РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2016Справа №910/4274/16

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетра Пак"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТ"

про стягнення 676 520,33 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Шапошніков І.Б. - адвокат;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тетра Пак" звернулося до господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТ" про стягнення з останнього основного боргу в сумі 346 019,05 грн., 3% річних у сумі 24 828,05 грн. та інфляційних втрат у розмірі 305 673,23 грн. відповідно до договору поставки від 06.01.2009 № 051-09-001-АК.

08.04.2016 судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Підченка Ю.О. на лікарняному.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі від 25.01.2006 №1-5/45 критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Позивач надав заяву в якій просить стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 25 000, 00 грн., що фактично сплачені позивачем на банківський рахунок Адвокатського об'єднання "Альва Прайвесі".

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, заслухавши доводи представника позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 06.01.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тетра Пак", далі Постачальник, та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТ", далі Покупець, було укладено договір поставки № 051-09-001-АК, далі Договір, відповідно до предмету якого (п. 1.1 Договору) Постачальник зобов'язується на протязі дії Договору поставляти у власність Покупця інгредієнти для морозива за цінами і в асортименті (за номенклатурою), що погоджується у Специфікації та вказуються сторонами у видаткових накладних на кожну партію товару, а Покупець зобов'язаний приймати товар і оплачувати його вартість на встановлених договором умовах.

Згідно з п.п. 3.1, 3.5 Договору товар поставляється Постачальником Покупцю на підставі замовлень Покупця, які містять найменування (асортимент) замовленого товару, кількість, умови та строк поставки. Остаточно погоджені сторонами найменування (номенклатура), кількість та ціна товару вказується сторонами у видаткових накладних на кожну партію товару, що є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що оплата кожної партії товару здійснюється Покупцем шляхом оплати 100% вартості партії товару протягом 40 календарних днів з дати відвантаження товару Постачальником, що зазначено в Специфікації, товарно-транспортних накладних, що підтверджують відвантаження товару на адресу Покупця (незалежно від умов поставки).

Договір діє до 31.12.2009 включно, але в будь-якому випадку - до моменту повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором (п. 2.2 Договору). Зокрема, додатковою угодою від 30.12.2013 № 6 до Договору сторони продовжили строк дії Договору до 31.12.2014.

На виконання умов Договору, на замовлення відповідача, протягом 2009-2013 років, позивач поставив відповідачу товар, претензій з боку відповідача щодо якості поставленого товару не було. Всі виконані позивачем у 2009-2012 роках поставки були оплачені відповідачем повністю. У 2013 році позивач здійснив відповідачу поставку товару на загальну суму 1 834 484,70 грн., яка була оплачена останнім лише в сумі 904 484, 70 грн.

01 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тетра Пак" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТ" було укладено угоду про залік зустрічних однорідних вимог та погашення заборгованості № 051-14022 АU, відповідно до умов якої було частково погашено заборгованість відповідача перед позивачем за Договором.

Позивач стверджує, що у відповідача перед ним існує заборгованість за поставлений товар за Договором за видатковими накладними: від 17.06.2013 на суму 173 418 грн.; від 01.07.2013 на суму 127 366,80 грн.; від 21.08.2013 на суму 38 160 грн.; від 02.09.2013 на суму 22 111,20 грн., загалом у розмірі 346 019,05 грн., яку позивач і намагається стягнути.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобов'язання з боку відповідача, а тому намагається стягнути з нього 3% річних в сумі 24 828,05 грн. та інфляційні втрати у розмірі 305 673,23 грн. за весь період прострочення виконання зобов'язання.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір поставки. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду Договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181, 265 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 8 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Так, згідно з пунктом 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Одночасно, частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Частиною 2 даної статті визначено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з актом звірки взаєморозрахунків між сторонами від 04.08.2014 року станом на 01.07.2014 рік заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 346 019, 05 грн., акт підписаний двома сторонами та скріплений печатками останніх.

Зобов'язання не припинилося виконанням належним чином з боку відповідача, і позивачем надані докази на підтвердження викладених у позові обставин. Позивач належним чином виконав покладені на нього Договором зобов'язання, здійснив поставку товару, яка була прийнята відповідачем. Факт отримання товару підтверджується наданими видатковими накладними. Відповідач доказів повної оплати в строки передбачені Договором суду не надав. За такими обставинами позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 346 019,05 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частина друга статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення термінів оплати товару, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат також обґрунтовані та за перерахунком суду підлягають задоволенню частково за період з 13.10.2013 по 04.03.2016, в сумі 24 828, 05 грн. та 283 139, 63 грн. відповідно.

У задоволенні інфляційних втрат у сумі 22 533,60 грн. слід відмовити, як необґрунтовано заявлених.

З урахуванням викладеного витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно вимог ч. 5 ст. 49 ГПК України.

Щодо відшкодування витрат на послуги адвоката то, згідно з п. 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

На доведення наявності витрат на послуги адвоката, позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 21.12.2015 № 21-12/2015; додаток від 25.01.2016 № 01/2016 до нього та Специфікацію від 25.01.2016 за якими Адвокатське об'єднання (АО) "Альва Прайвесі" зобов'язується надати позивачу правову допомогу адвоката Шапошнікова І.Б.; Свідоцтво Шапошнікова І.Б. про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3284/10 від 19.04.2007; рахунок-фактури від 25.01.2016 № 25/01-2016 на суму узгодженого гонорару в 25 000 грн., яку позивач перерахував 28.01.2016 на рахунок АО "Альва Прайвесі", що підтверджується банківською випискою ПАТ "Кредобанк" по рахунку АО "Альва Прайвесі" від 28.01.2016. Суд оцінивши дані документи, дійшов висновку, що адвоката Шапошнікова І.Б. було уповноважено в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетра Пак" вчиняти дії передбачені вказаним вище договором.

Оскільки в результаті розгляду господарським судом міста Києва справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, то витрати на послуги адвоката покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог згідно положень ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 13.05.2016, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 530, 625, 629, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 265 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, ч.3 ст. 43, 44, 82, 821, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетра Пак" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТ" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТ" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 115А, ) на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Тетра Пак" (04080, м. Київ, вул. Межигірська, буд. 82, ) основний борг у сумі 346 019, 05 грн., 3% річних у сумі 24 828, 05 грн., інфляційні втрати у сумі 283 139, 63 грн., судовий збір у сумі 9 809, 81 грн. та витрати на послуги адвоката в сумі 24 167, 30 грн. видавши наказ.

3. У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 18.05.2016

Суддя Ю.О.Підченко