ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.05.2016 р. Справа№ 914/784/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В. за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Релігійної громади Римсько-католицької церкви у місті Винники Личаківського району міста Львова, м. Львів-Винники

до відповідача: Приватного творчо-видавничого підприємства «Всеукраїнський політичний журнал «Державність», м. Львів-Винники

про розірвання договору.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- представник (довіреність № 1 від 01.01.2016 року), ОСОБА_2- парох

від відповідача: не з»явився

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Релігійної громади Римсько-католицької церкви у місті Винники Личаківського району міста Львова, м. Львів-Винники, до відповідача: Приватного творчо-видавничого підприємства «Всеукраїнський політичний журнал «Державність», м. Львів-Винники, про розірвання договору.

Ухвалою суду від 24.03.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 08.04.2016 р.

В судових засіданнях 08.04.16р., 26.04.16р. з підстав викладених в ухвалах розгляд справи відкладався на 17.05.16р. Ухвалою від 17.05.2016 року оголошено перерву до 19.05.2016 року.

В судовому засіданні 17.05.2016 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представники позивача в судове засідання зявилися, позовні вимоги підтримують з підстав викладених у позовній заяві.

26.04.16р. представником позивача за вх. № 18337/16 (вих. № 16/117-2 від 26.04.16р.) в канцелярію господарського суду подано клопотання про долучення матеріалів до справи документів.

17.05.16р. представником позивача за вх. № 2626/16 в канцелярію господарського суду подано клопотання про продовження строків вирішення спору. Ухвалою господарського суду Львівської області від 17.05.2016 року клопотання позивача задоволено, строк розгляу спору, в порядку ст.69 ГПК України, продовжено на 15 днів.

19.05.2016 року відповідача явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце судового засідання, про що свідчить підпис представника на бланку про оголошення перерви від 17.05.2016 року, однак причини неявки суду не пояснив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

В судовому засіданні 17.05.16р. відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

08.04.16р. в канцелярію господарського суду Львівської області за вх. № 15369/16 представником відповідача подано лист, в якому зазначає про неможливість бути присутнім у судовому засіданні.

В судовому засіданні 26.04.16р. представником відповідача подано копію опису про відправлення перелічених матеріалів до Вищого господарського суду, а також копії квитанції про оплату поштового відправлення до господарського суду Львівської області та Львівського апеляційного господарського суду.

17.05.16р. відповідачем за вх. № 20980/16 від 17.05.16р. подано в канцелярію господарського суду клопотання про відкладеня розгляду справи.

17.05.16р. представником відповідача за вх. № 20974/16 від 17.05.16р. подано в канцелярію господарського суду супровідний лист-опис з переліком долучених до матеріалів справи документів.

19.05.2016 року за вх.№21245/16 на адресу суду надійшла заява від відповідача про висловлення недовіри судді Горецькій З.В. Ухвалою господарського суду Львівської області від 19.05.2016 року у задоволенні заяви про відвід судді у справі №914/784/16 відмовлено.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.04.1996 року між Виниківською міською радою та приватним творчо-видавничим підприємством «Всеукраїнський політичний журнал «Державність» (надалі відповідач) укладено договір на орендру нежитлових приміщень №10 від 02.04.1996 року (надалі договір оренди) щодо нежитлового приміщення, що знаходиться у м.Винниках по вулиці Львівській,6 (а.с.11-12).

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.08.2010 року у справі №31/190 за позовом Винниківської міської ради до відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Релігійної громади Римсько-католицької церкви у місті Винники Личаківського району м.Львова (надалі позивач) про звільнення незаконно займаного майна нежитлового приміщення площею 121 кв.м., розташованого за адресою м.Львів-Винники, вул.Львівська,6 (далі приміщення), у позові було відмовлено. При цьому, судом встановлено, що договір оренди №10 від 02.04.1996 року продовжувався сторонами на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, тобто до 02.04.2016 року. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2010 року рішення господарського суду Львівської області від 04.08.2010 року у справі №31/190 залишено без змін.

У відповідності до рішення Винниківської міської ради від 20.07.2012 року №175 приміщення було передано у власність Позивачеві.

У договорі не обумовлено його припинення внаслідок зміни власника, відтак права та обов»язки відповідача по договору залишилися в силі.

В той же час, позивач набув прав та обов»язків орендодавця по договору.

Листом №1.5/11-197 від 16.04.2013 року виконавчий комітет Винниківської міської ради звернувся до позивача щодо вжиття заходів локалізації засмічення території біля приміщення.

Листом №04/818 від 16.05.2013 року Департамент з питань культури, охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації звернувся до позивача з приводу приведення до належного технічного стану приміщення.

