ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.05.16р. Справа № 904/3312/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпропетровськ

до Комунального закладу "Дніпродзержинська міська лікарня №4" Дніпропетровської обласної ради, м. Дніпродзержинськ

про стягнення 401 102,04 грн.

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: начальник управління правового супроводження проектів ОСОБА_1, довіреність від 01.02.2016;

від відповідача: бухгалтер ОСОБА_2, довіреність від 24.05.2016; бухгалтер ОСОБА_3, довіреність від 24.05.2016.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального закладу "Дніпродзкржинська міська лікарня №4" Дніпропетровської обласної ради (далі - відповідач), у якій заявив вимогу про стягнення основного боргу у сумі 374 627,65 грн, інфляційних нарахувань у сумі 1 513,66 грн, пені у сумі 23 363,40 грн та 3% річних у сумі 1 597,33 грн, нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору №114101RDMXAB016 на постачання природного газу, укладеного між сторонами 29.01.2016.

У судовому засіданні, призначеному на 24.05.2016, представниками сторін подано заяву про затвердження мирової угоди з примірником оригіналу тексту мирової угоди.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі - постачальник, позивач) та Комунальним закладом "Дніпродзкржинська міська лікарня №4" Дніпропетровської обласної ради (далі - споживач, відповідач) було укладено договір №114101RDMXAB016 на постачання природного газу, за умовами п.1.1 якого постачальник здійснює споживачу постачання природного газу (згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016-2010 код 06.20.1 Газ природний, скраплений або в газоподібному стані) (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та умовах, передбаченихд.

Пункт 3.2. договору встановлено ціну за 1000 м. куб. газу в сумі 6542,80 грн, крім того ПДВ складає -1308,56 грн.

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п. 3.4 договору).

Відповідно до п. 4.2. оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Оплата вартості послуг з постачання газу у відповідності до п.4.2.1 договору здійснюється споживачем на умовах 100% місячної вартості запланованого обсягу газу що сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу (п.4.2.2. договору).

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.4.2.3. договору).

Пунктом 11.1. передбачено, що договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до повного здійснення. Разом з тим, Сторони домовились, що відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, тобто з 01.01.2016.

На виконання умов договору позивач здійснив постачання природного газу відповідачу на загальну суму 374 627,65 грн, з яких:

у січні 2016 року в обсязі 19,279 тисм3 на загальну суму 151 366,37 грн, (разом з ПДВ),що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № ДО300000354 від 31.01.2016 за січень 2016 року;

у лютому 2016 року в обсязі 14,892 тис.м3 на загальну суму 116 922,46 грн, (разом з ПДВ), що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № ДО300005640 від 29.02.16 за лютий 2016 року;

у березні 2016 року в обсязі 13,544 тисм3 на загальну суму 106 338,82 грн, (разом з ПДВ), що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № ДО300012088 від 31.03.2016 за березень 2016 року.

Відповідач в порушення умов договору не виконав свої зобов'язання щодо вчасної та повної оплати за спожитий природний газ в січні, лютому, та березні 2016 року, в результаті чого у останнього виникла заборгованість у сумі 374 627,65 грн, що підтверджується також двостороннім Актом звіряння взаємних розрахунків між сторонами підписаним станом на 31.03.2016.

Отже, неналежне виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати послуг і стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом.

Предметом спору у цій справі є стягнення основного боргу у сумі 374 627,65 грн, інфляційних нарахувань у сумі 1 513,66 грн, пені у сумі 23 363,40 грн та 3% річних у сумі 1 597,33 грн.

Виходячи з того, що сторонами подано заяву про затвердження мирової угоди, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1-4 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін. Мирова угода може стосуватися лише прав і обовязків сторін щодо предмету позову. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Розглянувши подану мирову угоду, перевіривши повноваження представників сторін на вчинення дій щодо її підписання (зі сторони позивача вона підписана директором ОСОБА_4, яка діє на підставі Статуту, а зі сторони відповідача головного лікаря ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту), суд встановив, що умови укладеної між сторонами мирової угоди б/н від 24.05.2016 у цій справі стосуються лише прав та обовязків сторін щодо предмету спору. Одночасно суд розяснив представникам сторін правові наслідки укладення мирової угоди та припинення провадження у справі, які передбачені ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, якими є недопущення повторного звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до п.п. 3.19 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обовязків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК). Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти сторони в господарському суді (стаття 28 ГПК). Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами позивача (частина третя статті 26 ГПК) і, отже, вправі укладати мирові угоди на загальних підставах. Мирова угода може бути укладена і стосовно певної частини позовних вимог. Умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання. Суддя має розяснити сторонам процесуальні наслідки припинення провадження зі справи, зазначивши про це в ухвалі. В ухвалі про затвердження мирової угоди у резолютивній частині докладно й чітко викладаються її умови і зазначається про припинення провадження у справі (пункт 7 частини першої статті 80 ГПК), а також вирішуються питання, повязані з судовими витратами у справі. Затвердження судом мирової угоди з одночасним припиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розглядатися як два самостійних акти - окремо щодо затвердження мирової угоди і щодо припинення провадження. Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обовязки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обовязків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета. У звязку з цим, зокрема, не можуть включатися до мирової угоди умови щодо застосування неустойки (штрафу, пені) за невиконання її умов. Наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди: - якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах; - якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про зобовязання виконати мирову угоду, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

