ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2016 р. Справа № 925/269/16

За позовом дочірнього підприємства "АвтоМАЗ-Україна"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТС-Центр"

про стягнення 192031 грн. 08 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін та третіх осіб:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 03.11.2015;

від відповідача: ОСОБА_2- директор товариства.

Дочірнє підприємство "АвтоМАЗ-Україна" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ТС-Центр" про стягнення 192031 грн. 08 коп., у тому числі: 166500 грн. боргу, 17615 грн. 06 коп. пені, 3070 грн. інфляційних втрат, 1201 грн. 02 коп. 3% річних і 3645 грн. збитків.

Також позивач у позові просить господарський суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В обґрунтування позову позивач вказав на допущення відповідачем недоліків у виконаній ним за укладеним між сторонами договором підряду від 06.05.2015 №0605/15 роботі та на неповернення позивачу частини сплачених ним відповідачу за ці роботи коштів в сумі 166500 грн. згідно з узгодженим сторонами графіком їх повернення.

Ухвалою від 24.03.2016 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву дочірнього підприємства "АвтоМАЗ-Україна" до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її до розгляду в судовому засіданні на 11 годину 12.04.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 12.04.2016 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 12 годину 26.04.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У судовому засіданні, яке відбулося 26.04.2016 за участю представників обох сторін, Господарський суд Черкаської області оголосив перерву до 11 години 06.05.2016, про що представник сторін були повідомлені під розписку.

Відповідач у поданому ним 06.05.2016 до господарського суду відзиві на позов заперечив проти позову і заявив клопотання про призначення у справі автотехнічної експертизи з питань встановлення ймовірної причини поломки самохвальних кузовів, виготовлених за договором підряду від 06.05.2015 №0605/15, встановлення можливості ремонту цих кузовів і вартості такого ремонту.

В обґрунтування заперечень проти позову і клопотання про призначення автотехнічної експертизи відповідач вказав на таке:

роботи були виконані та передані позивачу;

рекламаційний акт №06-15 підписаний від імені відповідача не уповноваженою особою;

надання колишнім керівником відповідача згоди позивачу на повернення сплачених ним за виконані відповідачем підрядні роботи коштів, попри невизнання претензії позивача щодо наслідків виконання цих робіт з недоліками, відповідач поставив себе у вкрай невигідне становище у порівнянні з вимогами чинного законодавства України, оскільки вказані недоліки підлягають виправленню;

узгоджений сторонами графік повернення боргу не є доказом наявності заборгованості відповідача перед позивачем, визнанням претензії позивача, розірвання договору підряду від 06.05.2015 №0605/15 чи новим договором, оскільки відповідач претензію позивача не визнав, а закон у спірних правовідносинах сторін передбачає інші наслідки;

іншими доказами розмір завданих позивачу збитків не підтверджується. Несправне кріплення кузова не свідчить про несправність виробу в цілому і підлягає ремонту, що і пропонував відповідач у відповіді на претензію;

пеня нарахована позивачем неправомірно, оскільки роботи були виконані у строк.

У судовому засіданні, яке відбулося 06.05.2016 за участю представників обох сторін, представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав, а представник відповідача підтримала викладені у відзиві на позов заперечення проти нього і клопотання про призначення автотехнічної експертизи.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2015 року дочірнє підприємство "АвтоМАЗ-Україна" як замовник та товариство з обмеженою відповідальністю "ТС-Центр" як підрядник уклали між собою договір підряду №0605/15 (далі - договір №0605/15), згідно з п. 1.1 якого замовник доручає підряднику, а останній зобовязується виконати роботи з виготовлення та встановлення самоскидного кузова АСС 005 на шасі автомобіля МАЗ6312В5-455-012 в кількості дві одиниці, результати яких (робіт) надалі називатимуться - устаткуванням. Замовник у свою чергу зобовязується прийняти та оплатити такі роботи.

У п. 2.1 договору №0605/15 його сторони передбачили такі обовязки підрядника:

2.1.1. Своєчасно та якісно виконати роботи, які є предметом цього договору.

2.1.2. Використовувати в ході робіт матеріали належної якості.

2.1.3. Надати замовнику на підпис акт виконаних робіт на устаткування.

2.1.4. У термін згідно з законодавством усунути за свій рахунок брак та недоробки, виявлені замовником у процесі контролювання якості виконаних підрядником робіт згідно з даним договором.

У п 2.2 . договору №0605/15 його сторони передбачили такі обовязки замовника:

2.2.1. Передати підряднику шасі автомобіля, на який виготовлено самоскидний кузов.

2.2.2. Після надання підрядником остаточного акту здачі-приймання робіт на протязі трьох робочих днів прийняти виконані роботи та підписати остаточний акт або в той же термін надати підряднику письмову мотивовану відмову.

2.2.3. Проводити оплату робіт, виконаних підрядником , у відповідності до умов цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору №0605/15 підрядник зобовязався виконати роботи протягом 20-ти робочих днів з моменту зарахування на його рахунок суми вартості робіт, вказаної у п. 5.2 цього договору і за умови вчасного надання шасі автомобіля.

Згідно з п. 5.1 договору №0605/15 вартість робіт з виготовлення та встановлення двох самоскидних кузовів на шасі двох автомобілів становить 316950 грн. з урахуванням ПДВ.

Пунктами 5.2 та 5.3 договору №0605/15 його сторони встановили, що протягом пяти днів з моменту підписання даного договору замовник зобовязаний здійснити попередню оплату у розмірі 70%, що становить 221865 грн. з урахуванням ПДВ. Доплату у розмірі 30%, що становить 95085 грн. з урахуванням ПДВ замовник перераховує на протязі пяти робочих днів після отримання та прийняття устаткування.

Пунктом 6.1 договору №0605/15 визначено, що приймання, передача устаткування здійснюється замовником шляхом оформлення двостороннього акту приймання-передачі, у якому фіксуються видимі недоліки устаткування. Останнє передається за адресою: Черкаська область, Чорнобаївський район, с. Іркліїв, вул. Прикордонна, 3.

Відповідно до п. 8.2 договору №0605/15 гарантійний строк на результати робіт та устаткування становить 12 місяців з моменту отримання замовником повідомлення про готовність робіт. Протягом гарантійного строку підрядник зобовязаний безоплатно усувати недоліки в роботі, що виникли з його вини.

Згідно з п. 9.2 договору №0605/15 якщо підрядник допустив недоліки в роботі, замовник має право вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк.

У п. 9.3 договору №0605/15 його сторони передбачили, що за порушення строків виконання робіт підрядник зобовязаний сплатити на користь замовника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни договору за кожний день прострочення.

18 травня 2015 року позивач за платіжним дорученням від 18.05.2015 №1133 перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку 220000 грн. плати за виготовлення та встановлення самоскидного кузова АСС 002 на шасі автомобіля МАЗ 6312В5-476-012 згідно з рахунком від 15.05.2015 №СФ-5 у тому числі 36666,67 грн. ПДВ.

29 травня 2015 року позивач за платіжним дорученням від 29.05.2015 №1281 перерахував відповідачу на його рахунок в установі банку ще 96500 грн. плати за виготовлення та встановлення самоскидного кузова АСС 002 на шасі автомобіля МАЗ 6312В5-476-012 згідно з рахунком від 15.05.2015 №СФ-5 у тому числі 16083,33 грн. ПДВ.

Отож за двома вказаними вище платіжним дорученням позивач перерахував позивачу на його рахунок в установі банку 316500 грн. плати на виконання передбачених договором №0605/15 підрядних робіт.

Доказів передачі позивачем відповідачу двох шасі автомобілів для встановлення на них самоскидних кузовів ні позивач ні відповідач господарському суду не надали.

26 червня 2015 року ОСОБА_3 як представник позивача за погодженням із керівником останнього і ОСОБА_4 як представник відповідача підписали два рекламаційних акта № 06-15 і №07-15 до договору №0605/15.

Згідно з рекламаційним актом №06-15 виконані роботи із встановлення відповідачем самоскидного кузова 5300*2559*1200 на шасі Y3M6312B5F0001085 автомобіля замовника позивача МАЗ 6312В5-476-012 з двигуном D0014053 мають недоліки перекидання кузова на праву сторону при висипанні вантажу через задній борт через такі причини: не витримали шарові кріплення самого кузова, вирвано заднє праве шарове кріплення, переднє праве зігнуте, кріплення кузова не відповідає технічним умовам, що означає про недоброякісність поставки кузова.

Згідно з рекламаційним актом №07-15 виконані роботи із встановлення відповідачем самоскидного кузова 5300*2559*1200 на шасі Y3M6312B5F0001073 автомобіля замовника позивача МАЗ 6312В5-476-012 з двигуном D0013650 мають недоліки кріплення кузова не відповідає технічним умовам, що означає про недоброякісність поставки кузова.

В рекламаційних актах № 06-15 і №07-15 особи, які їх підписали, зробили свої висновки про необхідність повернення самоскидних кузовів і сплачених грошей за них.

Доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_4 як представника відповідача на підписання вказаних рекламаційних актів позивач господарському суду не надав.

У серпні 2015 позивач предявив відповідачу претензію від 05.08.2015 №262, у якій, позивач, посилаючись на рекламаційні акти № 06-15 і №07-15 та на порушення відповідачем передбачених договором №0605/15 строків виконання робіт, предявив вимоги про сплату відповідачем позивачу 316500 грн. вартості робіт, 18729,86 грн. передбаченої п. 9.3 договору №0605/15 пені за 36 днів прострочення виконання робіт станом на 05.08.2015 та 11585 грн. витрат позивача на відрядження своїх працівників та на паливно-мастильні матеріали.

Відповідач у відповіді від 17.08.2015 №1708/15 за підписом директора товариства на претензію позивача від 05.08.2015 №262 вказав на ст. 858 Цивільного кодексу України і запропонував позивачу повернути йому передбачені договором №0605/15 транспортні засоби для безоплатного усунення недоліків, що зазначені в рекламаційних актах, та вказав, що в разі наполягання на поверненні коштів за виконані роботи може виконати цю вимогу позивача шляхом поступового погашення боргу частинами за таким графіком: 50000 грн. до 30.08.2015; 50000 грн. до 30.09.2015; 50000 грн. до 30.10.2015; 50000 грн. до 30.11.2015; 50000 грн. до 30.12.2015 і 66500 грн. до 30.01.2016. Відповідач запропонував позивачу у відповіді на його претензію вибрати один із таких варіантів: або безоплатне усунення недоліків, або повернення коштів за вищевказаним графіком.

Позивач листом від 04.09.2015 №298, адресованим відповідачу, підтвердив свою вимогу про повернення коштів у сумі 316500 грн. і погодився із запропонованим відповідачем у відповіді від 17.08.2015 №1708/15 на претензію позивача та затвердженим обома сторонами графіком погашення боргу.

Такий графік у формі єдиного документа обидві сторони дійсно підписали і скріпили своїми печатками.

07 вересня 2015 року, 01 жовтня 2010 року і 27 листопада 2015 року відповідач через установу банку здійснив на користь позивача три безготівкових платежі по 50000 грн. кожний, а усього на суму 150000 грн. із зазначенням призначення платежів: повернення коштів згідно з листом від 04.09.2015 №298.

Після 27.11.2015 відповідач коштів більше позивачу не сплачував. Сума не повернутих відповідачем позивачу коштів згідно з узгодженим сторонами графіком погашення боргу становить 166500 грн. (316500 грн. 150000 грн.).

Стягувана сума пені - 17615 грн. 06 коп. за твердженням позивача є пенею, передбаченою п. 9.3 договору №0605/15 за порушення відповідачем строків виконання робіт. При цьому із розрахунку стягуваної суми пені вбачається, що вона нараховувалася позивачем не від ціни договору, як це передбачено п. 9.3 договору №0605/15, а від сум чергових платежів з повернення відповідачем позивачу коштів за узгодженим сторонами графіком погашення боргу за період прострочення, починаючи з наступного дня після настання встановленого графіком строку сплати чергового платежу і закінчуючи 24.02.2016.

Стягувані суми інфляційних нарахувань та 3% річних - 3070 грн. та 3 1201 грн. 02 коп. відповідно позивач нарахував на підставі ч. 2 ст. 265 Цивільного кодексу України за порушення відповідачем узгоджених графіком погашення боргу строків сплати чергових платежів.

Стягувана сума збитків 3645 грн. є витратами позивача на відрядження своїх працівників до визначеного відповідачем місця передачі передбаченого договором №0605/15 устаткування.

Стаття 837 Цивільного кодексу України визначає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За змістом прав і зобовязань сторін договору №0605/15 останній є договором підряду.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

За договором 0605/15 підрядник зобовязався виконувати передбачені цим договором роботи з якістю, як дозволить безпечне використання устаткування.

Відповідач виконав роботи за договором №0605/15 з недоліками, непридатними для їх використання позивачем, і не були прийняті останнім, що підтверджується рекламаційними актами від 26.06.2015 № 06-15 і №07-15, претензією позивача та відповіддю на неї відповідача.

Доводи відповідача про підписання рекламаційних актів від 26.06.2015 №06-15 і №07-15 від імені підрядника не уповноваженою на те особою господарський суд відхилив з огляду на те, що у відповіді на претензію позивача, підписаною керівником товариства і скріпленою печаткою останнього, відповідач визнав зазначені у вказаних рекламаційних актах недоліки в роботі відповідача і ти самим підтвердив повноваження свого представника ОСОБА_4 на підписання рекламаційних актів.

Права замовника у разі порушення підрядником договору підряду передбачені ст. 852 Цивільного кодексу України і яка передбачає, що у разі, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідальність підрядника за неналежну якість роботи передбачена ст. 858 Цивільного кодексу України, згідно з якою у разі, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов'язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Зі змісту ст. ст. 852 та 858 Цивільного кодексу України вбачається, що норми цих статей не є імперативними і передбачають право сторін передбачати договором інші від встановлених у цих статтях права замовника та відповідальність підрядника.

