ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 Справа №917/1951/15

м. Полтава

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2, адреса реєстрації: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т, адреса для листування: 02096, м. Київ, Харківське шосе, 49

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар-Майстер», 37301, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Героїв Майдану, буд.78

про стягнення 354 220 135,28 грн.

Головуючий суддя Пушко І.І.

Суддя Тимощенко О.М.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 01.04.2016 року.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 354 220 135,28 грн. за кредитним договором №010-12/12/6 від 15.02.2012 року, з яких: 181 000 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 41 644 709,63 грн. заборгованість за процентами, 52 901 589,04 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 7 330 905,84 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 2 841 452,05 грн. заборгованість за 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту, 599 502,29 грн. заборгованість за несвоєчасну сплату процентів, 59650760,23 грн. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту, 8 251 216, 60 грн. інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.12.2015 року позов було залишено без розгляду.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 року ухвалу господарського суду Полтавської області від 03.12.2015 року у справі №917/1951/15 скасовано, матеріали справи повернуто до господарського суду Полтавської області для розгляду по суті.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2016 року у справі №917/1951/15 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 року залишено без змін.

Ухвалою від 26.04.2016 року справу прийнято до розгляду господарським судом Полтавської області.

Відповідно до 2.3.43. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30 (з наступними змінами), повторний автоматизований розподіл справи не здійснювався.

Згідно п. 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду 10.11.2015 року був сформований склад колегії, в якому й приймається рішення по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку відповідача умов кредитного договору, оскільки відповідач, як позичальник, у визначені договором строки не повернув позивачу, як кредитору, отримані в кредит кошти, що стало причиною звернення до суду про стягнення заборгованості.

Відповідач подав письмову заяву (вх. №6384 від 24.05.2016 року) в якій визнав позов в повному обсязі, просить суд зменшити розмір штрафних санкцій та відстрочити виконання рішення у справі на 1 рік та 6 місяців.

Позивач в засідання не зявився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, направив суду клопотання про відкладення слухання справи та участь в наступному судовому засіданні в режимі відео конференції.

При розгляді заявленого клопотання суд враховує, що чинний ГПК України не обмежує коло осіб, які можуть бути представниками сторони у господарському процесі, а тому у позивача немає перешкод у забезпеченні явки в судове засідання іншого представника.

Обставин, які б перешкоджали розглянути спір у даному судовому засіданні, судом не виявлено, суд надавав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Крім цього, після прийняття судом справи до розгляду у позивача було достатньо часу підготувати та направити суду витребувані матеріали, однак позивач цього не зробив.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та приймає рішення по суті позовних вимог в даному судовому засіданні відповідно до статті 75 ГПК України за наявними матеріалами у справі.

Резолютивна частина рішення оголошена згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України 24.05.2016 року.

Повне рішення складено та підписано 27.05.2016 року.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів встановила:

15 лютого 2012 року між ОСОБА_4 акціонерним товариством «Комерційний Банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» (Кредитор, ОСОБА_1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар-Майстер» (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 010-12/12/6 з наступними змінами та доповненнями до нього (далі Кредитний договір) (том 1, а.с. 15-18).

За умовами Кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язався надати Позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 181 000 000,00 грн., а Позичальник зобов'язався повернути кредит у термін 13 лютого 2013 року включно та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14% річних (п. 1 Кредитного ОСОБА_5).

Кредит надається шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника, або шляхом оплати наданих Позичальником платіжних документів безпосередньо з позичкового рахунку. Погашення кредиту здійснюється Позичальником у термін, обумовлений у п. 1.1. даного ОСОБА_5, на позичковий рахунок №71 в ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» м. Київ, МФО 380054.

Підтвердженням погашення сум по кредиту є виписка з позичкового рахунку. При непогашенні кредиту в термін, обумовлений у п. 1.1. даного ОСОБА_5, заборгованість за кредитом переноситься на рахунок прострочених кредитів (п. 2.1. Кредитного ОСОБА_5).

