ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р.Справа № 922/833/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Металург Трейд"
до ТОВ "Кріплат Україна", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 82222,80 грн.
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року до суду звернулось ТОВ «МЕТАЛУРГ ТРЕЙД» (надалі - позивач) та просить стягнути з ТОВ «КРІПЛАТ УКРАЇНА» (надалі - відповідач) штраф за порушення строків реєстрації податкової накладної від 09.12.2015 року № 3 та від 09.12.2015 року № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних за договором № 01/12-15 купівлі - продажу від 01.12.2015 року в сумі 82222,80 грн., 3 % річних від простроченої суми боргу 195,98 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на п.7.9 договору купівлі-продажу № 01/12-15 від 01.12.2015 року, яким сторони передбачили відповідальність за невиконання Продавцем (відповідачем по справі) обовязку надання податкової накладної та реєстрації її у порядку визначеному законодавством України.

Ухвалою суду від 17.05.2016 року за клопотанням відповідача було продовжено строк розгляду справи до 07.06.2016 року, а розгляд справи відкладено на 23.05.2016 року об 11:30.

Відповідач проти предявленого позову заперечував повністю, вказуючи на наступне.

ТОВ «КРІПЛАТ УКРАЇНА» повністю виконала договірні зобовязання за укладеним договором, як щодо передачі у власність покупця товару, так і щодо надання податкових накладних, складених в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку визначеному законодавством України, що є чинним з 01.01.2015 року (тобто зареєстрованих у строк, що не перевищує 180 діб з дня виникнення податкового зобовязання), що підтверджується наданими документами: видатковою накладною № К-00000072 від 28.12.2015 року, актом звірки розрахунків між ТОВ «КРІПЛАТ УКРАЇНА» і ТОВ «МЕТАЛУРГ ТРЕЙД» від 06.01.2016 року, податковими накладними від 09.12.2015 року № 1 та № 3, повідомленнями та фіскальними чеками долученими до матеріалів справи.

Порядок і умови реєстрації податкових накладних відповідачем порушені не були, а посилання позивача на порушення строків реєстрації податкових накладних не відповідають змісту п. 7.9 укладеного договору.

Також, відповідач стверджує що ТОВ «КРІПЛАТ УКРАЇНА» не отримало вимоги про сплату штрафу відповідно до п. 7.9 договору купівлі-продажу від 01.12.2015 року № 01/12-15, та заперечує проти належності і допустимості наданих позивачем доказів про направлення вимоги. Оскільки у відповідності до п. 7.9 договору сторони прийшли до згоди щодо можливості сплати штрафу у розмірі 20% від вартості товару лише після юридичного факту отримання письмової вимоги ТОВ «МЕТАЛУРГ ТРЕЙД», таким чином, жоден інший юридичний факт не має правового значення.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01.12.2015 року між ТОВ «КРІПЛАТ УКРАЇНА» та ТОВ «МЕТАЛУРГ ТРЕЙД» було укладеного договір купівлі-продажу за № 01/12-15 (далі - Договір). У відповідності до пункту 1.1 якого в порядку і на умовах, визначених цим Договором, продавець зобовязувався передати у власність покупця, а покупець зобовязувався прийняти та оплатити панелі ТМ СRYPLAT та елементи кріплення.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

На виконання умов договору ТОВ «МЕТАЛУРГ ТРЕЙД» замовив у відповідача товар згідно з рахунком-фактурою № К-00000213 від 04.12.2015 року на суму 411114.00 грн., у звязку з чим 09.12.2015 року перерахував на поточний рахунок ТОВ «КРІПЛАТ УКРАЇНА» грошові кошти у розмірі 411114,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 385 від 09.12.2015 року.

28.12.2015 року відповідач поставив, а позивач отримав товар у відповідності до видаткових накладних № К-00000072 від 28.12.2015 року на суму 409504,00 грн. у звязку з чим відповідачем було виписано податкові накладні № 1 та № 3 від 09.12.2015 року.

Відповідно до пункту 7.1 договору у випадку порушення договору винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством.

Пунктом 7.9. Договору встановлено, що у випадку невиконання продавцем обовязку щодо надання податкової накладної, складеної в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку визначеному законодавством України, що є чинним з 01.01.2015 року, продавець за вимогою покупця сплачує штраф в розмірі 20% від вартості товару. Штраф зазначений у цьому пункті сплачується продавцем протягом трьох банківських днів з моменту отримання письмової вимоги.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 22.11.2010 № 14/80-09-2056, право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов'язань визначено частиною другою статті 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань (Інформаційний лист ВГСУ від 15.03.2011р. №01-06/249 Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів).

