ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р.Справа № 916/107/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання: Селиверстовій М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_1 (паспорт),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАНКЕН»

на рішення господарського суду Одеської області від 15.03.2016

у справі № 916/107/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАНКЕН»

про стягнення,

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Представником відповідача в судовому засіданні не було заявлено клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, отже фіксація судового процесу не здійснювалась відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 25.05.2016 року відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ОДЕСАГАЗ» (далі ПАТ «ОДЕСАГАЗ», позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАНКЕН» (далі ТОВ «ПЛАНКЕН», відповідач) про стягнення 3% річних в сумі 166,21 грн., пені 3 147,05 грн., інфляційного збільшення боргу 7 770,51 грн., витрат по сплаті судового збору 1 378,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежно виконує умови договору №008839-ТН від 09.10.2014, а саме не здійснює своєчасну оплату за використаний природний газ, що призвело до нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційного збільшення боргу.

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.03.2016 позовні вимоги ПАТ «ОДЕСАГАЗ» - задоволені, стягнуто з ТОВ «ПЛАНКЕН» на користь позивача 3% річних в розмірі 166, 21 грн., пеню 3 147,05 грн., інфляційне збільшення боргу 7 770,51 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218,00 грн.

Рішення мотивовано тим, що позовна заява ПАТ «ОДЕСАГАЗ» є обґрунтованою та підтверджена матеріалами справи.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду ТОВ «ПЛАНКЕН» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило рішення скасувати, постановити нове, яким в позові відмовити повністю. Скаржник посилається на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно зясовані та не доведені обставини, що мають значення для справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 07.04.2016 року апеляційна скарга прийнята до провадження та розгляд останньої призначено на 11.05.2016 року.

20.04.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від ПАТ «ОДЕСАГАЗ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що відповідач оплатив основну заборгованість за договором, але з порушенням строків щомісячних оплат, а отже рішення господарського суду прийнято з додержанням норм процесуального та матеріального права.

11.05.2016 представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, якими підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити останню.

Представник позивача 11.05.2016 надав пояснення, в яких заперечував щодо апеляційної скарги та просив останню залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія оголосила перерву в судовому засіданні до 25.05.2016.

24.05.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від ПАТ «ОДЕСАГАЗ» надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи реєстри документів по рахунку (виписки з банку за період з 18.02.2015 по 03.02.2016 та за 30.03.2015), яке було залучено судовою колегією до матеріалів справи.

25.05.2016 представник позивача в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою від 11.05.2016, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача підтримав пояснення надані в попередньому судовому засіданні.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача в попередньому судовому засіданні та представника відповідача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2014 року між ПАТ «ОДЕСАГАЗ» (Постачальник) та ТОВ «ПЛАНКЕН» (Споживач) був укладений Договір №008839 - ТН на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для суб'єктів господарювання, що надають послуги населенню з опалення та гарячого водопостачання.

За умовами п. 2.1 Договору постачальник зобовязується надати Споживачу послугу з постачання та розподілу природного газу газорозподільними мережами до мережі балансової належності обєктів Споживача, відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності Сторін.

Згідно п. 2.2 Договору сторони також домовилися, що Споживач зобовязується сплатити Постачальнику вартість послуги з постачання та розподілу природного газу у розмірі, строки та порядку, передбачених умовами Договору.

Відповідно до п.5.6 Договору оплата за спожитий природний газ здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника протягом місяця поставки 100 % вартості запланованих обсягів газу. При цьому перша частина оплати в розмірі 50 % від вартості запланованих місячних обсягів перераховується на рахунок Постачальника не пізніше 10 числа місяця в якому здійснюється поставка газу, а друга частина у розмірі 50% - до 20 числа місяця, у якому здійснюється поставка газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 7.2.1 Договору визначено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Приймаючи рішення господарський суд, посилаючись на умови договору від 09.10.2014 №008839-ТН та на ст.ст. 216, 218, 229, 230 ГК України, визнав правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 3 147,05 грн.. Посилаючись на ст. 625 ЦК України та перевіривши наданий позивачем до суду розрахунок, господарський суд дійшов висновку, що позивач правомірно нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 166, 21 грн. та інфляційне збільшення боргу у розмірі 7 770,51 грн.

Проте, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з їх недоведеністю, приймаючи до уваги наступне.

ПАТ «ОДЕСАГАЗ» у позовній заяві зазначає, що відповідач виконав свої зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, а саме з порушенням строків оплати встановлених умовами договору, в підтвердження вищевказаних доводів ПАТ «ОДЕСАГАЗ» в позовній заяві склало таблицю, в якій зазначено період проведення, кількість тис.м3, нарах. разом з ПДВ, всього сплачено, вих. сальдо (згорнуте). Розраховуючи пеню, 3% річних та індекс інфляції за січень, лютий та березень 2015 року, позивач зазначив дату проведення операції, коли потрібно сплатити згідно умов договору, фактично сплачено, розмір простроченого платежу, дату, кількість днів прострочення.