Права Банку за даним ОСОБА_5 можуть бути уступлені відповідно до чинного законодавства України. Зобов'язання Позичальника по погашенню заборгованості за даним ОСОБА_5 можуть бути виконані третьою особою (п. 8.2. Кредитного ОСОБА_5).

До правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цього ОСОБА_5, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257, 259 ЦК України) (п. 8.3. Кредитного ОСОБА_5).

28.02.2013 року між ОСОБА_4 акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (новий кредитор) та ОСОБА_4 ОСОБА_1 товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (первісний кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги № 5/01/13 (факторинг) (том 1, а.с. 76-77) відповідно до п. 1.1. якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору, а Новий Кредитор приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору, і стає кредитором за Кредитним договором №010-12/12/6 від 15 лютого 2012 року (включаючи всі додаткові угоди та додатки до нього) (далі - Основний договір), укладеним між Первісним кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР-МАЙСТЕР» (Ідентифікаційний код 37097839).

В силу цього ОСОБА_5 Новий кредитор одержує право вимагати від Боржника належного виконання наступних зобов'язань, передбачених кредитним договором, а саме: сплати зобов'язань за кредитом в сумі 181 000 000,00 грн., що являється балансовою вартістю зобов'язань за цим договором та складається з:

- 181 000 000,00 грн. - тіло кредиту (нараховані станом на дату підписання цього договору та не сплачені проценти, комісії та штрафні санкції відсутні);

- сплати зобов'язань, які можуть виникнути в майбутньому, відповідно до умов Основного договору з моменту укладення угоди про заміну сторони-кредитора за Основним договором.

Первісний кредитор зобов'язаний повідомити Боржників про здійснене відступлення права вимоги в строк до 11 березня 2013 року та надати новому кредитору докази такого повідомлення (п. 1.5. ОСОБА_5 факторингу).

Договір набирає законної сили з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами (п. 5.1. ОСОБА_5 факторингу).

ОСОБА_5 про внесення змін до Кредитного договору від 06 березня 2013 року (том 1, а.с. 25-35) узгоджено, що у зв'язку з укладенням між Банком та Кредитором ОСОБА_5 про відступлення права вимоги № 5/01/13 (факторинг) від 28 лютого 2013 року, Сторони домовились про заміну Кредитора на нового Кредитора ОСОБА_4 ОСОБА_1 Товариство «Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_1» ().

ОСОБА_5 про внесення змін від 31 травня 2013 року до Кредитного договору (том1, а.с. 19) Сторони домовились викласти пункти 1.2. Статті 1 Кредитного договору «ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ» в наступній редакції:

« 1.2. Процентна ставка за користування Кредитом:

з 06.03.2013 року по 30.04.2013 року - 15 % (п'ятнадцять процентів) річних;

з 01.05.2013 р.-28% (двадцять вісім процентів) річних.».

В подальшому до кредитного договору внесено зміни (Договір про внесення змін від 06.03.2013 року, том 1, а.с. 25-35) в тому числі про зменшення процентної ставки за користування кредитом, збільшення строку користування кредитом, відстрочення сплати процентів за користування кредитом, а саме:

Згідно п. 1.2. ОСОБА_5 про внесення змін від 06.03.2013 року процентна ставка за користування Кредитом 15% (п'ятнадцять відсотків) річних.

Кінцевий термін погашення Кредиту Позичальником - 10 лютого 2015 року включно (п. 1.2. ОСОБА_5 про внесення змін від 06.03.2013 року).

Проценти за користування Кредитом нараховуються щомісячно виходячи із умови, що до розрахунку приймається календарна кількість днів у році та календарна кількість днів у місяці, методом факт/факт (або методом факт/360 - для кредиту в іноземній валюті) (п. 2.2 ОСОБА_5 про внесення змін від 06.03.2013 року).

Проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості за Кредитом протягом всього строку користування Кредитом. День видачі та день погашення Кредиту враховуються як один день (при розрахунку процентів враховується день видачі Кредиту; день погашення Кредиту не враховується) (п. 2.3. ОСОБА_5 про внесення змін від 06.03.2013 року).

