP-лінією, оренди телефонного апарата D-Link DPH-150S, кількість і сума міжміських та міжнародних розмов. Всього, згідно із вказаними рахунками, за твердженням позивача, послуг надано на загальну суму 33795грн.37коп., з них 33585грн.91коп. (з ПДВ) - вартість міжміських та міжнародних розмов.

16 грудня 2015 року представниками сторін складено та підписано акт приймання-передачі обладнання з тимчасового користування до договору від 21.07.2015.

Факт отримання від позивача послуг SIP-лінії разом з передачею у користування обладнання у період з липня по грудень 2015 року відповідачем не заперечується. Разом з тим, відповідач не погоджується із вартістю міжнародних дзвінків, які зазначені позивачем у рахунку-акті №877740.10.2015 від 31.10.2015, стверджуючи, що таку послугу відповідач не одержував.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи банківських виписок з рахунку позивача, відповідачем в рахунок оплати телекомунікаційних послуг за спірний період перераховано позивачу 166грн.26коп. Крім того, як свідчить надана позивачем копія рахунку акту №№877740.1.2016 від 31.01.2016, позивачем здійснено перерахунок за грудень 2015 року за користування телефонним апаратом, що також підтверджується розрахунком фактичної заборгованості, наданим позивачем до матеріалів справи 16.05.2016.

Отже, з урахуванням здійсненого позивачем перерахунку в січні 2016 року, відповідачем фактично сплачено 166грн.88коп.

За повідомленням позивача вартість неоплачених послуг станом на день звернення до суду з даним позовом становить 33628грн.49коп.

Відповідачем не надано доказів оплати ним телекомунікаційних послуг в повному обсязі, а тому суд приходить до висновку, що заборгованість становить 33628грн.49коп.

Заперечення відповідача щодо нарахованої позивачем вартості міжміських та міжнародних розмов за жовтень місяць 2015 року судом до уваги не приймається, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про телекомунікації» споживач телекомунікаційних послуг користується правами, визначеними цим Законом, а також іншими правами, передбаченими законодавством України та договором про надання телекомунікаційних послуг.

Згідно із п/п 27) п.35 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 (з подальшими змінами та доповненнями), споживач телекомунікаційних послуг має право на несплату абонентної плати за весь час пошкодження телекомунікаційних мереж та технічних засобів, що призвело до тимчасового припинення надання послуг у разі порушення оператором, провайдером граничних строків усунення пошкодження та виникло не з вини споживачів, з дати реєстрації оператором, провайдером відповідної заяви (усної чи письмової).

Аналогічним чином право абонента не сплачувати абонентну плату передбачається також у п.4.1.11. Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком», затверджених наказом ПАТ «Укртелеком» від 10.07.2014 №340, посилання на які містяться у п.3.1. укладеного між сторонами договору №1382 від 21.07.2015.

Відповідач, стверджуючи у відзиві на позов, що 24 жовтня 2015 року, в день, коли була зафіксована велика кількість вихідних міжнародних дзвінків, телефонний звязок переривався, а телефонний апарат не приймав вхідні та не здійснював вихідні виклики, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини. Зокрема, відповідачем не надано доказів звернення до оператора (позивача у справі) з відповідною усною чи письмовою заявою про пошкодження звязку саме 24.10.2015.

Надана відповідачем копія листа від 27.10.2015 вих. №127-15/2, який отриманий позивачем 28.10.2015, про що свідчить відбиток штампу на копії листа (а.с.112), підтверджує факт звернення відповідача до позивача з повідомленням про тимчасову непрацездатність обладнання та відсутність звязку лише 28.10.2015, та не доводить факту порушення позивачем граничних строків усунення пошкодження.

