ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" травня 2016 р. № 918/384/16

Суддя Андрійчук О.В., розглянувши матеріали за

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізяславтрансбуд"

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ізяславтрансбуд" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії.

Вказана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а тому підлягає поверненню з посиланням на статтю 63 ГПК України з огляду на наступне.

Позивач у позовній заяві просить суд визнати право власності на грошові кошти, зняти арешт з коштів та зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 перерахувати кошти на розрахунковий рахунок.

Отже, предметом позовних вимог, з якими позивач звернувся до суду, є дві вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору в встановленому порядку та розмірі.

Відтак, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими для позовів немайнового і майнового характеру, за кожну із заявлених позовних вимог окремо.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір", який набрав чинності 01.11.2011 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

За приписами ст. 3 цього Закону судовий збір справляється, серед іншого, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За вимогами Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру позивач сплачує судовий збір в розмірі 1,5% від ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру позивач сплачує судовий збір в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1 378,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за розгляд позовних заяв немайнового характеру в господарському суді, поданих до суду у 2016 році, становить 1 378,00 грн, а за розгляд позовних заяв майнового характеру - 1, 5% від суми позову.

Згідно з приписами ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і не майновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ізяславтрансбуд" мало сплатити за розгляд поданої позовної заяви, яка складається з двох вимог немайнового і однієї майнового характеру, - 4 134,00 грн судового збору.

Проте з доданого до позовної заяви платіжного доручення № 8393 від 25.05.2016 року вбачається, що позивач перерахував до Державного бюджету України 1 378,00 грн судового збору, оплативши таким чином лише одну позовну вимогу.

Докази того, що позивач у встановленому законом порядку звільнений від сплати судового збору, а також клопотання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати, у матеріалах позовної заяви відсутні.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Слід також зазначити, що за ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Ізяславтрансбуд" позовну заяву та додані до неї документи без розгляду.

Суддя Андрійчук О.В.