Проценти за користування кредитом Позичальник сплачує щомісяця на рахунок № 1713, не пізніше 15 (п'ятнадцятого) календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані, та остаточно при погашенні кредиту (п. 2.4. ОСОБА_5 про внесення змін від 06.03.2013 року).

Процентна ставка за Кредитом може бути змінена Кредитором у випадках та в порядку, що передбачені статтею 3 цього ОСОБА_5 (п. 2.5. ОСОБА_5 про внесення змін від 06.03.2013 року).

Про зміну розміру процентної ставки за користування Кредитом, Кредитор зобов'язаний повідомити Позичальника листом з повідомленням на адресу, що вказана в статті 16 цього ОСОБА_5, або на іншу письмово повідомлену Позичальником адресу, не пізніше ніж за 10 (десять) банківських днів до дати початку її застосування. Десятиденний термін починає спливати з дати відправлення Кредитором повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом Позичальнику (п. 3.2. ОСОБА_5 про внесення змін від 06.03.2013 року).

Кредит видається за цільовим призначенням шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника, або шляхом оплати наданих Позичальником платіжних документів безпосередньо з позичкового рахунку (п. 5.3 ОСОБА_5 про внесення змін від 06.03.2013 року).

Відповідно до п. 5.1. ОСОБА_5 про внесення змін від 06.03.2013 року кошти по кредиту надаються за заявками Позичальника на одержання коштів (за формою, що викладена в Додатку №1 до цього ОСОБА_5), після їхнього акцепту Кредитором. Зобов'язання Кредитора по кредитуванню в рамках даного ОСОБА_5 визначаються сумою акцептованої заявки і виникають у момент акцепту Заявки. Сума зобов'язань Позичальника по кредиту може збільшуватися при акцепті Кредитом наступних заявок, не перевищуючи при цьому максимальної суми ліміту, що передбачена в п. 1.1. та у відповідності до п. 6.1.

Заявка, акцептована Кредитором, є невідємною частиною даного ОСОБА_5 (п. 5.2. ОСОБА_5 про внесення змін від 06.03.2013 року).

Згідно з п. 8.1. Кредитного договору уразі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за договором кредитор має право припинити надання кредитних коштів за цим ОСОБА_5, скасувати ліміт кредитування та вимагати дострокового повного погашення заборгованості позичальника за Кредитом разом зі сплатою усіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за Кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню штрафи та інші платежі відповідно до цього ОСОБА_5.

Згідно п.п. 8.2, 8.2.10 Кредитного договору № 010-12/12/6від 15.02.2012 року кредитор вправі пред'явити Позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту та виконання інших зобов'язань за ОСОБА_5 у випадку порушення Позичальником строків виконання грошових зобов'язань, передбачених цим ОСОБА_5, більше ніж 5 (п'ять) банківських днів.

Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до цього ОСОБА_5 зобов'язань (п. 15.4. ОСОБА_5 про внесення змін від 06.03.2013 року).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 (том. 1, а.с. 20) «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно. Рішенням Фонду від 22.02.2016 року № 213 (том 2, а.с. 119) повноваження ліквідатора продовжено по 19.03.2018 року включно.

На виконання умов Кредитного договору № 010-12/12/6 від 15.02.2012 року (з урахуванням додаткових договорів) позичальник отримав від позивача 181 000 000,00 грн. шляхом перерахування зазначеної суми з рахунку № 0169 на рахунок позичальника (відповідача) № 9 з підставою платежу «розгортання кредиту (ТОВ «Стар-Майстер»), відп до кред.дог.010-12/12/6 від 06.03.2013», що підтверджується меморіальним ордером № 316404 від 06.03.2013 року (том 1, а.с. 78), та свідчить про повне виконання позивачем умов вищезазначеного Кредитного договору № 010-12/12/6. Зазначена обставина (отримання коштів в сумі 181 000 000,00 грн.) відповідачем не заперечується.