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Позивач в позовній заяві стверджує, що всупереч вимогам чинного законодавства податкові накладні, видані продавцем, в Єдиному реєстрі податкових накладних зареєстровані не були. У звязку з чим, вважаючи свої права порушеними ТОВ «МЕТАЛУРГ ТРЕЙД» 03.03.2016 року надіслало на адресу ТОВ «КРІПЛАТ УКРАЇНА» рекомендованим листом з описом вкладення вимогу від 26.01.2016 року на суму 82222,80 грн., 09.03.2016 року дана кореспонденція не була вручена під час доставки ТОВ «КРІПЛАТ УКРАЇНА».

Також, 13.03.2016 року ТОВ «МЕТАЛУРГ ТРЕЙД» на адресу відповідача було надіслано вимогу сплатити штраф, однак, як свідчить довідка № 99 від 14.03.2016 року, відправлення не було вручене у звязку з відмовою одержувача отримати відправлення.

Відповідно до пункту 1.7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач повинен сплатити штраф за порушення строків реєстрації податкової накладної від 09.12.2015 року № 3 та від 09.12.2015 року № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних за договором № 01/12-15 купівлі - продажу від 01.12.2015 року в сумі 82222,80 грн. та 3 % річних від простроченої суми боргу 195,98 грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з пунктом 201.1. статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПКУ відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. Отже, правила реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, зокрема термін їх реєстрації в ЄРПН, встановлений пунктом 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України. Згідно з яким загальним правилом реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання, але не пізніше 180 календарних днів від дати їх складання (ОСОБА_3 ДФС України від 07.08.2015 №29163/7/99-99-19-03-02-17 "Про зміни в порядку складання та реєстрації податкових накладних").

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН здійснюється відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі Порядок № 1246) не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання (абзац десятий пункту 201.10 статті 201 розділу V Кодексу). Разом з цим, можна зробити висновок, що дозволяється сформувати податковий кредит на підставі податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання, виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 із змінами та доповненнями, внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до ЄРПН здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до ЄРПН. Операційний день триває з 0 до 23-ї години. Внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру.

Враховуючи зазначене, реєстрація податкових накладних у ЄРПН здійснюється платником ПДВ не пізніше пятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Терміни реєстрації податкових накладних в ЄРПН, якщо пятнадцятий день, що настає за днем їх виписки, припадає на святковий чи вихідний день, не переносяться.

Порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу у розмірі, визначеному статтею 120 прим. 1 ПКУ.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 розділу V Кодексу суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в ЄРПН, але не пізніше:

- ніж через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної;

- для платників податку, що застосовують касовий метод, ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;

- для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

Отже, норма п. 198.6 ПКУ передбачає можливість зареєструвати із простроченням податкову накладну (для відповідача) та скористатися нею для оформлення податкового кредиту (для позивача), що може статися протягом 365 днів з дати складення податкової накладної.

Податок на додану вартість, зазначений у податковій накладній (складеній як до 29.07.2015, так і після цієї дати), яка була зареєстрована в ЄРПН з порушенням терміну, встановленого пунктом 201.10 статті 201 або пунктом 39 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Кодексу, може бути включена до складу податкового кредиту того податкового (звітного) періоду, у якому вона зареєстрована в ЄРПН, або будь-якого наступного звітного періоду, але не пізніше 365 календарного дня з дати складання такої податкової накладної.

Реєстрація податкової накладної за межами 15 днів з дня складання тягне за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу у розмірі, визначеному статтею 120 прим. 1 Податкового кодексу України однак дозволяється сформувати податковий кредит на підставі податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням встановленого терміну реєстрації відповідно до п. 198.6 ПКУ.

Як вбачається з наданих позивачем витягів з ЄРПН (а.с. 36, 37) податкова накладна № 1 від 09.12.2015 року зареєстрована 24.12.2015 року, податкова накладна № 3 від 09.12.2015 року зареєстрована 25.12.2015 року. Таким чином, податкова накладна № 3 від 09.12.2015 року була зареєстрована на 16-й день починаючи з наступного за днем складання. Однак, враховуючи наведені положення податкового кодексу України це не позбавляє права покупця на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не заподіює йому збитків.

Крім того, позивач в прохальній частині позовної заяви просить суд стягнути з відповідача штраф за порушення строків реєстрації податкової накладної, в той час як пунктом 7.9. встановлюється відповідальність відповідача за ненадання податкової накладної складеної в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку визначеному законом. Таким чином, в договорі відсутні вимоги щодо строків реєстрації податкових накладних. Про те, що податкові накладні були зареєстровані в порядку визначеному законом, як того вимагає пункт 7.9 Договору, свідчить і сам факт їх наявності в ЄРПН.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Оскільки податкові накладні були надані та зареєстровані відповідачем у порядку визначеному законодавством України, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з ЄРПН відсутні підстави для застосування відповідальності відповідача передбаченої пунктом 7.9 Договору.

Приймаючи до уваги вищевикладене господарський суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення штрафу за порушення строків реєстрації податкових накладних є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 24.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_3