ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 травня 2016 року Справа № 914/2441/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Погребняка В.Я.,
суддів:Жукової Л.В., Панової І.Ю.,
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Новіком"
на ухвалугосподарського суду Львівської області від 18.02.2016 року
та постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 року
у справі№ 914/2441/15 господарського суду Львівської області
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Альфа-банк"
до Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія"
провизнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Новіком" (далі - ТОВ "Новіком") звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою б/н від 31.03.2016 року на ухвалу господарського суду Львівської області від 18.02.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 року у справі № 914/2441/15 господарського суду Львівської області.

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України, якою встановлено форму та зміст касаційної скарги, до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Розмір та порядок сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, що набрав чинності 01.09.2015 року).

Підпунктами 8- 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 визначеного Закону визначено перелік заяв у справі про банкрутство, за подання яких справляється судовий збір, а саме: заяви про затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство; заяви про порушення справи про банкрутство; заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною.

Ставки судового збору з апеляційних та касаційних скарг, що подаються на судові рішення, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду вказаних заяв і скарг, встановлено підпунктами 4 і 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону, а саме: за подання апеляційних скарг - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги; за подання касаційних скарг - 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги.

Як вбачається з касаційної скарги, заявник не погоджується з постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 року, якою залишено без змін ухвалу господарського суду Львівської області від 18.02.2016 року у справі № 914/2441/15 про визнання грошових вимог Державного підприємства "Львіввугілля".

Відповідно до п.п. 13 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції закону № 192-VIII від 12.02.2015 року) ставка судового збору, за заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, була встановлена в розмірі 2 мінімальних заробітних плат, розмір суми, що належала до сплати, за подання зазначеної заяви, становила 2 756, 00 грн.

Отже, звертаючись з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України на ухвалу господарського суду Львівської області від 18.02.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 року, заявнику необхідно було сплатити судовий збір в сумі 3 307,20 грн. (2 756, 00*120%).

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, заявником додано квитанцію № ПН198 від 31.03.2016 року на підтвердження сплати судового збору в сумі 1 378,00 грн., що не може слугувати доказом сплати судового збору у встановленому розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новіком" на ухвалу господарського суду Львівської області від 18.02.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.03.2016 року у справі № 914/2441/15 господарського суду Львівської області повернути скаржнику.

Головуючий суддя:Погребняк В.Я.
Судді:Жукова Л.В.
Панова І.Ю.