РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016Справа №910/6060/16
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська ремонтно-будівельна компанія"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО"

про стягнення 31 243,11 грн.

Представники сторін:

від позивача: Лепишко О.І. - представник за довіреністю № б/н від 30.03.2016 р;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська ремонтно-будівельна компанія" до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" про стягнення 31 243,11 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.12.2012 року між ним та відповідачем укладено договір підряду №27-П.

На виконання умов договору позивачем послуги надані в повному обсязі.

Проте, відповідачем надані послуги оплачено частково.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 16 113,25 грн., інфляційних в розмірі 12 729,47 грн., трьох процентів річних в розмірі 961,24 грн. та пені в сумі 1 439,15 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.04.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.05.2016 року.

10.05.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 06.04.2016 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, але 13.05.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача заперечував проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд припиняє провадження у справі в частині стягнення основного боргу та вважає, що позовні вимоги позивача в іншій частині позову підлягають задоволенню частково.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

05.12.2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Сумська ремонтно-будівельна компанія" (підрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (замовник) укладено договір підряду №27-П.

Відповідно до ч.1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що замовник доручає, а підрядник зобов'язується на свій ризик, власними та залученими силами та засобами відповідно до умов даного договору та норм чинного законодавствам України виконати ремонтні роботи (надалі за текстом - «роботи» або «роботи») на об'єкті замовника, який знаходиться за адресою: м. Полтава, бульвар Б. Хмельницького, 5 корпус 2 (надалі за текстом - «об'єкт» або «об'єкт Замовника»), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Дата початку виконання робіт - не пізніше « 10» грудня 2012 року, за умови належного виконання п. 4.1.1 цього договору (п. 2.2 договору).

Відповідно до п.2.3 договору дата закінчення виконання всіх робіт - не пізніше « 14» грудня 2012 року, за умови належного виконання п. 4.1.1 цього договору.

Згідно з п.2.4 договору, датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття замовником.

Пунктом 3.1 договору, вартість робіт та матеріалів (надалі за текстом - «договірна ціна») визначається на основі договірної ціни, яка є додатком № 1 до даного договору і складає 89 992,27 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дві гривні 27 коп.), в тому числі ПДВ 20%.

Договірна ціна, визначена у п. 3.1 даного договору, включає в себе відшкодування всіх витрат підрядника, в тому числі, але не обмежуючись вартість наданих підрядником замовнику всіх послуг та плату за виконані ним всіх робіт на об'єкті (п.3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, з урахуванням умов даного договору, фінансування та оплата робіт здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника, який вказаний в даному договорі, у наступному порядку:

- аванс у розмірі 71993,80 гри. (сімдесят одна тисяча дев'ятсот дев'яносто три гривні 80 коп.), в тому числі ПДВ 20%, сплачується замовником підряднику на придбання останнім будівельних матеріалів, устаткування та обладнання, замовлення послуг третіх осіб, які пов'язані із належним виконанням підрядником своїх зобов'язань за цим договором не пізніше « 07» грудня 2012 року;

- з урахуванням сплаченого авансу, остаточна оплата за виконанні підрядником роботи здійснюється замовником не пізніше 15 числа місяця, який слідує за місяцем в якому сторонами підписані акт приймання виконаних будівельних робіт та довідка про вартість виконаних будівельних робіт без будь-яких зауважень замовника, які передбачені в п. 7.3 цього договору.

Договір набуває чинності в день його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором (п.13.1 договору).

Відповідно до п.7.1 договору, приймання-передача виконаних робіт проводиться у порядку, встановленому чинним законодавством України та даним договором.

Передача виконаних робіт підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ 3) (п.7.2 договору).

В матеріалах справи наявний підписаний та скріплений печатками сторін акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за січень 2014 року на суму 88 107,07 грн.

Вищезазначений акт підписаний зі сторони відповідача без зауважень.

Також, 31.01.2014 року сторонами підписано та скріплено їх печатками довідка про вартість будівельних робіт /та витрати/ за січень 2014 року на суму 88 107,07 грн.

Відповідно до ч.1 статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ч.2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З банківської виписки вбачається, що відповідачем 06.12.2012 року (документ №68661) сплачено 71 993,82 грн. з призначенням платежу: за виконання ремонтних робіт згідно договору №27-П від 05.12.2012.

Також, в матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків підписаний та скріплений печатками сторін, в якого вбачається, що станом на 18.11.2015 року заборгованість відповідача становить 16 113,25 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 07.04.2016 року сплачено основний борг в розмірі 16 113,25 грн., що підтверджується банківською випискою за 08.04.2016 року.

Відповідно п. 1-1 ч. 1 статті 80 ГПК господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Частина 2 статті 80 ГПК України передбачає, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості у відповідача за договором підряду № 27-П від 05.12.2012 року у розмірі 16 113,25 грн. спростовано, оскільки, відповідачем сплачено заборгованість, тому суд припиняє провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 16 113,25 грн. у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У зв'язку з неналежним виконання грошових зобов'язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1 439,15 грн., інфляційні втрати в розмірі 12 729,47 грн., три проценти річних у розмірі 961,24 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що якщо замовник прострочить строк оплати робіт прийнятих за актом приймання виконаних будівельних робіт, замовник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ на день нарахування пені від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

Розрахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
15113.2516.02.2014 - 14.04.2014586.5000 %0.036 %312.20
15113.2515.04.2014 - 16.07.2014939.5000 %0.052 %731.65
15113.2517.07.2014 - 16.08.20143112.5000 %0.068 %320.90
За перерахунком суду пеня становить 1 364,75 грн.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення пені підлягає задоволенню частково в розмірі 1 364,75 грн.

Вимога позивача щодо стягнення пені в розмірі 74,40 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком індексу інфляції в розмірі 12 729,47 грн. ( за період з 01.03.2014 року по 31.01.2016 року) та трьох процентів річних в розмірі 961,24 грн. (за період з 16.03.2014 року по 10.03.2016 року) наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору (частина 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 1, 2, 5 ст. 49, ст. 75, п. 1-1 ч. 1, ч.2 ст. 80, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 16 113,25 грн.

2. В іншій частині позов задовольнити частково.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» (03039, м. Київ, проспект Науки, будинок 8, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська ремонтно-будівельна компанія" (40034, Сумська обл., місто Суми, вулиця Черепіна, будинок 27, ) пеню в розмірі 1 364 (одна тисяча триста шістдесят чотири) грн. 75 коп., три проценти річних в розмірі 961 (дев'ятсот шістдесят одна) грн. 24 коп., індекс інфляції в розмірі 12 729 (дванадцять тисяч сімсот двадцять дев'ять) грн. 47 коп. та судовий збір в розмірі 1 374 (одна тисяча триста сімдесят чотири) грн. 69 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 19.05.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий