донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.05.2016 №913/1051/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіМарченко О.А. Радіонова О.О., Скакун О.А.
За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від третьої особи: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу не з'явився Черепахін - довіреність №1 від 11.01.2016р. не з'явився Державного підприємства "Станично - Луганське досвідне лісомисливське господарство", смт. Станиця Луганська Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від28 січня 2016 р. (повний текст складено та підписано 02.02.2016р.)
у справі№ 913/1051/15 (головуючий суддя Якушенко Р.Є., судді Ворожцов А.Г., Секірський А.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування "Пожспецмаш", м. Прилуки Чергінівської області
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:Державного підприємства "Станично - Луганське досвідне лісомисливське господарство", смт. Станиця Луганська Луганської області Державного агентства лісових ресурсів України, м. Київ
простягнення 657 367 грн 60 коп.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 28.01.2016р. у справі №913/1051/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування "Пожспецмаш", м. Прилуки Чергінівської області до Державного підприємства "Станично - Луганське досвідне лісомисливське господарство", смт. Станиця Луганська Луганської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державного агентства лісових ресурсів України, м. Київ про стягнення заборгованості у сумі 657 367 грн 60 коп., яка складається з суми основного боргу у розмірі 355 000, 00грн., 3% річних у розмірі 23 692, 60грн. та інфляційних витрат у розмірі 278 675,00 грн.- задоволені частково: стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 355 000, 00грн., 3 % річних у розмірі 23 692, 60 грн., інфляційні втрати у розмірі 278 565,09 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Державним підприємством "Станично - Луганське досвідне лісомисливське господарство", смт. Станиця Луганська Луганської області подана апеляційна скарга, в якій останнє просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при прийнятті рішення судом не було враховано, що строк дії договору сплив, у зв'язку з чим підстави позову повинні грунтуватись на нормах ст. 1212 Цивільного кодексу України. Крім того, зазначає про невірне застосування господарським судом приписів ст. ст. 616, 625 Цивільного кодексу України та про незастосування приписів ст. ст. 627, 212 Цивільного кодексу України.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав відзив, в якому проти апеляційної скарги заперечує та просить рішення суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та дату проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України - справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування "Пожспецмаш", м. Прилуки Чергінівської області звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства "Станично - Луганське досвідне лісомисливське господарство", смт. Станиця Луганська Луганської області про стягнення заборгованості у сумі 657 367, 60 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 355 000, 00грн., 3% річних у розмірі 23 692, 60грн. та інфляційних витрат у розмірі 278 675,00 грн.

Позовні вимоги до Державного підприємства "Станично - Луганське досвідне лісомисливське господарство", смт. Станиця Луганська Луганської області обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товару за державні кошти №92 від 06.06.2013р. в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Як зазначає позивач, за наведеним договором останній поставив відповідачу товар (автомобіль лісопатрульний) на загальну суму 355 000,00грн., що підтверджує наявними у матеріалах справи специфікаціями, видатковою накладною, довіреністю на отримання товарно - матеріальних цінностей, рахунком - фактурою, актом приймання - передачі. При цьому, вартість поставленого товару відповідач не сплатив, у зв'язку з чим зобов'язання відповідача на вказану суму, за твердженням позивача, є невиконаним. На заборгованість, що виникла, позивачем нараховані 3% річних та інфляційні втрати.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання відповідачем його зобов'язань за договором про закупівлю товару за державні кошти №92 від 06.06.2013р. щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Так, відповідно до оголошення про заплановану закупівлю від 08.04.2013р. проведено відкриті торги, за результатами яких 06.06.2013р. між сторонами укладено договір № 92 про закупівлю товару за державні кошти (далі - Договір). За умовами Договору позивач (продавець) зобов'язався до 31.08.2013р. поставити у власність відповідача (покупця) автомобіль лісопатрульний АЛП- 5 (3909)-267, а відповідач прийняти і оплатити товар в кількості і асортименті відповідно до специфікацій до договору. (п.п. 1.1.,1.2. договору).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Дослідивши договір, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання статей 712 Цивільного кодексу України, 265 Господарського кодексу України.

Покупець зобов'язаний оплатити отриманий автомобіль протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання товару згідно з актом приймання - передачі після пред'явлення продавцем рахунка на оплату товару. До рахунка додаються акт приймання - передачі товару та видаткова накладна. Покупець оплачує товар, що є предметом договору за ціною, передбаченою у сапецифікаціях. (п.п. 4.1., 4.2., 4.3. Договору)

Пунктом 4.4. договору, передбачено, що у разі затримки бюджетного фінансування розрахунок здійснюється протягом 3-х банківськиї днів з дати отримання Покупцем бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

За умовами п. 6.4.1 договору, продавець має право своєчасно та в повному обсязі одержати оплату за поставлений товар в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.10.1. договору, цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2013р.

Специфікацією №1 ( Додаток №1 до договору про закупівлю товару за державні кошти №92 від 06.06.2013р.) сторонами погоджено вартість обладнання, що поставляється та відповідно до даної специфікації становить 295 833,33 грн., ПДВ становить 59 166,67 грн., загальна вартість з ПДВ становить 355 000,00грн., умови поставки склад Продавця за письмовим повідомленям продавця.

Специфікацією № 2 (додаток № 2) сторонами погоджено перелік комплектації пожежно - технічним озброєнням, обладнанням та інвентарем автомобіля лісопатрульного АЛП- 5 (3909)-267 (предмет договору). Специфікації підписані обома сторонами без зауважень та скріплені їх печатками.

Як встановлено господарським судом, за видатковою накладною № ТВ-00020 позивачем поставлено відповідачу 09.08.2013р. товар на суму 355 000,00 грн.

Фактичне отримання відповідачем поставленого товару підтверджується підписом представника відповідача на видатковій накладній в графі „отримав" та довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей №199 від 15.07.2013р., (копія залучена до матеріалів справи), а отже прийнятий відповідачем без заперечень. Крім того, факт отримання товару підтверджується актом приймання - передачі автомобіля від 09.08.2013р.

Позивачем для сплати вартості поставленого товару виставлено відповідачу рахунок - фактуру №ТВ -00020 від 09.08.2013р.

Як зазначено вище, покупець зобов'язаний оплатити отриманий автомобіль протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання товару згідно з актом приймання - передачі після пред'явлення продавцем рахунка на оплату товару (п. 4.1. договору), тобто у строк до 19.08.2013р.

За приписом ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням, у свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Таким чином, позивач свої обов`язки за договором виконав належним чином, здійснивши поставку обладнання, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати поставленого товару не виконав, у зв`язку з чим на момент подання позовної заяви до суду за останнім утворилась заборгованість в розмірі 355 000,00грн.

Виходячи з наведеного, оскільки відповідачем не надано доказів сплати вказаної суми заборгованості, Державним підприємством "Станично - Луганське досвідне лісомисливське господарство", смт. Станиця Луганська Луганської області допущено порушення вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України щодо належного виконання договірних зобов'язань.

Одночасно, в процесі розгляду справи відповідач заперечував в частині стягнення заборгованості з посиланням на пункт 4.4 договору № 92 від 06.06.2013р. та відсутність бюджетного фінансування видатків на придбання товару за цим договором, що, на думку відповідача, змінює строк оплати, який не настав. Господарським судом Луганської області не прийнято заперечення відповідача в цій частині з огляду на те, що наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку сплатити належні за договором платежі, а фінансування відповідача за рахунок бюджетних коштів не звільняє його від обов'язку виконати договірні зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки фінансування відповідача за рахунок бюджетних коштів не звільняє його від обов'язку виконати договірні зобов'язання.

При цьому, стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Постановою Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі № 11/446, яка в силу статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою до застосування для всіх судів України при застосуванні норм матеріального права у подібних правовідносинах, вказується на те, що на підставі частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України, рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. відсутність бюджетних коштів у видатках Державного бюджету України не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Поряд з цим, колегією суддів не приймається посилання відповідача на те, що позивачем не надано рахунку на оплату товару, оскільки, як визначено п. 4.2 Договору, до рахунка додаються акт приймання - передачі товару та видаткова накладна та, як зазначено вище, акт приймання - передачі товару та видаткова накладна отримані відповідачем, про що здійснені відповідні відмітки на вказаних документах.

Виходячи з чого, твердження скаржника про невірне застосування судом першої інстанції приписів ст.ст. 212, 616, 625, 627 Цивільного кодексу України не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог у розмірі 355 000,00грн.

Крім того, у зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати, Позивач просив суд стягнути з Відповідача три відсотки річних у розмірі 23 692 грн 60 коп. та інфляційних втрат у розмірі 278 675 грн 00 коп., за період вересень 2013 року по вересень 2015 року включно.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 3% річних на загальну суму 23 692,60 грн. за період з вересня 2013р. по вересень 2015р., а також інфляційних нарахувань за зазначений вище період у розмірі 278 675,00грн., апеляційна інстанція погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог у цій частині у зазначеному судом першої інстанції розмірі з огляду на невірний арифметичний розрахунок, здійснений позивачем.

Таким чином, враховуючи підтвердження матеріалами справи того факту, що відповідач зобов'язання за договором про закупівлю товару за державні кошти №92 від 06.06.2013р. не виконував належним чином, апеляційна інстанція вважає правомірним та обґрунтованим стягнення з відповідача трьох відсотків річних у розмірі 23 692,60 грн. та інфляційних втрат у розмірі 278 565,09грн.

Одночасно, не приймається до уваги посилання апелянта на те, що позивачем невірно визначено підстави позову у зв'язку зі спливом строку дії договору, тому, на думку скаржника, до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки, як свідчать матеріали справи, відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству. Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилається відповідач, як на правомірну в даному випадку на його думку підставу позовних вимог.

Окрім зазначеного, у судовому засіданні 10.05.2016р., представник відповідача посилався на можливість укладення мирової угоди між сторонами, однак зазначені доводи не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на відсутність укладення останньої на час прийняття рішення господарським судом першої інстанції та визначені повноваження апеляційного суду щодо перегляду рішення суду лише за наявними у матеріалах справи доказами та у певних випадках - за додатково поданими доказами у відповідності до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що місцевим господарським судом в порядку ст.43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Інші доводи та твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм законодавства при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Рішення господарського суду Луганської області з урахуванням мотивів, зазначених апеляційним судом, відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Станично - Луганське досвідне лісомисливське господарство", смт. Станиця Луганська Луганської області - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 28.01.2016 року у справі № 913/1051/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Радіонова О.О.

Скакун О.А.