Позивач посилається на те, що відповідачем допущено неналежне виконання умов Кредитного договору № 010-12/12/6 від 15.02.2012 року (з наступними змінами), щодо виплати кредитних коштів та процентів за їх користування, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 181 000,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 41 644 709,63 грн. заборгованість за процентами, 52 901 589,04 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 7 330 905,84 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту; 2 841 452,05 грн. заборгованість за 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту, 599 502,29 грн. заборгованість за несвоєчасну сплату процентів, 59650760,23 грн. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту, 8 251 216, 60 грн. інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором.

Суд прийшов до висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, яке регулює кредитні правовідносини.

При прийнятті рішення судом приймається до уваги наступне.

Згідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

У відповідності до п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, надавши відповідачу 06.03.2013 р. кредитні кошти у розмірі 181 000 000,00 грн., належним чином виконав зобов'язання за Кредитним договором № 010-12/12/6.

Відповідно до ОСОБА_5 про внесення змін від 06.03.2013 року до Кредитного договору №010-12/12/6 від 15.02.2012 року сторонами узгоджено, що кінцевим терміном повернення кредиту є 10.02.2015 р.

В порушення прийнятих на себе зобов'язань за Кредитним договором №010-12/12/6 (з урахуванням договорів про внесення змін) та приписів ст. 1049 ЦК України, станом на момент прийняття рішення по справі позичальником не повернуто позивачу фактично отримані кредитні кошти в розмірі 181 000 000,00 грн. та відсотки за користування кредитом.

За змістом ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється ОСОБА_5.

Позивач заявив до стягнення 41644709,63 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом в період з 06.03.2013 року по 20.08.2015 року (розрахунок в матеріалах справи, том 1, а.с. 7- зворот).

При їх перевірці суд встановив, що здійснений позивачем розрахунок процентів є обґрунтованим, оскільки враховує здійснені сторонами зміни розміру ставки відсотків у відповідні періоди шляхом укладання договорів про внесення змін до Кредитного договору.

Прострочена заборгованість в сумі 181 000 000,00 грн., а також 41 644 709,63 грн. заборгованості за процентами відповідачем визнається, про що зазначено в письмовій заяві від 23.05.2016 року (том 2, а.с. 133).

Приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів повернення кредиту та оплати процентів за користування кредитом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 181 000 000,00 грн. заборгованості за кредитом згідно кредитного договору від 15.02.2012 року № 010-12/12/6, а також 41 644 709,63 грн. заборгованості за процентами підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про стягнення пені, нарахованої за несвоєчасне погашення кредиту, за період з 20.02.2015 року по 20.08.2015 року в розмірі 52 901 589,04 грн., а також 7 330 905,84 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту за період з 20.02.2015 року по 20.08.2015 року згідно наданого позивачем розрахунку (том 1, а.с.7- зворот), судом приймається до уваги наступне.

Згідно ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов'язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Пунктом 14.4. Кредитного договору сторони погодили, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється, починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання Позичальником простроченого зобов'язання. Сплата пені не звільняє Позичальника від виконання простроченого грошового зобов'язання.

Отже, умовами ОСОБА_5 сторони передбачили строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання більший, ніж визначено Законом, що відповідає вимогам частини шостої статті 232 ГК України.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №3-53гс15 від 15.04.2015 року. Вказана постанова, згідно ч. 1 ст. 111-28 ГПК України, є обов'язковою для застосування до даних правовідносин.

Згідно статті 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Перевіривши доданий позивачем до позову розрахунок вищевказаних санкцій, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість та арифметичну вірність, у зв'язку з чим вважає за необхідне позов в цій частині вимог задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту та сплати відсотків за ним позивачем нараховано відповідачу 3 % річних в розмірі 2 841 452,05 грн. за несвоєчасне погашення кредиту за період з 11.02.2015 року по 20.08.2015 року та 599 502,29 грн. 3% річних за період з 18.02.2014 року по 20.08.2015 року за несвоєчасну сплату відсотків.

