Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"25" травня 2016 року Справа № 927/396/16

Позивач: Селянське (фермерське) господарство "Крокус",

, вул. Перемоги, 8, с. Вербичі, Ріпкинський район, Чернігівська область, 15015

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "Бобровицький молокозавод",

, вул. Чернігівська, 50, м. Бобровиця, Чернігівська область, 17400

про стягнення 29 872,80 грн.

Суддя Фесюра М.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю №11 від 11.04.16;

від відповідача: не зявився;

Позивачем селянським (фермерським) господарством "Крокус" подано позов про стягнення з відповідача публічного акціонерного товариства "Бобровицький молокозавод" 29 872,80 грн. заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідачем порушено зобовязання за договором поставки молока №59-15 від 01.01.2015 в частині оплати за поставлену сировину у встановлений договором строк.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду відзив на позов разом з доданими до нього: актом звірки станом на 31.12.15, балансом відповідача станом на 31.12.15, звітом про фінансові результати відповідача за 2015 рік. Суд відзив разом з доданими документами залучив до матеріалів справи. Згідно змісту відзиву, відповідач визнає повністю позовні вимоги, про що свідчить підписаний та скріплений печатками обох сторін акт звірки розрахунків, наголошуючи, що заборгованість виникла внаслідок перебування товариства в скрутному матеріально-фінансовому стані, що спричинений скороченням ринку молоко сировини та ринків збуту готової продукції, а також підвищенням тарифів на електро- та теплоносії. На сьогоднішній день ухвалою господарського суду Чернігівської області від 12.11.15 у межах справи про банкрутство публічного акціонерного товариства "Бобровицький молокозавод" продовжено процедуру розпорядження майном боржника на шість місяців. Отже, вказує відповідач, останній на даний час не має можливості погасити заборгованість за договором поставки молока.

Розглянувши подані документи і матеріали та дослідивши докази, господарський суд встановив наступне.

01.01.2015 між сторонами у даній справі селянським (фермерським) господарством "Крокус" та публічним акціонерним товариством "Бобровицький молокозавод" (далі покупець) укладено договір №59-15 поставки молока.

За умовами договору, продавець зобовязується передати у власність покупцю молочну сировину, а саме: молоко коровяче незбиране, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість в порядку, передбаченому цим договором.

Згідно п. 5.1. договору, розрахунки за цим договором здійснюються у національній валюті, шляхом безготівкового переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця або шляхом отримання продавцем готівкових коштів з каси покупця протягом 7 банківських днів на протязі тижня один раз з моменту отримання покупцем товару від продавця. Обовязки покупця по оплаті за цим договором вважаються виконаними з моменту зарахування коштів на банківський рахунок продавця.

Вказаний договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2015 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Як встановлено судом позивачем поставлено відповідачу товару на суму 134 872,80 грн., що підтверджується копіями банківських виписок (а.с.11-13) та копіями приймальних квитанцій на закупку молока та молочних продуктів у колгоспів та інших господарств (а.с. 14-17).

Як зазначає позивач в позовній заяві, відповідачем здійснено часткову оплату поставленого товару.

Так за твердженням позивача заборгованість відповідача перед позивачем складає 29 872,80 грн.

Предметом спору у даній справі є обовязок відповідача щодо оплати поставленого товару у встановлені договорами строки.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем не надано суду доказів оплати товару на суму 29 872,80 грн., крім того визнано заборгованість перед позивачем.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 29 872,80 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 1378 грн.

Керуючись ст.49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Бобровицький молокозавод", (, вул. Чернігівська, 50, м. Бобровиця, Чернігівська область, 17400, р/р № 2092, у ПАТ «БТА Банк», МФО 321723) на користь Селянського (фермерського) господарства "Крокус", (, вул. Перемоги, 8, с. Вербичі, Ріпкинський район, Чернігівська область, 15015, р/р/ 2098 в філії ЧУО ВАТ «Ощадбанк» м. Чернігів, МФО 353553) 29 872,80 грн. боргу та 1378 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено "25" травня 2016 року.

Суддя М.В. Фесюра