ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 травня 2016 року Справа № 915/1715/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Гольцової Л.А.,
Картере В.І.,
перевіривши касаційну скаргуФізичної особи- підприємця ОСОБА_4
на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2016
та на рішеннягосподарського суду Миколаївської області від 25.11.2015
у справі№915/1715/15 господарського суду Миколаївської області
за позовомФізичної особи- підприємця ОСОБА_4
доПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6
провизнання недійсними у певній частині укладених до кредитного договору додаткових угод та про розірвання кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

Подана 31.03.2016 (відповідно до штемпелю поштового відділення зв'язку проставленого на конверті) Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (далі - скаржник) касаційна скарга на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 та на рішення господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 у справі №915/1715/15 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

З 01.09.2015 набрав чинності Закон України від 22.05.2015 № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, в частині розміру ставок судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону, у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги (31.03.2016), визначено, що за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

В силу підпункту 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на момент подання позовної заяви (24.09.2015) із позовних заяв немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі одного розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1 218,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (п. 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Як вбачається з матеріалів справи №915/1715/15, Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернулася до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.11.2015), в якій просила суд визнати недійсними у певній частині додаткові угоди до кредитного договору від 25.06.2008 №010/01-04/08-384, а саме:

1. у п.1.3 додаткової угоди №010/01-04/08-384/2 від 30.03.2010 визнати недійсними такі умови: "На підставі цієї Додаткової угоди з " 30" березня 2010 року Фактична заборгованість за сумою Кредиту збільшується на суму Заборгованості за процентами, при цьому за згодою Сторін відбувається зміна строку погашення Заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Позичальнику" (1218,00 грн).;

2. у додатковій угоді №010/01-04/08-384/3 від 31.03.2010 у п. 4 визнати недійсними такі умови: "Станом на дату укладання цієї Додаткової угоди фактична заборгованість Позичальника за Договором по сплаті Кредиту становить 71617 доларів США (надалі "Фактична заборгованість по Кредиту."; у п. 5 визнати недійсними такі умови: "На підставі цієї Додаткової угоди на наступний день після закінчення періоду дії Кредитних канікул по сплаті процентів Фактична заборгованість за сумою кредиту на дату закінчення терміну дії Кредитних канікул збільшується на суму, нараховану Кредитором на додатковому рахунку (в разі несплати їх Позичальником протягом Кредитних канікул по процентам). Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Позичальнику"; у п. 7.5 визнати недійсними такі умови: "В день, коли кредитору стало відомо про настання обставин, вказаних в п.7.1-7.4 Кредитного договору, а також по закінченню періоду Кредитних канікул по сплаті процентів, вони вважаються такими, що закінчилися, додатковий рахунок закривається, а Фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму процентів, нараховану Кредитором на додатковому рахунку" (1218, 00 грн.);

3. у додатковій угоді №010/01-04/08-384/4 від 28.12.2010 у п.1 визнати недійсними такі умови: " Умову "Суму Кредитного ліміту" у п.1 Статті1 "БАЗОВІ УМОВИ КРЕДИТУВАННЯ, ВИЗНАЧЕННЯ ТЕРМІНІВ" викласти у такій редакції: " 1.1.2. Сума Кредитного ліміту, Валюта кредиту: Кредитний ліміт 74707,96 (сімдесят чотири тисячі сімсот сім) дол. США 96 центів, далі - Кредит" ; у п. 9.3 визнати недійсними такі умови: "На підставі цієї Додаткової угоди з грудня 2010 року Фактична заборгованість за сумою Кредиту збільшується на суму Заборгованості за процентами, при цьому за згодою Сторін відбувається зміна строку погашення Заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Позичальнику" (1218 грн.);

4. Розірвати кредитний договір від 25.06.2008 № 010/01-04/08-384. (1218,00 грн.)

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2016, у задоволені позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 відмовлено повністю

Скаржник звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 та рішення господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як зазначалось вище предметом спору (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.11.2015) у даній справі є чотири вимоги немайнового характеру, а саме: визнання недійсними у певній частині додаткових угод: №№010/01-04/08-384/2 від 30.03.2010, № 010/01-04/08-384/3 від 31.03.2010, 010/01-04/08-384/4 від 28.12.2010, до кредитного договору від 25.06.2008 010/01-04/08-384, та розірвати кредитний договір від 25.06.2008 №010/01-04/08-384.

Отже, заявник касаційної скарги повинен був сплати судовий збір, виходячи зі ставок, що визначені підпунктом 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", та враховуючи ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", тобто 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, що становить 5 846,40 грн. (1218,00 грн. х 4 =4872,00 грн. (судовий збір за подання позовної заяви) х 120%).

Натомість, звертаючись до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 та на рішення господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 у справі №915/1715/15, скаржник наведеного вище не врахував і сплатив судовий збір в меншому ніж було потрібно розмірі, а саме: 3 307,20 грн. (квитанція N 120 від 31.03.2016), що є підставою для повернення скаржнику поданої касаційної скарги на підставі п. 4 ч.1 ст. 1113 ГПК України.

З огляду на те, що касаційна скарга повертається скаржникові на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, клопотання скаржника про відновлення процесуального строку на оскарження прийнятих у даній справі судових рішень, колегією суддів не розглядається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 та на рішення господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 у справі №915/1715/15 повернути скаржнику без розгляду.

Справу №915/1715/15 повернути до господарського суду Миколаївської області.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: Л.А. Гольцова

В.І. Картере