Інфляційних збитків за несвоєчасне погашення кредиту з 11.02.2015 року по 20.08.2015 року заявлено 59 650 760,23 грн., за несвоєчасну сплату процентів за період з 18.02.2014 року по 20.08.2015 року інфляційні збитки становлять 8 251 216,20 грн.

Позов в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат обґрунтований та підлягає задоволенню в межах заявлених сум за розрахунком позивача, оскільки він відповідає умовам договору та вимогам закону.

Перевірка правильності розрахунків позивача здійснювалася за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості інформаційної системи «Ліга. Закон».

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій та про відстрочення їх стягнення судом відхилено з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Відповідно до п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.11.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тяжкий фінансовий стан та збитковість відповідача не є достатніми підставами для зменшення розміру неустойки у спірних відносинах в розумінні ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Ч.2 ст.218 ГК України прямо передбачає, що відсутність у боржника грошових коштів не є обставиною, яка може звільняти боржника від господарсько-правової відповідальності.

Оскільки, відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право, а не обов'язок зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, і даних виняткових обставин відповідачем не наведено, клопотання останнього не підлягає задоволенню.

Крім цього, судом враховується, що відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п. 3.1., 4.1. постанови пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У нормі, на яку посилається відповідач у своїй заяві (ст. 233 ГК України) йдеться про можливість зменшення саме розміру неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися до вирішення спору, повязаного зі стягненням інфляції та річних.

Розглянувши обґрунтування поданого відповідачем клопотання про відстрочку виконання рішення на 1 рік і 6 місяців, суд дійшов висновку, що ті обставини, на які заявник посилається як на підставу надання відстрочки виконання рішення, не є винятковими.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності (ст. 4-3 ГПК України).

Згідно ст. 33, ст. 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за Кредитним договором №010-12/12/6 від 15.02.2012 року, а саме не повернув кредит в розмірі 181 000 000,00 грн., не сплатив проценти за користування коштами, тому позов з урахуванням зібраних по справі доказів задовольняється судом повністю, на суму 354 220 135,28 грн., з яких:

181 000 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом,

41 644 709,63 грн. заборгованість за процентами,

52 901 589,04 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту,

7 330 905,84 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту,

2 841 452,05 грн. заборгованість за 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту,

599 502,29 грн. заборгованість за несвоєчасну сплату процентів,

59650760,23 грн. інфляційні збитки за несвоєчасне погашення кредиту,

8 251 216, 60 грн. інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів.

Відповідно до п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній станом на день подання позову) уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільнена від сплати судового збору.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та вимог зазначеного закону, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, у зв'язку із задоволенням позову стягується з відповідача в доход Державного бюджету України.

Суд враховує, що станом на момент подання позовної заява діяла редакція Закону України «Про судовий збір», згідно пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 якого ставка судового збору за подання позовної зави майнового характеру становила 2 відсотки від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат. Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 N 80-VIII мінімальна заробітна плата з 1 січня 2015 року встановлена в розмірі 1218 грн. Таким чином, при ціні позову 354 220 135,28 грн. судовий збір становить 73 080 грн. 00 коп. (максимальна ставка судового збору встановлена на момент подання позову), який підлягає відшкодуванню відповідачем на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар-Майстер», 37301, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Героїв Майдану, буд.78, на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1», 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т, 181 000 000 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом; 41 644 709 грн. 63 коп. заборгованість за процентами; 2 841 452 грн. 05 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 599 502 грн. 29 коп. заборгованість за 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; 59 650 760 грн. 23 коп. інфляційних за несвоєчасне погашення кредиту; 8 251 216 грн. 60 коп. інфляційних за несвоєчасну сплату процентів; 52 901 589 грн. 04 коп. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 7 330 905 грн. 84 коп. пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар-Майстер», 37301, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Героїв Майдану, буд.78, в дохід Державного бюджету України 73 080 грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати накази із набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.05.2016 року.

Головуючий суддя Пушко І.І.

Суддя Тимощенко О.М.

Суддя Киричук О.А.