ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2016 р. Справа № 907/24/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль, м. Київ, №01-05/2013/16 від 21.04.2016 року

на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 07.04.2016 року

у справі № 907/24/16

за позовом: ОСОБА_2 акціонерного товариства Закрпатнафтопродукт-Мукачево, м. Мукачево

до відповідача: ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Оптсервісойл, м. Мукачево

про: визнання недійсним договору поруки №12/01-03-3/100-Р від 01.09.2015 року.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_5- представник на підставі довіреності № б/н від 16.06.2014р.

від відповідача: ОСОБА_6-представник на підставі довіреності №227/16 від 12.04.2016 року;

від третьої особи: не зявився;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Закарпатської області від 07.04.2016 року зупинено провадження у справі №907/24/16 (суддя Карпинець В.І.) до закінчення судової експертизи та подання до суду висновку судово-економічної експертизи за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства Закрпатнафтопродукт-Мукачево, до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Оптсервісойл, про визнання недійсним договору поруки №12/01-03-3/100-Р від 01.09.2015 року.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Закарпатської області від 07.04.2016 року у справі №907/24/16, відповідач Публічне акціонерне товариство ОСОБА_7 Аваль подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що суд першої інстанції не ґрунтовно вивчив обставини справи та доводи сторін перед тим як застусовувати інститут зупинення провадження по даній справі та призначення експертизи. Апелянт зазначає, що пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 ,,Про деякі питання практики призначення судової експертизи визначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Суд першої інстанції мотивував призначення по даній справі експертизи для встановлення вартості активів ПАТ Закрпатнафтопродукт-Мукачево становм на 31.12.2014 року для можливості визначення судом вартості оскаржуваного договору поруки в процентному відношенні до вартості активів ПАТ Закрпатнафтопродукт-Мукачево станом на 31.12.2014 року для встановлення наявності чи відсутності повноважень в наглядової ради товариства на надання згоди на укладення оспорюваного договору поруки. Проте, апелянт зазначає, що визначення вартості активів можна здійснити шляхом здійснення оцінки документів бухгалтерського обліку та звітності, що містяться в матеріалах даної справи. В даному випадку призначення експертизи та поставлення перед судовим експертом питань, вирішення яких знаходяться в компетенції суду, призводить на думку апелянта, до затягування часу.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу господарського суду Закарпатської області від 07.04.2016 р. у справі № 907/24/16 та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2016 року справу № 907/24/16 визначено судді-доповідачу ОСОБА_8 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Малех І.Б..

Згідно супровідного листа Львівського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 року, з метою дотримання вимог ГПК України для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль матеріали справи №907/24/16 були витребувані із Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до листа №2768 від 05.05.2016 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, матеріали справи № 907/24/16 були скеровані на адресу Львівського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2016 р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 18.05.2016 р..

Представникам сторін розяснено їх права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 18.05.2016 року зявився представник апелянта, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, з підстав наведених у ній, надав усні пояснення по суті спору.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, з мотивів наведених у поданому письмовому запереченні на неї (вих. № б/н від 17.05.2016 року, вх. № 01-04/3605/16 від 18.05.2016 року). Також зазначив що ухвалу суду першої інстанції від 07.04.2016 року вважає законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи в судове засіданні 18.05.2016 року не зявився, через канцелярію суду подав письмовий відзив на апеляційну скаргу (№ 21 від 17.05.2016 року) а також клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку із неможливістю прийняти участь в даному судовому засіданні.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні так як з урахуванням обставин конкретної справи суд може відхилити доводи учасника судового процесу підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у звязку з відсутністю його представника (з причин, повязаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ч.1-5 ст.28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не повязаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (стаатті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні (Постанова пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції). Враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як вбачається із матеріалів справи Публічне акціонерне товариство Закрпатнафтопродукт-Мукачево звернулось до ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль про визнання недійсним договору поруки №12/01-03-3/100-Р від 01.09.2015 року.

