ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 р. Справа № 923/428/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколог+", м. Херсон

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

про стягнення 66 802 грн. 50 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Даниленко А.Г., представник, довіреність від 26.04.2016р.;

від відповідача - не прибув.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еколог+" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 25002 грн 50 коп. попередньої оплати та 41 800 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.509, 526, ч. 3 ст. 549, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, ст.ст. 199, 216, 217, 243 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 28.04.2016 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 12.05.2016 р. Ухвалою суду від 12.05.2016 р. розгляд справи відкладався з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Так, ФОП ОСОБА_1 не отримує поштову кореспонденцію за своїм місцем проживання: АДРЕСА_1, що вказана у всіх наявних матеріалах справи, а тому і ухвала про порушення провадження у даній справі була повернута до суду без вручення адресату з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" від 02.06.2006 року № 01-8/1228 з останніми змінами від 08.04.08 року, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув", „адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місяця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Отже, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника ФОП ОСОБА_1, оскільки неявка представника відповідача у судове засідання господарського суду не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

26 листопада 2013 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 ( Постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еколог+» (Покупцем) був укладений договір поставки за № 31.

У відповідності до п. 1.1. укладеного Договору, Постачальник прийняв на себе зобов'язання виконати поставку та передати у власність, а Покупець зобов'язаний прийняти та оплатити на умовах даного Договору товар, а саме - макулатуру в асортименті, кількості і за якістю зазначеному в рахунку. Згідно п. 2.1. Договору поставка товару здійснюється партією в кількості 18250,00 кг., за ціною 1,37 грн. з ПДВ за 1 кг.

Датою виконання Постачальником зобов'язань по поставці товару вважається дата відвантаження товару, але не пізніше 7 робочих днів з моменту оплати рахунку Покупцем (п. 2.2. Договору).

Пунктами 3.2., 3.3. Договору передбачена 100% попередня оплата, яка складає 25002,50 грн. з ПДВ, які Покупець сплачує на протязі 3-х банківських днів з моменту пред'явлення Постачальником рахунку, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

26 листопада 2013 року Постачальник виставила Покупцю рахунок - фактуру № СФ - 0000185 на суму 25002,50 грн., на оплату поставки макулатури в кількості 18250,00 кг.

Покупець цього ж дня здійснив оплату за товар, згідно виставленого рахунку, що підтверджується платіжним дорученням №38 від 26.11.2013 року на суму 25002,50 грн.

Однак, всупереч умовам укладеного Договору Постачальником не було виконано взятих на себе зобов'язань щодо поставки товару, хоча Покупцем в повному обсязі було сплачено обумовлену суму за Договором.

У зв'язку з нездійсненням поставки товару та ігнорування Постачальником неодноразових вимог щодо виконання умов Договору, Покупець звернувся до нього з претензією від 17.08.2015 року із вимогою про повернення грошових коштів у розмірі 34 003,88 грн., які були перераховані на рахунок Постачальника як оплати за спірним договором та штрафу у розмірі 0,2% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення передбаченого п.5.2. Договору.

Однак, будь-якої відповіді на зазначений лист від Постачальника Покупець не отримав.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Якщо обов'язок зводиться до сплати грошей, то він стає грошовим зобов'язанням.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В зв'язку з наведеними вище обставинами, з метою безпосереднього врегулювання спору, Покупець неодноразово звертався до Постачальника з претензіями як в усній так і в письмовій формі про повернення грошових коштів внаслідок невиконання зобов'язання по поставці товару. Однак, Постачальник на час звернення з цим позовом не повідомив Покупця про результати розгляду претензій, та не задовольнив обґрунтовані вимоги щодо повернення грошових коштів за не поставлений товар у розмірі 25002,50 грн.

Крім того, у відповідності до п. 5.2. Договору поставки, за порушення термінів поставки товару або за не сплату вартості товару в зазначений термін, винувата сторона зобов'язана сплатити штраф в розмірі 0,2 % від вартості партії Товару за кожен день прострочення.

Частиною 1 ст. 216 та частиною 2 ст. 217 ГК України передбачена господарсько- правова відповідальність учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі передбаченому договором згідно з частиною 4 ст. 231 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 199 ГК України виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Право учасників господарських відносин встановлювати інші ніж передбачено ЦК України види забезпечення виконання зобов'язань визначено частиною 2 ст. 546 ЦК України, що узгоджується із свободою договору встановленою ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов'язань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції, за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань (наведене узгоджується із положеннями Постанови Верховного суду України від 22.11.2010 року у справі № 14/80-09-2056).

На підставі викладеного позивач нарахував відповідачу штраф в розмірі 41 800,00 грн., виходячи з наступних розрахунків:

25002,50 грн. - вартість партії,

0,2% - тариф штрафу,

836 днів (з 26.01.2013 р. по 15.04.2016 року) період прострочення виконання зобов'язання щодо поставки товару,

25002,50 х 0,2% х 836 = 41 800,00 грн.

Отже, загальна сума яку відповідач повинен сплатити становить: 25002,50 (сума оплаченого товару) + 41800,00 грн. (0,2 % штрафу за не поставлений товар) = 66802,50 грн.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Еколог+» (73000, м.Херсон, пр.Сенявіна, 39, оф.1, ідентифікаційний код 38822947) 25002 грн. 50 коп. попередньої оплати, 41800 грн. штрафу та 1378 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.05.2016 р.

Суддя Л.М. Немченко