ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року Справа № 922/4116/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенка Г.П.- головуючого (доповідач),
Мачульського Г.М., Полянського А.Г.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Першого заступника прокурора Харківської області
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 18.11.2015
у справі№ 922/4116/15 Господарського суду Харківської області
за позовомПрокурора Дзержинського району м. Харкова
до1. Харківської міської ради 2. Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Омега"
провизнання недійсним, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників:

прокуратури: Савицька О.В. (прокурор ГПУ),

відповідача 1: не з'явився,

відповідача 2: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дзержинського району м. Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради та Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельного кооперативу "Омега" про:

- визнання незаконним та скасування п. 4.3 додатку 1 до рішення 48 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 22.09.2010 №240/10;

- визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №107498 на земельну ділянку, площею 1,3222 га розташованої у місті Харкові вулиці Новгородській, 85, з кадастровим номером :07:019:0013;

- зобов'язання ОК "Житлово-будівельний кооператив "Омега" передати територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради, а Харківській міській раді прийняти земельну ділянку 1,3222 га, розташовану у місті Харкові по вулиці Новгородській, 85, з кадастровим номером :07:019:0013 за актом прийому-передачі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.09.2015, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.11.2015, у справі № 922/4116/15 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, перший заступник прокурора Харківської області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи касаційну скаргу неправильним застосуванням судом норм матеріального і процесуального права, зокрема ст. 41 ЗК України, ст.ст. 133, 135, 137 ЖК УРСР, ст.ст. 257, 263 ЦК України та ст.ст. 4-7, 32, 33, 34, 43 ГПК України, а також неповним з'ясуванням обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, колегія знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, враховуючи наступне.

З матеріалів справи слідує, що п. 7.3. додатку 1 до рішення 48 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 22.09.2010 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" №240/10, ОК "ЖБК "Омега" було надано у власність земельну ділянку (кадастровий номер :07:019:0013), за рахунок земель житлової та громадської забудови, площею 1,3222 га для будівництва та подальшої експлуатації житлової забудови по вулиці Новгородській,85. Будівництво виконати до 01.06.2012.

На підставі вказаного рішення, Управлінням Державного земельного агентства у місті Харкові (Управління Держкомзему у м. Харкові) ЖБК "Омега" було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №107498, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та подальшої експлуатації житлового комплексу.

Предметом спору у даній справі є вимога прокурора про визнання незаконним та скасування зазначеного рішення Харківської міської ради від 24.09.2010 та визнання недійсним державного акту серії ЯЛ №107498 з поверненням земельної ділянки власнику з підстав невідповідності рішення вимогам ст.41 Земельного кодексу України, ст.ст. 133, 135, 137 ЖК УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 №186.

Відмовляючи в позові прокурора, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що державна реєстрація другого відповідача на час розгляду справи не була скасована у встановленому законом порядку, а установчі документи ОК "ЖБК "Омега" не були визнані недійсними, установчі документи ОК "ЖБК "Омега" відповідають вимогам чинного законодавства, а тому у Харківської міської ради були відсутні правові підстави для відмови в передачі у власність ОК "ЖБК "Омега" спірної земельної ділянки. Також, відхиляючи як безпідставні посилання прокурора на невідповідність статуту ОК "ЖБК "Омега" вимогам ст.ст. 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, господарський суд 1-ї інстанції стверджував, що на час створення другого відповідача діяли інші законодавчі акти, які регулюють питання створення кооперативів, а саме Закон України "Про кооперацію" і Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", які є спеціальними законами та які не містять вказівок про обов'язкове дотримання другим відповідачем умов, викладених в ст.ст. 133, 135, 137 ЖК УРСР та Примірному статуті.

Розглядаючи касаційну скаргу та перевіряючи юридичну оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом 1-ї і 2-ї інстанції норм матеріального та процесуального права у відповідності до приписів ст.ст. 111-5, 111-7 ГПК України, касаційна інстанція вважає за необхідне зазначити, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних відносин.