Підставою для визнання недійсним Договору поруки №12/01-03-3/100-Р від 07.05.2015р., який є предметом розгляду у даній справі, позивачем зазначено, зокрема, що вказаний правочин у відповідності до вимог Закону України Про акціонерні товариства та Статуту позивача міг вчинятись виключно за рішенням загальних зборів акціонерів, оскільки сума правочину перевищувала 25 відсотків вартості активів за даними річної фінансової звітності станом на 31.12.2014р., яка, з урахуванням поданих до органу статистики 02.11.2015р. - уточнюючих балансів (звітів про фінансовий стан) позивача, складала суму 377 311 000,00грн. Отже, 25 відсотків від вартості активів позивача складає суму 94 327 750грн., в межах якої позивач міг укладати правочини без рішення загальних зборів акціонерів. Оскільки предмет оспорюваного договору поруки перевищує 25 відсотків вартості активів, вказане, на думку позивача є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Відповідач по справі в спростування позовних вимог зазначає те, що на момент укладення оспорюваного правочину вартість активів позивача, станом на 31.12.2014р., складала 664 145 000,00грн. та що підтверджено аудиторським висновком ТОВ Аудиторська фірма ОСОБА_9 Груп, тобто, 25 відсотків з яких складає суму 166 036 250грн., в межах якої позивач міг укладати правочини без рішення загальних зборів акціонерів. За вищезазначеного відповідач вважає, що оскільки предмет оспорюваного Договору поруки не перевищує 25 відсотків вартості активів позивача, а тому відсутні підстави для визнання такого правочину недійсним.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та з урахуванням вищезазначених позицій сторін, розбіжним є питання щодо фактичної вартості активів позивача за даними останньої річної фінансової звітності, перед укладенням оспорюваного Договору поруки, в даному випадку, станом на 31.12.2014р., що стало підставою для зупинення та призначення судом першої інстанції судово-економічної експертизи.

Розглянувши вищезазначені доводи суду першої інстанції, щодо необхідності призначення по даній справі експертизи, колегія суддів не погоджується із таким висновком беручи до уваги наступне:

відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, зокрема, у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Призначення і проведення судової експертизи врегульовано ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, згідно з ч. 1 якої для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням господарським судом судової експертизи є правом суду, а не його обов'язком. При цьому судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування або наявні у справі докази є суперечливими. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Питання, які ставляться перед експертом, мають бути сформульовані чітко, ясно і таким чином, щоб вони виключали неоднозначне їх розуміння й тлумачення та відповідали тим об'єктам і матеріалам, які направляються на експертизу. Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Відповідно до роз'яснень наведених в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Колегія суддів зазначає, що питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Натомість, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали про призначення судової економічної експертизи та зупинення провадження у справі не врахував того, що оцінка наведених питань які ставились не потребує спеціальних знань експерта та стосується застосування норм законодавства та здійснення правової оцінки документів бухгалтерського обліку та звіту. В матеріалах справи наявними є копія звіту про фінансовий стан на 31.12.2014 року та копія аудиторського висновку (звіту незалежного аудитора) товариства з обмеженою відповідальністю ,,Аудиторська фірма ,,ОСОБА_9 Груп щодо фінансової звітності ПАТ ,,Закарпатнафтопродукт-Мукачево станом на 31.12.2014 року включно, які є належними доказами , що підтверджують розмір активів позивача.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі та призначення експертизи, що спричинило б затягування процесу розгляду справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. У встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування судового рішення були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування судового рішення у справі № 907/24/16 були доведені скаржником належними доказами.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105, 106 Львівський апеляційний господарський суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль, м. Київ, №01-05/2013/16 від 21.04.2016 року - задоволити .

2.Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 07.04.2016 року у справі № 907/24/16 скасувати, справу передати на розгляд місцевого господарського суду.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

4.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Закарпатської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 23.05.2016 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Малех І.Б.