номер провадження справи 10/140/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.05.2016 Справа № 908/5643/14

Колегія суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Алейникова Т.Г., судді Гончаренко С.А., Серкіз В.Г., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СОТІС - ГРУП" на дії Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві

за позовом: Державного підприємства "Вугілля України", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СОТІС - ГРУП", м. Донецьк (поштова адреса, 01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 12 кв. 69)

про стягнення 9 485 011, 56 грн.

за участю: Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві

Представники сторін:

Від позивача - Черниш В.М., на підставі довіреності № 18-09/300-Д від 18.04.2016 р.;

Від відповідача - Воронін С.В., на підставі довіреності № 1 від 05.05.2016 р.;

Від ВДВС - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "СОТІС - ГРУП" зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 908/5643/14.

Відповідно до положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., протоколом автоматичного розподілу справи між суддями від 21.04.2015 р., розгляд скарги по справі № 908/5643/14 передано на розгляд колегії судді у складі: головуючого судді Алейникової Т.Г. та суддів Гончаренко С.А., Серкіз В.Г.

Ухвалою від 21.04.2016 р. колегія суддів прийняла скаргу до розгляду та призначила судове засідання на 19.05.2016 р. о 11 год. 00 хв.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.05.2016 р. підтримав свою скаргу. Представник позивача проти скарги заперечив, письмових пояснень до суду не надав. Представник ВДВС до суду не з'явився, ніяких заяв та клопотань до суду не направив.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними та представник ВДВС їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, суд встановив:

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України "Про державну виконавчу службу", частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України "Про виконавче провадження". Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців. Подання скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби в порядку ст. 121-2 ГПК України має на меті відновлення порушеного права сторони виконавчого провадження. У відповідності до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Крім того, як передбачено ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В п. 9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» закріплено, що за змістом цієї статті ГПК скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо). Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби. У зв'язку з цим відповідна скарга не підлягає оплаті судовим збором (п.9.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»). Скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності -зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" (п. 9.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені права та обов'язки державного виконавця. Аналіз зазначеної норми свідчить, що виконання державним виконавцем обов'язків, які визначені законом, будуть вважитися належними у разі вжиття останнім всіх необхідних заходів для повного виконання виконавчого документа (наказу господарського суду) в установлені законом строки. Законодавець покладає на державного виконавця коло обов'язків та надає йому права, які мають бути застосовані державним виконавцем для повного виконання, в даному випадку, рішення господарського суду, тобто державний виконавець повинен вжити всі можливі та необхідні заходи, які встановлені Законом України "Про виконавче провадження" для примусового виконання виконавчого документу. Закон України "Про виконавче провадження" зобов'язує державного виконавця вчиняти дії у певній послідовності для задоволення вимог стягувача та дотримання прав боржника, тобто, виконавче провадження має послідовні стадії виконання виконавчого документу і порушувати цей порядок незаконно.

Відкриття виконавчого провадження - це стадія, яка полягає у діях державного виконавця, що спрямовані на визначення підстав для відкриття виконавчого провадження.

Питання про відкриття виконавчого провадження вирішує державний виконавець у триденний строк із моменту звернення із заявою про виконання або надходження виконавчого документу від суду. У такому разі державний виконавець відкриває провадження не пізніше наступного дня після одержання виконавчого документа і в той самий день проводить виконавчі дії. При винесені постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання боржником рішення суду; попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних із провадженням виконавчих дій; за заявою стягувача державний виконавець має право накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його відчуження, одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника.

Підготовка до примусового виконання - це дії державного виконавця, спрямовані на встановлення місця знаходження (проживання) боржника, наявності рухомого або нерухомого майна, грошових коштів в установах банків, пропозиції виконати рішення добровільно, створення умов для подальшого виконання виконавчого документу. Мета цієї стадії - створити належні умови для своєчасного й ефективного виконання документів, що надійшли до державного виконавця, а також забезпечити умови для добровільного виконання рішення боржником.

Примусове виконання (застосування заходів примусового виконання рішення) - це вжиття державним виконавцем заходів щодо реалізації припису юрисдикційного акта способами, які визначено законом, із покладанням на боржника виконавчого збору та інших витрат, пов'язаних із виконанням.