На думку колегії прийняті у справі рішення та постанова цим вимогам не відповідають.

Так, спірне рішення органу місцевого самоврядування приймалось на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування" та ст. 41 ЗК України, відповідно до частини першої якої житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Згідно зі ст. 133 ЖК Української РСР, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до ЖБК і одержати в ньому квартиру.

Відповідно до ст. 135 ЖК Української РСР, до членів ЖБК приймаються громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно зі ст. 137 ЖК Української РСР, ЖБК зорганізуються при виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях. Порядок організації та діяльності ЖБК установлюється цим Кодексом, Примірним статутом та іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 3 Примірного статуту, при будівництві жилих будинків садибного типу число громадян, необхідне для організації кооперативу, не може бути менше п'яти чоловік.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що передаючи земельну ділянку у власність ОК "ЖБК "Омега", відповідна рада мала врахувати мету створення такого кооперативу, порядок його організації та діяльності відповідно до вимог ЖК УРСР та Примірного статуту. З'ясування саме цих обставин при наданні земельної ділянки ОК "ЖБК "Омега", як спеціальному суб'єкту, передбаченому ст. 41 ЗК України, зобов'язує Раду з'ясовувати правовий статус, мету та підстави його створення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України, правова позиція якого щодо застосування наведених норм матеріального права викладена у постанові колегії суддів Судових палат в адміністративних, господарських та цивільних справах від 17.06.2014 по справі № 21-195а14, який згідно вимог ст. 111-28 ГПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з наявного у справі Статуту ОК "ЖБК "Омега", метою його діяльності згідно п.2 Статуту є забезпечення житлом шляхом будівництва багатоквартирного житлового будинку членів кооперативу, кількість яких згідно п. 3 Статуту є лише три фізичні особи.

Згідно витягу з ЄДРПОУ Обслуговуючий кооператив ОК "ЖБК "Омега" за організаційно-правовою формою є обслуговуючим кооперативом, видом економічної діяльності якого є організація будівництва будівель та будівництво житлових і нежитлових будівель.

Отже, матеріали справи свідчать, що ОК "ЖБК "Омега" створено всупереч вимогам ст.ст. 133, 135, 137 ЖК УРСР та Примірного статуту, які по відношенню до Законів України "Про кооперацію" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" є спеціальними нормативно правовими актами та підлягають застосуванню до правовідносин сторін у даній справі.

Доказів дотримання відповідачем-2 положень наведених норм під час його створення матеріали справи не містять.

Звідси, висновки суду попередніх інстанцій стосовно підстав відмови в позові прокурора колегія вважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, не відповідають вимогам спеціального законодавства, суперечать наведеній правовій позиції Верховного Суду України та не містять мотивів відступлення від неї.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 1 статті 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ч. 1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Таким чином, враховуючи невідповідність спірного рішення Харківської міської ради вимогам ст.41 Земельного кодексу України, ст.ст.133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР, Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу та наявність підстав для задоволення позовних вимог прокурора, оскаржувані судові акти підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд, оскільки судами при вирішенні даного спору були неправильно застосовані норми матеріального права та не застосовано законодавство, яке регулює спірні правовідносини сторін.

При новому розгляді суду слід врахувати наведене, а також надати відповідну оцінку доводам відповідача -2, зазначених у відзиві на позов щодо застосування позовної давності, з яких слідує, що прокурор, який звернувся до суду з даним позовом у липні 2015р., міг довідатись про відповідні порушення з моменту прийняття та оприлюднення спірного рішення ще у 2010р..

З огляду на зазначене та керуючись ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 та рішення господарського суду Харківської області від 28.09.2015 у справі №922/4116/15 скасувати.

Справу направити до господарського суду Харківської області на новий розгляд.

Головуючий суддя: Г.П. Коробенко

Судді: Г.М. Мачульський

А.Г. Полянський