Стаття 6 Цивільного кодексу України передбачає, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У ч. 1 ст. 627 зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 604 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 204 Господарського кодексу України передбачають можливість припинення зобовязання за згодою сторін.

З викладених вище норм чинного законодавства випливає, що позивач і відповідач, виходячи із принципу свободи договору, вправі за обопільною згодою припинити зобовязання, що виникли у них із договору №0605/15, і домовитися про повернення виконаного за цим договором.

Із відповіді відповідача від 17.08.2015 №1708/15 на претензію позивача, листа позивача від 04.09.2015 №298 і погодженого сторонами графіку погашення боргу вбачається досягнення сторонами у вересні 2015 року згоди про припинення зобовязань, що виникли з договору №0605/15, і про повернення позивачу виконаного ним за цим договором, а саме повернення йому 316500 грн. згідно з погодженим сторонами графіком. Про це також свідчить і факт повернення відповідачем позивачу частини від вказаної суми коштів у розмірі 150000 грн.

Станом на 16.03.2016 день подання позивачем позову передбачений погодженим сторонами графіком погашення боргу строк усіх чергових платежів настав, проте, як зазначено вище, відповідач не повернув позивачу 166500 грн. Отож позивач в порядку захисту свого порушеного права на одержання цієї суми коштів в установлені вказаним графіком строки наразі вправі вимагати стягнення з відповідача цієї суми коштів.

Пеня як неустойка згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України є одним із передбачених цією нормою видів забезпечення виконання зобовязань. У період, за який позивач нарахував стягувану суму пені, починаючи з 31.10.2015, зобовязання відповідача за договором №0605/15, за невиконання якого п. 9.3 цього договору встановлена пеня, не існувало, оскільки ще у вересні 2015 було припинено за згодою сторін цього договору. Отож позивач не має права на стягнення з відповідача заявленої у позові пені.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 5.2 своєї постанови від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань розяснив, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 Цивільного кодексу України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 Цивільного кодексу України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

У даному випадку відповідач мав повертати кошти позивачу не на виконання грошового зобовязання, а у звязку з припиненням за згодою сторін зобовязань за договором №0605/15, тому передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідальність за несвоєчасне повернення відповідачем цих коштів позивачу у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних застосуванню до відповідача не підлягає.

Направлення працівників позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у відрядження до відповідача у звязку з виконанням зобовязань за договором №0605/25, у вказане у п. 6.1 договору №0605/15 місце за адресою: Черкаська область, Чорнобаївський район, с. Іркліїв, вул. Прикордонна, 3, перебування названих осіб у цих відрядженнях, суми добових, що підлягали виплаті їм і факти їх виплати позивачем підтверджуються такими поданим позивачем доказами: наказами позивача про направлення ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у відрядження до відповідача, посвідченнями про відрядження цих осіб з відмітками відповідача про дату їх прибуття до місця відрядження і дату, звітами про використання коштів, виданих позивачем на відрядження і видатковими касовими ордерами на виплату ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 коштів на відрядження.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Стаття 614 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. 2. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Необхідною умовою для притягнення відповідача до такої відповідальності як відшкодування збитків є доведеність наявності таких чотирьох елементів цивільно-правової відповідальності як протиправності поведінки відповідача, збитків позивача і їх розміру, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками і вини відповідача.

У даному випадку усі ці елементи цивільно-правової відповідальності відповідача мають місце (є доведеними). Протиправна поведінка відповідача проявилася у неналежному виконанні ним зобовязань перед позивачем за договором №0605/15 щодо якості виконання робіт, збитки у витратах позивача на відрядження своїх працівників до відповідача у розмірі виплачених їм сум добових, причинний зв'язок полягає у тому, що відрядження працівників позивача зумовлені необхідністю виконання договору №0605/15, який відповідач належним чином не виконав, і не довів відсутності своєї вини у цьому.

Отже, позивач має право на стягнення з відповідача заявленої у позові суми збитків 3645 грн.

З огляду на викладене клопотання відповідача про призначення у цій справі автотехнічної експертизи господарський суд залишив без задоволення через відсутність значення такої експертизи для вирішення даного спору.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача 166500 грн. боргу та 3645 грн. збитків

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 2552 грн. 18 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТС-Центр" (18002, м. Черкаси, бул. Шевченка, 266, ідентифікаційний код 38133123) на користь дочірнього підприємства "АвтоМАЗ-Україна" (02660, м. Київ, вул. Колекторна, 42-А, ідентифікаційний код 32376626) 166500 грн. боргу, 3645 грн. збитків та 2552 грн. 18 коп. витрат на сплату судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено і підписано 19.05.2016

СУДДЯ М.В. Дорошенко