У випадку невиконання мирової угоди, ухвала про її затвердження може бути предявлена до виконавчої служби для примусового виконання.

Враховуючи, що укладена між сторонами мирова угода не суперечить вимогам чинного законодавства України, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, здійснена в інтересах обох сторін та не зачіпає інтереси інших осіб, суд згідно зі статтями 78, 80 Господарського процесуального кодексу України затверджує мирову угоду.

Тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 7 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд виходить з наступного.

Пунктом 4.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 передбачено, що у разі винесення господарським судом ухвали про затвердження мирової угоди між сторонами (пункт 7 частини першої статті 80 ГПК), в якій сторони дійшли згоди, у тому числі й стосовно розподілу судового збору, суд має право затвердити цю угоду, якщо вона не суперечить законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи. У таких випадках суд у своїй ухвалі повинен навести зміст цієї угоди. Якщо ж сторони не зазначили в мировій угоді про розподіл сум судового збору або не дійшли згоди з даного питання, господарський суд у залежності від конкретних обставин справи покладає судовий збір на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір (частина друга статті 49 ГПК).

Враховуючи те, що сторони відповідно до п. 3 мирової угоди домовились про відшкодування відповідачем витрати по сплаті судового збору у сумі 6016,53 грн позивачу, суд погоджується з твердженням сторін та витрати по сплаті судового збору покладає на відповідача, як на сторону, з вини якої виник спір.

Керуючись ст.ст. 49, 78, п. 7 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Затвердити мирову угоду від 24.05.2016 у справі № 904/3212/16, укладену між:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", 49044, місто Дніпропетровськ, вулиця Шевченка, будинок 2, , (стягувач),

та

Комунальним закладом "Дніпродзкржинська міська лікарня №4" Дніпропетровської обласної ради, 51901, Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ, вулиця Колеусівська, будинок 12, , (боржник),

наступного змісту:

" ОСОБА_6

24 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Дана угода укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» - Позивач, в особі директора ОСОБА_4, яка діє на підставі статуту та Комунальним закладом «Дніпродзержинська міська лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради - Відповідач, в особі головного лікаря ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту, враховуючи майнові інтереси один одного, керуючись ст. 78 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до умов цієї угоди сторони домовились про наступне:

1. Відповідач зобов'язується в термін до 31.05.2016 року включно сплатити Позивачу суму основного боргу в розмірі 374 627,65 грн.

2. Позивач позбавляється права на стягнення штрафних санкцій в сумі 26 474,39 грн., з яких: 23 363,40 грн. - пеня, 1 597,33 грн. - 3% річних, 1 513,66 грн. - інфляційні втрати.

3. Відповідач зобов'язується в термін до 31.05.2016 року відшкодувати Позивачу витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 016,53 грн. на р/р 0, МФО 300647, ПАТ Банк "Кліринговий Дім" м. Київ, .

4. Дана мирова угода направляється сторонами до Господарського суду Дніпропетровської області для її затвердження.

5. Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області про затвердження даної мирової угоди є виконавчим документом згідно пункту 2 частини другої ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження".

6. У разі несплати Відповідачем суми основного боргу чи витрат понесених Позивачем при зверненні до суду в строки зазначені в п.1, п.3 даної мирової угоди, Позивач має право направити ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області про затвердження цієї мирової угоди до казначейської служби для виконання.

7. Дана мирова угода підписана у трьох примірниках які мають однакову юридичну силу, один для Позивача, другий для Відповідача, третій для суду.

Директор Головний лікар

ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" КЗ "Дніпродзержинська

міська лікарня № 4"

Дніпропетровської обласної ради"

___________ _________

Т.В.ОСОБА_7 ОСОБА_5 ".

2. Провадження у справі припинити.

3. Ухвала набрала законної сили 24.05.2016.

4. Ухвала є виконавчим документом відповідно до п.2 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження".

5. Строк пред'явлення ухвали до виконання: до 01.06.2017.

Суддя ОСОБА_8