Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

24 травня 2016 року Справа № 927/410/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго",

вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Камвольно-суконна компанія "Чексіл",

вул. Щорса, 66, м. Чернігів, 14014

Про стягнення 1750160,98грн.

Суддя Моцьор В.В.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 28/2057 від 10 травня 2016 року);

відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №7 від 20 травня 2016 року).

Публічним акціонерним товариством "Чернігівобленерго" подано позов до Приватного акціонерного товариства "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" про стягнення 1750160,98грн. боргу, в тому числі 1660444,02грн. боргу за активну електроенергію, 9201,57грн інфляційних втрат, 5139,28грн. 3% річних, 75376,11грн. пені відповідно до умов договору про постачання електричної енергії від 01 вересня 2008 року №1815.

Ухвалою суду від 12 травня 2016 року розгляд справи відкладався.

До початку судового засідання через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду на 6 місяців з відповідним графіком погашення заборгованості. Дана заява обґрунтована складним фінансовим станом відповідача та наміром сплатити заборгованість. Суд долучив заяву до матеріалів справи.

У судовому засіданні 24 травня 2016 року представник позивача подав суду уточнення по справі, з якого вбачається, що позивачем у прохальній частині позовної заяви помилково не зазначено суму інфляційних нарахувань. Суд долучив уточнення до матеріалів справи.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідач позовні вимоги визнав та просив суд розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.

Представник позивача заперечив щодо розстрочення виконання рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив:

01 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством енергопостачальна компанія "Чернігівобленерго", правонаступником якого є Публічне акціонерним товариством "Чернігівобленерго" (далі постачальник) та Закритим акціонерним товариством "Камвольно-суконна компанія "Чексіл", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство " Камвольно-суконна компанія "Чексіл " (далі споживач), було укладено договір про постачання електричної енергії №1815 (надалі - договір) (а.с. 9-18).

Згідно п. 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 54000 кВА, 60 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.1. визначено, що під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Згідно п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.4 договору постачальник зобовязується: виконувати умови цього договору; постачати споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору; надавати споживачу рахунки на оплату спожитої електроенергії та інших платежів за розрахунковий період у терміни визначені в додатку №3 до цього договору "Порядок розрахунків".

Згідно п. 2.3.3. договору споживач зобовязується оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії за діючими у цей період тарифами по класах напруги, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період, згідно з умовами додатку №3 до цього договору "Порядок розрахунків", додатку №4 до цього договору "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" та діючого законодавства.

Відповідно до вказаного додатку № 3 до договору, споживач здійснює оплату електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду, який встановлюється з „01 числа календарого місяця по „31 число цього календарного місяця включно, плановими платежами, при чому: перший плановий платіж - самостійно до 5 числа розрахункового періоду у розмірі 50% вартості заявленого обсягу споживання, згідно договору, з врахуванням сальдо на початок розрахункового періоду; другий плановий платіж самостійно до 15 числа розрахункового періоду у розмірі 50% вартості заявленого обсягу споживання, згідно договору. Остаточний розрахунок здійснюється не пізніше перших трьох операційних днів з дня отримання рахунку.

На підставі актів про використану електроенергію від 29 лютого 2016 року, від 31 березня 2016 року споживачу виставлено рахунки на оплату за спожиту активну електроенергію: №1815_02-2016 від 29 лютого 2016 року на суму 1677933,22грн.; №1815_03-2016 від 31 березня 2016 року на суму 1660444,02грн.. всього на суму 3338377,24грн. (а. с. 19-28).

Як зазначив позивач, відповідачем оплачено рахунок №1815_02-2016 від 29 лютого 2016 року на суму 1677933,22грн., рахунок №1815_03-2016 від 31 березня 2016 року станом на 20 квітня 2016 року відповідачем не оплачено. Заборгованість відповідача по оплаті вартості за активну електроенергію становить 1660444,02грн.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач також просить стягнути з відповідача 9201,57грн інфляційних втрат за березень 2016 року, 5139,28грн. 3% річних за період з 15 березня 2016 року по 18 квітня 2016 року, 75376,11грн. пені за період з 15 березня року по 18 квітня 2016 року.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно умов додатку №3 сторони передбачили строки оплати за електричну енергію.

Матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо оплати.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до п. 4.2.1. договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів визначених в Додатку №3 "Порядок розрахунків" до цього договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі в сумі 1767211,83грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Згідно ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

За таких обставин, вимоги позивача по стягненню 1660444,02грн. боргу за активну електроенергію, 9201,57грн інфляційних втрат, 5139,28грн. 3% річних, 75376,11грн. пені є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 26252,42грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача в повному обсязі.

Крім того, відповідачем подано суду заяву про розстрочку виконання рішення суду на 6 місяців, наступним графіком погашення заборгованості в сумі 1767211,83грн: до 30 червня 2016 року 294535,00грн. (26252,42грн. судовий збір, 75376,11грн. пеня, 5139,28грн. 3% річних, 187767,19грн. заборгованості за спожиту електроенергію); до 31 липня 2016 року 294535,00грн.; до 31 серпня 2016 року 294535,00грн.; до 30 вересня 2016 року 294535,00грн.; до 31 жовтня 2016 року 294535,00грн.; до 30 листопада 2016 року 294535,00грн. Дана заява обґрунтована тим, що відповідач перебуває у складному фінансовому становищі, що значно може утруднити виконання рішення суду.

Присутній у судовому засіданні представник позивача заперечив щодо розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. ст. 121 Господарського процесуального кодекс України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.1.2, 7.2 постанови Пленуми Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17 жовтня 2012 року розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому, слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом; вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд, враховуючи фінансовий стан відповідача, з метою збереження його фінансової платоспроможності, вважає за можливе задовольнити заяву частково, розстрочивши виконання рішення суду на три місяці з наступним графіком погашення: 589070,61грн. - до 30 червня 2016 року; 589070,61грн. - до 31 липня 2016 року; 589070,61грн. - до 31 серпня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 78, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" (вул. Щорса, 66, м. Чернігів, 14014, , р/р 0531 у Чернігівській обласній філії АКБ "Укрсоцбанк" м. Чернігів, МФО 353014) на користь Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" (вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000, , р/р №2791 в філії Чернігівське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 353,02грн. боргу за активну електроенергію.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" (вул. Щорса, 66, м. Чернігів, 14014, , р/р 0531 у Чернігівській обласній філії АКБ "Укрсоцбанк" м. Чернігів, МФО 353014) на користь Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" (вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000, , р/р №8001 в Чернігівському РУ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 353586) 9201,57грн інфляційних втрат, 5139,28грн. 3% річних, 75376,11грн. пені та 26252,42грн. судового збору.

4. Розстрочити виконання рішення господарського суду Чернігівської області на три місяці.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази зі строками пред'явлення до виконання:

на суму 589070,61грн., в тому числі 473101,23грн. боргу за активну електроенергію, 9201,57грн інфляційних втрат, 5139,28грн. 3% річних, 75376,11грн. пені та 26252,42грн. судового збору - до 30 червня 2016 року;

на суму 589070,61грн. - до 31 липня 2016 року;

на суму 589070,61грн. - до 31 серпня 2016 року.

Суддя В.В. Моцьор