ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р. Справа № 911/788/16

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ІНТЕР-ТРАНЗИТ ГРУП

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ІМП-ОЛ

про стягнення 211396,60грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність №1 від 24.03.2016);

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ІНТЕР-ТРАНС ГРУП (далі ТОВ ІНТЕР-ТРАНС ГРУП) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ІМП-ОЛ (далі ТОВ ІМП-ОЛ) про стягнення 211396,60грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором №10 від 23.07.2014 в частині оплати транспортних послуг.

Відповідач у справі ТОВ ІМП-ОЛ у своєму відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки надання позивачем відповідачу експедиторських послуг з організації міжнародних перевезень за спірним договором не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та транспортними заявками на перевезення вантажу в міжнародному сполученні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

23.07.2014 між ТОВ ІМП-ОЛ (далі замовник) та ТОВ ІНТЕР-ТРАНС ГРУП (далі експедитор) укладено договір №10 на організацію перевезення вантажів (далі договір, а.с.9-12).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, експедитор зобовязується за рахунок та за дорученням замовника від свого імені та в інтересах останнього укладати договори з третіми особами на вантажні перевезення по Україні та за її межами (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору, дії передбачені договором виконуються експедитором за винагороду, яка оговорюється в додатках (акті чи заявці) до договору на кожну конкретну перевозку.

Згідно п. 2.1 договору, до обовязків замовника віднесена оплата експедитору послуг в т.ч. комісійної винагороди у відповідності з даним договором та разової транспортної заявки. Узгодження ставок та тарифів замовник узгоджує з експедитором по телефону, факсу та іншими видами звязку з відображенням в заявці.

Для організації перевезення замовник не пізніше ніж за 48 годин до початку перевезення надає експедитору факсом, електронною поштою чи іншими видами звязку разову транспортну заявку, завірену підписами та печаткою замовника, яка після узгодження та підписання експедитором стає невідємною частиною вказаного договору (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору, в заявці замовником вказується дата завантаження, адреса завантаження та відвантаження, контактні телефони та адреса відповідальних осіб на місці завантаження та відвантаження автомобіля, найменування, особливі якості та вага вантажу (брутто), тип рухомого складу та необхідний обєм вантажного простору, реальний нормативний строк доставки вантажу, ставку провізної плати, форму та умови оплати, додаткові інструкції водію.

Згідно п. 5.1 договору, вартість кожної перевозки визначається за згодою сторін та відображається в разовій транспортній заявці.

Замовник здійснює оплату перевезення та комісійної винагороди в т.ч. в гривнях, шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок експедитора протягом 3 календарних днів (якщо інше не вказано в заявці) після отримання рахунку (або інвойсу) та товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про приймання вантажу (або факсимільних копій документів з подальшим обовязковим наданням оригіналів), а також підписання акту виконаних робіт (п. 5.2 договору).

Відповідно до п. 8 договору, вказаний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом одного календарного року. У випадку відсутності письмової заяви будь-якої зі сторін за 30 днів до закінчення дії договору про припинення договірних відносин, договір вважається продовженим на наступний рік.

Як встановлено судом, відповідно до заявкок б/н від 02.11.2015 (а.с.13-14) відповідачем замовлено у позивача послуги перевезення у міжнародному сполученні, а саме перевезення вантажу з Іспанії до України.

Згідно вказаних заявок вартість послуг становить 8 600 євро (платити в гривнях по курсу НБУ) і повинні була сплачуватись на протязі 5 банківських днів після вигризки автомобілем.

Як вбачається з CMR накладних №0802309 від 05.11.2015 та №0802317 від 06.11.2015 (а.с.15-16) відповідачем одержано вантаж 14.11.2015, що підтверджується штампом відповідача на відповідних CMR накладних

Позивачем виставлено рахунок №СФ-00105 від 13.11.2015 на суму 105698,30грн (а.с.17), та №СФ-00106 від 13.11.2015 на суму 105698,30грн (а.с.19).

При цьому, як вбачається з претензії б/н від 28.12.2015 (а.с.21) позивачем направлялись відповідачу акти здачі приймання робіт за вказаними накладними та рахунками, проте відповідачем такі акти підписанні не були, разом з тим, відповідачем не надано суду доказів надання претензій або зауважень за надані послуги.

Вказана претензія отримання відповідачем 12.01.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, описом вкладення та фіскальним чеком (а.с.22-26).

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обовязку щодо оплати наданих позивачем послуг.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Згідно ст. 931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Статтею 932 ЦК України визначено, що експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб.

У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на те, що надання позивачем відповідачу експедиторських послуг з організації міжнародних перевезень за спірним договором не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та транспортними заявками на перевезення вантажу в міжнародному сполученні, оскільки:

- в заявках на перевезення вказана адреса розвантаження м. Київ замість с. Чайки;

- в графі замовник стоїть підпис невідомої особи;

- на заявках відсутні ознаки ідентифікації відповідача (назви, намор факсу, дата відправлення тощо);

- підпис в графі організатор не містить ознак його належності до конкретної особи;

- в CMR накладних не зазначено інформації про позивача, про те, що він має відношення до надання послуг за цими перевезеннями;

- та окрім того, в рахунках на оплату найменування відповідача вказано як ТОВ «ІМП-ПОЛ», що не відповідає назві відповідача, а саме ТОВ «ІМПР-ОЛ».

У звязку з чим відповідач просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.

В підтвердження надання послуг відповідачу, позивачем надано суду документи складені раніше на виконання договору №10 від 23.07.2014 (а.с.112-167) з тими ж недоліками у складенні документів, що зазначені відповідачем у відзиві, проте, оплачені відповідачем, що підтверджується випискою з рахунку позивача (а.с.169-170).

Окрім того, суд зазначає, що на заявках на перевезення для ідентифікації відповідача проставлено підпис та печатку відповідача, так само на CMR накладних міститься печатка відповідача. Зазначення у рахунках на оплату найменування відповідача як ТОВ «ІМП-ПОЛ» замість ТОВ «ІМП-ОЛ», суд розцінює як описку яка з урахуванням правильності зазначення інших реквізитів та сплати інших рахунків з такою самою опискою у найменуванні відповідача не є суттєвою.

Також відповідачем, на підставі ст. 33, 34 ГПК України, не надано суду доказів в спростування факту надання позивачем послуг з експедирування за договором №10 від 23.07.2014 за вказаними заявками, а також доказів в підтвердження втрати печатки товариства чи проставлення печатки на заявках та накладних сторонніми особами.

Крім того, судом враховано, що відповідачем не надано позивачу відповіді на претензію щодо оплати вказаних послуг, з запереченнями на надання позивачем послуг в цілому та недоліків у складених документах.

За вказаних обставин, заперечення відповідача не приймаються судом до уваги та відхиляються з огляду на необґрунтованість та безпідставність.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не оплачені надані позивачем послуги, він є таким, що прострочив виконання зобовязань.

Так, згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 311 396,60грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у сумі 3170,95грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ІМП-ОЛ на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ІНТЕР-ТРАНЗИТ ГРУП 211 396,60грн основного боргу, а також 3170,95грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 18.05.2016

Суддя С.І. Чонгова