РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016Справа №910/5635/16

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Приватного підприємства Агентства "Артфільм"

про стягнення 15 954,85 грн.

Суддя Дупляк О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву (далі - Регіональне відділення) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства Агенства "Артфільм" про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нерухомого майна № 3682 від 20.11.2006 у розмірі 15 954, 85 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2016 порушено провадження у справі № 910/5635/16 та призначено до розгляду на 18.04.16. Цією ж ухвалою відстрочено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі № 910/5635/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 розгляд справи відкладено на 10.05.2016 у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача.

В судове засідання 10.05.2016 представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Таким чином нез'явлення представника відповідача та позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України).

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань за договором оренди № 3682 нерухомого майна, що належить до державної власності від 20 листопада 2006 року щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

У судовому засіданні 10.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилається позивач, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, між позивачем, як орендодавцем та відповідачем, як орендарем, 20.11.2006 було укладено договір оренди № 3682 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, площею 36, 60 кв.м. розміщене за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 38 - 44, поверх ІІ клубної частини, вигородка, що знаходиться на балансі Державного підприємства Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів, вартість якого становить за експертною оцінкою станом на 30.06.2006 111 379, 00 грн. Майно передалося в оренду з метою розміщення ділового офісу.

В подальшому сторонами неодноразово укладалися договори про внесення змін до договору стосовно зміни предмету оренди, строку дії договору та розміру орендної плати.

Так, договором № 3682/08 про внесення змін до договору від 30.05.2014 сторони виклали п.1.1. договору в редакції: "Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, площею 21, 85 кв.м. розміщене за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 38 - 44, поверх ІІ клубної частини, що перебуває на балансі Державного підприємства Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.05.2013 і становить 204 600, 00 грн без ПДВ. Майно передається в оренду з метою розміщення офісного приміщення."

Крім того, вищезазначеним договором про внесення змін сторони погодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - травень 2013: 3 069, 00 грн. нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством (п. 3.1. договору в редакції погодженій в договорі № 3682/08 про внесення змін до договору від 30.05.2014).

Пунктом 3.3. договору передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 10 числа наступного за звітнім з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Згідно п. 3.5. договору перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі стягується з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожний день прострочення включаючи день оплати.

Договором № 3682/09 про припинення договору оренди від 10.10.2014 сторони за взаємною згодою достроково припинили договір з 30.09.2014.

Акт приймання - передачі (повернення) нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44 був підписаний сторонами та балансоутримувачем майна 30.09.2014.

За твердженням позивача, станом на 03.12.2015 заборгованість відповідача за договором становить 15 954, 85 грн (з яких: заборгованість по орендній платі становить - 8 173, 30 грн, пеня - 2 156, 59 грн, інфляційні втрати - 5 624, 96 грн).

Із розрахунку заборгованості з орендної плати до державного бюджету за договором станом на 03.12.2015 вбачається, що орендна плата вносилася відповідачем до державного бюджету з червня 2013 року по вересень 2014 року включно не в повному обсязі, внаслідок чого і виникла спірна заборгованість.

Доказів сплати платежів, передбачених п. 3.3. договору, за червень 2013 року - вересень 2014 року в повному обсязі матеріали справи не містять.

Предметом позову у справі є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про стягнення 8 173, 30 грн заборгованості за користування нежитловим приміщенням, 2 156, 59 грн пені за період прострочення з 04.05.2015 по 03.12.2015, 5 624, 96 грн інфляційних втрат за період з 11.07.2013 по 03.12.2015.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами укладено договір найму (оренди).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ст. 762 ЦК України).

Згідно положень ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Отже, законодавство у сфері орендних правовідносин пов'язує припинення обов'язків орендаря з фактом поверненням об'єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі.

Як встановлено судом, відповідачем об'єкт оренди за договором був повернутий 30.09.2014, відповідно зобов'язання відповідача по сплаті орендних та інших платежів припинилися з вказаної дати.

Оскільки відповідно до положень ст. 762 ЦК України користування майном є платним, а матеріали справи доказів сплати орендних платежів відповідачем до державного бюджету у повному розмірі в період з червня 2013 року по вересень 2014 року не містять, суд дійшов висновку про невиконання відповідачем його зобов'язань по сплаті орендної плати за договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення основного боргу в сумі 8 173, 30 грн обґрунтований, підтверджується зібраними у справі доказами, відтак підлягає задоволенню.

Підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 2 156, 59 грн за період прострочення з 04.05.2015 по 03.12.2015 (вказаний позивачем в розрахунку пені) відсутні, відповідно такі вимоги задоволенню не підлягають, у зв"язку з наступним.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 3.5. договору перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі стягується з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожний день прострочення включаючи день оплати.

Отже, сторонами в договорі не передбачено іншого ніж внормовано положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України, і відповідно нарахування пені припиняться через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як встановлено судом, відповідачем не в повному обсязі вносилася орендна плата в період з червня 2013 року по вересень 2014 року. Акт приймання - передачі (повернення) нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44 був підписаний сторонами та балансоутримувачем майна 30.09.2014. І згідно умов договору орендна плата перераховується щомісяця не пізніше 10 числа наступного за звітнім. Таким чином, зобов'язання по сплаті орендних платежів у зазначений період мало виконуватися щомісячно до 10 числа включно за попередній місяць, а нарахування пені здійснюватися по кожному місяцю окремо, загалом починаючи з 11.07.2013 до 11.04.2015. В силу приписів ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування пені по простроченим орендним платежам за червень 2013 - вересень 2014 років припинилося 11.04.2015.

Отже, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 2 156, 59 грн саме за період прострочення з 04.05.2015 по 03.12.2015.

Позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 5 624, 96 грн за загальний період з 11.07.2013 по 03.12.2015.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат визнається судом арифметично невірним. Судом здійснено перерахунок за кожен місяць оренди окремо, відповідно до якого з відповідача підлягає стягненню за загальний період з 11.07.2013 по 03.12.2015 інфляційні втрати в сумі 4 114, 47 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин та враховуючи викладене вище позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір покладається судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства Агентства "Артфільм" (03148, м. Київ, вул. Пшенична, буд. 8; ідентифікаційний код 31481726) на користь Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, код 37995466, банк одержувача: Державна казначейська служба України в місті Києві; МФО 820019; рахунок: 0011; КЕКД: 22080300; назва - плата за оренду іншого державного майна) в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", суму основного боргу в розмірі 8 173 (вісім тисяч сто сімдесят три) грн 30 коп., інфляційні втрати в розмірі 4 114 (чотири тисячі сто чотирнадцять) грн. 47 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 061 (одна тисяча шістдесят одна) грн 28 коп.

3. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01032, м. Київ, бул. Т. Шевченка, буд. 50 - Г; ідентифікаційний код 19030825) на користь Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, код 37995466, банк одержувача: Державна казначейська служба України в місті Києві; МФО 820019; рахунок: 0011; КЕКД: 22080300) витрати по сплаті судового збору в сумі 316 (триста шістнадцять) грн 72 коп.

4. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.05.2016.

Суддя О.М. Дупляк