Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" травня 2016 р. Справа № 906/289/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 12.04.2016

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: ОСОБА_1 довіреність від 28.01.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Територіальна генеруюча компанія №1" (м. Малин Житомирської області)

За участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" (м. Київ)

про виселення з нежитлового приміщення та стягнення 41519,59 грн

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про виселення відповідача з нежитлового приміщення загальною площею 86,0 кв.м. за адресою м. Київ, пр-т. Свободи, 2-а, літ. А, яким користувався відповідач на підставі договору оренди №5013/10 від 22.09.2010 (строк дії якого закінчився 21.09.2013) та стягнення з відповідача 41519, 59 грн заборгованості по орендній платі, з яких: 12 955, 22 грн - сума основного боргу; 25796, 14 грн - неустойка за невиконання зобов'язання щодо повернення приміщення; 2768, 23 грн - пеня за договором, нараховані за період з 02.2015 по 03.2016.

14.04.2016 представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача: основний борг у розмірі 13999,31 грн; пеню у розмірі 816,18 грн; неустойку за невиконання зобов'язання по поверненню майна у розмірі 27732,43 грн за період з 02.2015 по 04.2016.

Враховуючи, передбачені ст.22 ГПК України права позивача, суд прийняв зазначену вище заяву до розгляду. Розгляд справи здійснюється в межах заяви про збільшення позовних вимог.

Представник позивача та третьої особи в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням заяви про їх збільшення.

Відповідач свого представника в засідання суду не направив, вимог ухвал суду від 29.03.2016, від 14.04.2016, від 28.04.2016 не виконав.

Ухвали господарського суду від 29.03.2016, від 14.04.2016, від 28.04.2016 по справі №906/289/16, які направлялись відповідачу за адресою вказаною позивачем у позовній заяві, повернулися до суду з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 39, 64, 93, 97).

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців юридична адреса відповідача відповідає адресі зазначеній у позовній заяві (а.с. 80-82)

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки вся поштова кореспонденція надсилалася відповідачу за його юридичною адресою, суд вважає, що останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне та можливе прийняти рішення у справі за відсутності представника відповідача, за наявними в ній матеріалами (відповідно до ст.75 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.09.2010 між комунальним підприємством "Оренда" та товариством з обмеженою відповідальністю "Територіальна генеруюча компанія №1" (орендар/відповідач) укладений договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Подільського району м. Києва № 5013/10, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення загальною площею 26,4 кв.м. за адресою: м. Київ, проспект Свободи, 2-а літ.А для розміщення пункту побутових послуг населенню (а.с. 10-15).

Відповідно п. 1.4 договору, за користування орендованим приміщенням орендар сплачує орендодавцю орендну плату, місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору, на момент початку дії договору становить 405,09 грн, крім того ПДВ 81,02, разом 486,11 грн.

Орендна плата сплачується орендарем щомісячно, починаючи з дати фактичного використання об'єкта оренди, що підтверджується актом приймання-передачі (п. 1.5 договору).

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць оренди (п. 1.6 договору).

Відповідно п. 1.11 договору, нарахування та сплата орендної плати по цьому договору припиняється після передачі орендарем об'єкту оренди орендодавцю за актом приймання-передачі.

Відповідно п. 5.12 договору, у разі припинення розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови орендодавця від договору оренди, орендар зобов'язаний негайно повернути орендоване приміщення (будівлю, споруду) по акту у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду. Якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення приміщення, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення.

Згідно п. 6.2 договору, термін дії договору встановлений з 22.09.2010 по 21.09.2013.

Згідно розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 917 від 16.11.2011 "Про припинення комунального підприємства "Оренда" шляхом приєднання до комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва", дебіторська заборгованість та орендні справи передані до КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" (а.с. 18-19).

24.09.2013 комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" заявою № 1754 повідомило відповідача про припинення терміну дії договору та вимагало в 7-ми денний термін повернути по акту прийому-передачі орендоване приміщення площею 26,4 кв.м. в будинку № 2-а літА по проспекту ОСОБА_1 (а.с. 22).

29.01.2015 розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 50 "Про передачу на баланс та закріплення на праві господарського відання за КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" (позивач) житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та приватизованого житлового фонду з метою подальшого обслуговування", передано з балансу КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" на баланс КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" майно яке закріплено за останнім на праві господарського відання згідно додатку (а.с. 20-21, 103-105).

11.02.2015 позивач направив лист № 73, яким повідомлено відповідача про зміну балансоутримувача приміщення (а.с.17).

Враховуючи, що відповідачем не виконані зобов'язання по договору, позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають безпосередньо із господарського договору або безпосередньо із закону.

Враховуючи викладене, вимога позивача про виселення відповідача з орендованого приміщення підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦКУ з урахування особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 193 ГК України передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення ЦКУ з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загально господарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкції, передбачених ГКУ.

Згідно ч.2 ст. 218 ГК України, невжиття стороною господарського зобов'язання всіх необхідних для його виконання заходів є підставою відповідальності цієї сторони за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання, повинен відшкодувати завдані збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені.

У зв'язку з припиненням договору у розумінні ст. 291 ГКУ - внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, у відповідача виник обов'язок негайно повернути позивачеві майно з оренди шляхом підписання відповідного акта приймання-передачі. Наслідком порушення виконання цього обов'язку є застосування до відповідача самостійної майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин у вигляді сплати неустойки.

Так, позивачем нараховано за період з 01.02.2015 по 12.04.2016 неустойку за невиконання зобов'язання по поверненню майна в сумі 27 732,43 грн.

Пунктом 2 ст. 785 ЦК України встановлено, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

У відповідності до ст. 29 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", за невиконання зобов'язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Відтак, господарський суд перевіривши розрахунок позивача, врахувавши п.5.12 договору, прийшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення 27732,43 грн неустойки.

В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за договором в сумі 13999,31 грн та пені в сумі 816,18 грн є необґрунтованими, так як відсутні правові підстави для їх нарахування, та при їх задоволенні, відбудеться подвійне стягнення сум.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч.1 ст.43 ГПК України).

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: в сумі 2276,17 грн (1378,00 грн - за немайнову вимогу + 898,17 грн - за майнову вимогу задоволену частково).

Керуючись ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Територіальна генеруюча компанія №1" (юр.адреса: 01601, Житомирська область, м. Малин, вул. Українських повстанців, 27, код 34658583) з нежитлового приміщення загальною площею 86,0 кв.м. за адресою: м. Київ, проспект Свободи, 2-а, літ.А.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Територіальна генеруюча компанія №1" (юр.адреса: 01601, Житомирська область, м. Малин, вул. Українських повстанців, 27, код 34658583) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" (04071, м. Київ, вул. Хорива, 36, код 39609111):

- 27732,43 грн неустойки;

- 2276,17 грн судового збору.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.05.16

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2 - відповідачу (рек. з повід.)