Крім того, в ході перегляду в судовому засіданні наданого відповідачем оригіналу відеозапису на диску VIDEX EXCELLENTI DVD+R 16X 4,7 GB 120 MIN робочого місця, судом встановлено, що із запису не вбачається, на якому робочому місці здійснювався запис, в якому приміщенні. Із представленого відповідачем запису неможливо беззаперечно встановити, що запис здійснювався саме у приміщенні, яке належить чи використовується відповідачем, та стосується робочого місця, на якому використовується обладнання, передане позивачем на виконання укладених між сторонами договору №1328 від 21.07.2015 та угоди №1 від 21.07.2015.

Також відповідачем не надано суду доказів несанкціонованого стороннього втручання до його телекомунікаційної мережі третіми особами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт наявності обставин, при яких, відповідно до чинного законодавства, споживач телекомунікаційних послуг (абонент) має право несплачувати передбачені договором платежі.

В силу ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.4.3. договору відповідач зобовязувався оплачувати надані йому рахунки (рахунки-акти) не пізніше останнього числа, місяця, що настає за розрахунковим.

Відтак відповідач повинен був оплатити надані послуги в такі строки:

рахунок-акт за липень 2015 року - до 31.08.2015, рахунок-акт за серпень 2015 року - до 30.09.2015, рахунок-акт за вересень 2015 року до 31.10.2015, рахунок-акт за жовтень 2015 року до 30.11.2015, рахунок-акт за листопад 2015 року до 31.12.2015, а рахунок-акт за грудень 2015 до 31.01.2016.

Як встановлено судом вище, відповідачем оплачено вартість наданих йому послуг лише в сумі 166грн.88коп. Із них, як вбачається із матеріалів справи, зокрема банківських виписок з рахунку позивача та копій наданих відповідачем платіжних доручень № 175 від 20.08.2015, №225 від 04.11.2015, №266 від 16.12.2015, відповідачем своєчасно оплачено лише рахунки-акти за липень, листопад та грудень місяці 2015 року та рахунок-акт за жовтень місяць 2015 року в частині оплати 86грн.40коп.

Оскільки на момент звернення до суду з даним позовом строк оплати вартості наданих послуг по рахунках сплив, тому суд приходить до висновку, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасної оплати вартості послуг, в звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 33628грн.49коп. з урахуванням здійсненого позивачем перерахунку в січні 2016 року на суму 0,62грн.

Відповідач доказів оплати послуг за вересень та жовтень 2015 року в повному обсязі не надав, а тому з нього належить стягнути на користь позивача 33628грн.49коп. боргу.

Позивач, з посилання на приписи ст.625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 27грн.56коп. трьох процентів річних, нарахованих за період з 01.03.2016 по 10.03.2016.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, має на вимогу кредитора сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки інший розмір процентів сторонами в договорі не встановлено, на суму боргу позивачем нараховано три проценти річних за період з 01.03.2016 по 10.03.2016. у сумі 27грн.56коп.

В ході перевірки правильності нарахування процентів річних, судом встановлено, що розрахунок складений позивачем арифметично вірно з урахуванням фактичних обставин справи. При цьому суд враховує, що позивач, використовуючи своє право на судовий захист самостійно визначає період, за який він обчислює нараховані три проценти річних, але в межах періоду невиконання відповідачем грошового зобовязання.

Враховуючи, що факт прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання з оплати наданих йому послуг підтверджується матеріалами справи, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 27грн.56коп. процентів річних є правомірною, а тому її належить задовольнити в повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задовольняються в повному обсязі і з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 33628грн.49коп. боргу та 27грн.56коп трьох процентів річних.

Відповідно до ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В звязку із задоволенням судом позовних вимог в повному обсязі, судовий збір повністю покладається на відповідача.

Керуючись Законом України «Про телекомунікації», ст.530, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.22, 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства «Скорпіон-плюс», м.Чернігів, вул.Магістрацька, 19а (ідентифікаційний код 31691612) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м.Київ, бульв. Шевченка, 18 (ідентифікаційний код 21560766) 33628грн.49коп. боргу, 27грн.56коп. трьох процентів річних та 1378грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 20 травня 2016 року.

Суддя Т.Г. Оленич