Закінчення виконавчого провадження - це дія державного виконавця, що полягає у завершенні проведення виконавчих дій у певному виконавчому провадженні, за певним виконавчим документом. Підстави закінчення виконавчого провадження визначено у ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Законодавець покладає на державного виконавця коло обов'язків та надає йому права, які мають бути застосовані державним виконавцем для повного виконання, в даному випадку, рішення господарського суду, тобто державний виконавець повинен вжити всі можливі та необхідні заходи, які встановлені Законом України "Про виконавче провадження", для примусового виконання виконавчого документу.

Тобто, Закон України "Про виконавче провадження" зобов'язує державного виконавця вчиняти виконавчі дії у певній послідовності для задоволення вимог стягувача та дотримання прав боржника.

Згідно з п.п. 1. п. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 25 зазначеного Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

В обґрунтування своєї скарги відповідач зазначає, що на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 22.04.2015 року у справі №908/5643/14 господарським судом Запорізької області було видано наказ від 09 грудня 2015 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТІС-ГРУП» на користь Державного підприємства «Вугілля України» заборгованості та штрафних санкцій за Договором поставки № 02-КС від 31.03.2014 року (надалі - Договір) у сумі 9 485 01,56грн., у тому числі борг -8 512 813,03грн., пеня -463 964,25грн., інфляційні - 451 179,09грн., 3% річних - 57 055,19грн. та судовий сбір - 73 080 грн.

05 квітня 2016 року державним виконавцем Пишним А.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50698392 про примусове виконання зазначеного наказу господарського суду Запорізької області від 09 грудня 2015 року №904/5643/13.

Скаржник вважає, що дана Постанова про відкриття виконавчого провадження (надалі Постанова ВП № 50698392) не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у виконавчому документі, в тому числі, повинно бути зазначено повне найменування для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб).

Скаржник звертає увагу суду на той факт, що у виконавчому документі на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 22.04.2015 року у справі № 908/5643/14 зазначено не вірне місцезнаходження боржника - 83001, м. Донецьк, вул. Артема, 97. Адресом місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТІС-ГРУП» є: 03055, м. Київ, пров. Тбіліський, 4/10, офіс 402.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, (п.п. (б)) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Згідно з ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресом, зазначеним у виконавчому документі.

Таким чином, надіслання повідомлення про відкриття виконавчого провадження не за адресом, зазначеною у виконавчому документі є неналежним повідомленням боржника.

Відповідно до статті 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачом, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягував, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляд скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачові, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18, 26, 31 Закону України «Про виконавче провадження», статтею 121І Господарського процесуального кодексу України, скаржник просить суд скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50698392 від 05.04.2016 року.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги зазначені обставини та норми права, суд відмовляє скаржнику виходячи з наступного.

Скаржник в обґрунтування своїх доводів зазначає, що державним виконавцем було порушено при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження норми статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме зазначено не вірне місцезнаходження боржника - 83001, м. Донецьк, вул. Артема, 97. Адресом місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТІС-ГРУП» є: 03055, м. Київ, пров. Тбіліський, 4/10, офіс 402.

В постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 50698392 від 05.04.2016 р. виконавцем було викладено текст наказу Господарського суду Запорізької області по справі № 908/5643/14 від 09.12.2015 р., в якому зазначені адреси боржника - 83001, м. Донецьк, вул. Артема, 97 та поштова адреса Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТІС-ГРУП»: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 12, кв. 69.

Отже, державним виконавцем при написанні постанови не було допущено будь-яких порушень та зазначено адресу боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «СОТІС-ГРУП»: 03055, м. Київ, пров. Тбіліський, 4/10, офіс 402 та податковий номер 37413253, який було зазначено у виконавчому документі.

Доводи скаржника не мають ніякого нормативного та законодавчого підтвердження, в діях виконавця не має порушень норм закону України "Про виконавче провадження"

Отже, дії вчинені державним виконавцем, відповідають положенням Закону України "Про виконавче провадження" та нормативно-правовим актам Кабінету Міністрів України і Міністерства юстиції України.

Таким чином, вимоги скаржника про скасування постанови Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження ВП № 50698392 від 05.04.2016 р. не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СОТІС - ГРУП" на дії Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 908/5643/14 відмовити.

Копію ухали направити сторонам у справі та управлінню державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень.

Головуючий суддя Т.Г. Алейникова

Суддя С.А. Гончаренко

Суддя В.Г. Серкіз