Однак, з доданих до позовної заяви документів та наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів не вбачає можливим встановити, чи дійсно відповідач не здійснив своєчасну оплату за використаний природний газ та коли саме дана оплата була здійснена. Так в матеріалах справи відсутні банківські виписки з рахунку позивача на який відповідач здійснював платежі на виконання умов договору №008839-ТН від 09.10.2014, платіжні доручення або інші первинні документи, якими відповідач здійснював оплату за використаний природний газ.

Залучені до матеріалів справи надані позивачем банківські виписки по розрахункам ТОВ «ПЛАНКЕН» за період з 18.02.2015 по 03.02.216 та за 30.03.2015, судова колегія не приймає до уваги, як належний доказ неналежного виконання умов договору №008839-ТН від 09.10.2014, а саме не здійснює своєчасну оплату за використаний природний газ, адже у вищевказаних виписках у графі призначення платежу зазначено «Оплата згідно договору №008839-Т(н) від 01.11.2012». Крім цього, в банківській виписці за 30.03.2015 в графі платник/отримувач значено «ПриватБанк ПАТ «Одесагаз» Гар.пл.». Отже, судова колегія вважає, що надані позивачем докази взагалі не мають відношення до розгляду даної справи.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судова колегія вважає доведеним лише використання природного газу відповідачем за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року в розмірі 185 498 куб.м., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином завіреними копіями актів приймання-передачі природного газу, які без зауважень підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками підприємств, проте позивач не довід, що відповідач несвоєчасно розраховувався за використаний природний газ за договором №008839-ТН від 09.10.2014.

Апеляційний суд встановив, що неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав установленими, пов'язані з порушеннями процесу доказування, які допущені місцевим господарським судом.

Тобто, рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, адже обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Необґрунтованим є рішення, в якому неправильно встановлено або взагалі не встановлено фактичних обставин справи. Неповне з'ясування обставин справи свідчить про те, що господарський суд не поставив на свій розгляд і не дослідив усіх передбачених нормою матеріального права юридичних фактів чи доказових фактів, наявність або відсутність яких впливає на вирішення справи.

Недоведеність обставин, які мають значення для справи, що їх місцевий господарський суд визнав установленими, має місце в тих випадках, коли істотні для справи обставини не підтверджено доказами або підтверджено недопустимими чи недостовірними, суперечливими доказами, а також доказами, отриманими судом із порушенням норм процесуального права. Причиною недоведеності обставин, що мають значення для справи, є порушення судом правил дослідження й оцінки доказів.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що в першому засіданні за відсутності відповідача та без підтвердження отримання ним копії позовної заяви та додатків, суд прийняв рішення у справі, оскільки дані доводи спростовуються матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду від 15.01.2016 порушено провадження у справі та розгляд останньої призначено на 04.02.2016.

04.02.2016, 18.02.2016 та 03.03.2016 у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача розгляд справи відкладено на 18.02.2016, 03.03.2016 та 15.03.2016 відповідно (а.с. 1, 38, 42, 78).

Судова колегія вважає, що про прийняття та відкладення розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень від 18.01.2016, 09.02.2016, 09.03.2016, які направлялись за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців і були повернуті підприємством зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, крім відправлення від 22.02.2016 яке отримано відповідачем 29.02.2016 (а.с. , 28-29, 47-48, 80, 89-90).

Також, матеріали справи містять належні докази направлення на адресу відповідача позовної заяви та копій додаткових документів до неї, що підтверджується фіскальним чеком № 1275 від 15.01.2016 та описом вкладення цінного листа (а.с. 10-11).

Апелянт зазначає, що договір від 09.10.2014 № 008839-ТН не є дійсним, оскільки був укладений договір №008839(3)-ТН від 01.07.2015.

Проте, пунктом 11.1 договору № 008839-ТН від 09.10.2014 сторони узгодили, що договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на термін до 31.12.2014. Договір вважається продовженим до 31 грудня кожного року, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд умов. Договір може бути розірвано в інший строк за згодою Сторін у порядку, визначеному законодавством України.

В матеріалах справи відсутні докази, заяви сторін про припинення дії, перегляд умов або розірвання вищевказаного договору, отже договір № 008839-ТН від 09.10.2014 чинний.

Крім цього, судова колегія не приймає до уваги додані до апеляційної скарги документи, а саме: копію акта звірки між сторонами за період з 01.01.2015 по 31.10.2015, копії актів приймання-передачі природного газу за жовтень 2015 року, копію договору №008839(3) - ТН від 01.07.2015 на постачання за регульованим тарифом для субєктів господарювання, що надають послуги населенню з опалення та гарячого водопостачання, оскільки перелічені копії документів не завірені належним чином.

Так, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК. Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що господарським судом не надано належної оцінки всім зазначеним вище обставинам, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення, у звязку з цим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задовольню, на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 104 ГПК України рішення господарського суду - скасуванню, позовні вимоги Товариства такими, що не підлягають задоволенню, у звязку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАНКЕН» - задовольнити.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 15.03.2016 року скасувати.

3. У задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству «ОДЕСАГАЗ» відмовити.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_2