РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2016 р. Справа № 903/28/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Юрчук М.І. ,

судді Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, адвокат

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2 на рішення господарського суду Волинської області від 15.03.2016 р. у справі № 903/28/16 (суддя Костюк С.В.)

за позовом Фермерського господарства "Перлина нова"

до Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2

про стягнення 50 164,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року фермерське господарство "Перлина нова" звернулось до господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2 50164,38 грн., з яких 50000,00 грн. заборгованості за договором від 02.04.2013 року № 2/04 про надання послуг та 164,38 грн. суми трьох процентів річних, нарахованих згідно із ст. 625 ЦК України.

Рішенням господарського суду Волинської області від 15.03.2016 р. у справі № 903/28/16 (суддя Костюк С.В.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 50 000,00 грн. заборгованості, 164,38 грн. 3% річних, 1378 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач - Фермерське господарство "Волиньагроком" ОСОБА_2 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду Волинської області від 15.03.2016 у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю. Окрім того, просить відмовити у стягненні витрат на правові послуги.

Зокрема, на думку апелянта, місцевий господарський суд не дослідив причин часткового погашення боргу.

Скаржник зазначає, що відповідач не оспорює позивачем послуг, однак звертає увагу, що сторони не визначили та не узгодили ціну та якість послуг шляхом укладення договору. Надані позивачем послуги були неякісними та не відповідали існуючим вимогам у сільському господарстві. На думку скаржника, підписаний акт не свідчить про погодження ціни отриманих послуг. У зв'язку з викладеним відповідач оплатив саме 50000,00 грн. оскільки вважає, що послуги з урахуванням їх якості надано саме на таку суму.

Позивач правом, наданим ст. 96 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У судовому засіданні 19.05.2016 року представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, що стверджується наявними у справі матеріалами /а.с. 54, 55/, явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обгрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.09.2013 між Селянським (фермерським) господарством "Перлина", яке змінило своє найменування на Фермерське господарство "Перлина Нова", що підтверджується протоколом зборів власників селянського (фермерського) господарства "Перлина" від 28.05.2015 року №28-05-2015 та статутом зареєстрованим 10.09.2015 року Фермерське господарство "Перлина Нова" (Виконавець по договору) та Фермерським господарством "Волиньагроком" ОСОБА_2 (Замовник по договору) було укладено договір про надання послуг № 2/04.

За умовами п.1.1 договору Виконавець зобовязується за завданням Замовника надати послуги по обробітку сільськогосподарських угідь, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.3.1, 3.2 вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатах кожного календарного місяця та фіксується в актах по наданих послугах. Акт про надані послуги підписується сторонами і тільки після підписання проводиться оплата.

Згідно акту № ПЛ-000000017 здачі-прийняття робіт, надано послуг на загальну суму 100 000,00 грн., даний акт підписано Виконавцем та Замовником без будь-яких зауважень та скріплено їх печатками.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що Замовник зобов'язаний перерахувати суму, зазначену в акті, протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання.

Згідно п. 4.2 договору передбачено зобов'язання відповідача приймати від виконавця послуги, що надаються згідно з цим договором. Після контролю за достовірністю актів про надання послуг виконавцем, підписувати ці акти в 2-ох денний термін з моменту одержання та оплачувати послуги, на умовах та в порядку зазначеному в п. 3 договору водночас, позивач зобов'язаний своєчасно та якісно надавати відповідачу послуги зазначені в п. 2.1 договору, при виникненні обставин, що перешкоджають належному виконанню своїх зобовязань, згідно з цим договором, терміново повідомляти про це замовника, складати та передавати акти про надання послуг (п. 4.1).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013, або до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п.6.1 договору).

24.07.2014 року Фермерське господарство "Волиньагроком" ОСОБА_2 провело часткову оплату наданих послуг на суму 50000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Заборгованість з оплати послуг згідно акту № ПЛ-000000017 здачі-прийняття робіт від 23.07.2013 року становить 50000,00 грн.

Позивачем 07.12.2015 року направлено відповідачу вимогу про виконання зобовязання з оплати послуг в сумі 50000,00 грн., яка залишена відповідачем без задоволення. Факт отримання даної вимоги підтверджується рекомендованим повідомленням №011, в якому вказана дата вручення 08.12.2015 року.

Однак відповідач в порушення умов договору у встановлені строки свої зобов'язання по оплаті наданих послуг виконав частково, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість у сумі 50000,00 грн., за стягненням якої, а також нарахованих на неї 3% річних у сумі 164,38 грн. позивач звернувся до суду з цим позовом.

Місцевий господарський суд, посилаючись на положення ст.ст. 509, 526, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, вказав, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню. При цьому, рішення обґрунтовано тим, що позивач свої зобов'язання за договором № 2/04 від 02.04.2013 року про надання послуг виконав, а відповідач, підписавши наданий йому акт № ПЛ-000000017 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 23.07.02013, вартість наданих послуг оплатив лише частково, а тому має сплатити суму вказаної в позові заборгованості.

Колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду з огляду на таке.

Правовідносини, що склались між сторонами у справі, виникли на підставі договору про надання послуг, та регулюються положеннями глави 63 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Умовами договору п.4.2 сторони погодили обов'язоки замовника приймати послуги, після контролю за достовірністю актів про надання послуг виконавцем, підписувати ці акти в 2-ох денний термін з моменту одержання та оплачувати послуги, на умовах та в порядку зазначеному в п. 3 договору.

Апеляційний господарський суд встановив, що акт № ПЛ-000000017 здачі-прийняття робіт на загальну суму 100000,00 грн. підписано Виконавцем та Замовником без будь-яких зауважень та скріплено їх печатками.

Наданий позивачем до матеріалів справи акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 23.07.02013 є первинним бухгалтерським документом, якій відповідає вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Оскільки відповідач зобов'язання з оплати послуг в повному обсязі не виконав, докази погашення заборгованості суду не надані, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення боргу в сумі 50000,00 грн. та про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахункам позивача, який не оспорений відповідачем, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України за період прострочення оплати наданих послуг з 16.12.2015 р. по 24.01.2016 р. підлягає стягненню з відповідача 164,38 грн. 3% річних.

Розрахунок нарахування річних перевірений колегією суддів і є правильним.

Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача понесені ним витрати на послуги адвоката в розмірі 9000, 00 грн.

Приписами статті 49 ГПК України врегульовано, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим.

На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката позивачем надано платіжне доручення № 287 від 14.03.2016 року, в якому вказано призначення платежу "за правову допомогу згідно договору № 02/12/2015 від 02.12.2015 року".

Враховуючи принципи співрозмірності та розумності судових витрат та те, що справа не є складною, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката в сумі 3000,00 грн.

Твердження апелянта про те, що позивачем неякісно були надані послуги за договором № 2/04 від 02.04.2013 року колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки всупереч вимогам ст. 33 ГПК України відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що позивачем надавались неякісні послуги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Волинської області від 15.03.2016 у справі № 903/28/16 прийняте на підставі матеріалів справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду в оскаржуваній частині не спростовують, а відтак, не є такими, що можуть бути підставою згідно зі ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Волинської області від 15.03.2016 у справі № 903/28/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фермерського господарства "Волиньагроком" ОСОБА_2 без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

3. Справу № 903/28/16 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.