Як стверджує Позивач, зазначені порушення стали можливими внаслідок дій Відповідача, а саме, засмічення території та допущення псування приміщення.

У зв»язку з тим, Позивач звернувся до Відповідача листом №13/172-1 від 07.06.2013 року, в якому просить останнього дотримуватись умов договору оренди, усунути допущене засмічення прилегло до приміщення території та вжити всіх заходів для недопущення пошкодження чи псування приміщення, а також провести поточний ремонт приміщення.

Однак, як стверджує Позивач, зазначений лист залишений Відповідачем без будь-якого реагування, засмічення прилеглої до приміщення території не усунено, та не проведено поточний ремонт спірного приміщення.

Листом №2/136 від 19.01.2015 року Відділ охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації звернувся до Винниківської міської ради та Позивача щодо незадовільного стану приміщення та, в разі невжиття Відповідачем заходів з покращення технічного стану приміщення, Позивачеві рекомендовано звернутися до суду.

Листом №1.5/11-122 від 24.03.2015 року виконавчий комітет Винниківської міської ради, за результатом розгляду листа Відділу охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації №2/136 від 19.01.2015 року, також рекомендував Позивачеві звернутися до суду щодо вивільнення Відповідачем приміщення.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що станом на день розгляду справи відповідач не виконав умови договору, тому позовні вимоги підтримує.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що в римо-католицької громади відсутні правовстановлюючі документи на нежитлове приміщення по вул.Львівській №6 в м.Винники, Личаківського району м.Львова. Про те, що позивач не мав і не має права власності на це нежитлове приміщення свідчить укладення ним та за його ініціативою договору оренди на це приміщення (щодо своєї власності договір оренди не укладається).

При прийнятті ухвали суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов»язується передати наймачеві майно у користувння за плату на певний строк.

Згідно з ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Як встановлено судом в ході судового розгляду справи 02.04.1996 року між Виниківською міською радою та приватним творчо-видавничим підприємством «Всеукраїнський політичний журнал «Державність» укладено договір на оренду нежитлових приміщень №10 від 02.04.1996 року (надалі договір оренди) щодо нежитлового приміщення, що знаходиться у м.Винниках по вулиці Львівській,6.

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.08.2010 року у справі №31/190 за позовом Винниківської міської ради до відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Релігійної громади Римсько-католицької церкви у місті Винники Личаківського району м.Львова про звільнення незаконно займаного майна нежитлового приміщення площею 121 кв.м., розташованого за адресою м.Львів-Винники, вул.Львівська,6, у позові було відмовлено. При цьому, судом встановлено, що договір оренди №10 від 02.04.1996 року продовжувався сторонами на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, тобто до 02.04.2016 року. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2010 року рішення господарського суду Львівської області від 04.08.2010 року у справі №31/190 залишено без змін.

У відповідності до рішення Винниківської міської ради від 20.07.2012 року №175 приміщення було передано у приватну власність Позивачеві.

Оскільки спірний договір укладено у 1996 році, до даних правовідносин застосовується Закон України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч.2 п.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №12 (надалі Постанови Пленуму), з урахуванням частини другої статті 287 ГК України передача в оренду цілісних майнових комплексів, які належать до державного сектора економіки або є комунальною власністю, регулюється Законом України "Про оренду державного та комунального майна". При цьому оренда майна інших форм власності також може регулюватися положеннями названого Закону, якщо інше не передбачено законодавством та договором оренди.

Згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», в разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов'язки за договором оренди. Сторони можуть встановити в договорі оренди, що в разі відчуження власником об'єкта договір оренди припиняється.

У договорі оренди не обумовлено його припинення внаслідок зміни власника, відтак права та обов»язки відповідача по договору залишилися в силі.

В той же час, позивач набув прав та обов»язків орендодавця по договору.

Згідно витягу від 19.05.2016 року №21946445з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Релігійна громада Римсько-католицької церкви у місті Винники Личаківського району м.Львова веде діяльність як релігійна організація.

Згідно з ст. 18 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" релігійні організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності. У власності релігійних організацій можуть бути будівлі, предмети культу, об'єкти виробничого, соціального і добродійного призначення, транспорт, кошти та інше майно, необхідне для забезпечення їх діяльності.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічна норма міститься в ч.4 ст.284 Господарського кодексу України та в ст.764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновлення на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч.2 п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №12, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Судом встановлено, що 26.04.2016 року за №16/117-1 позивачем направлено на адресу відповідача заяву про припинення договору на оренду нежитлових приміщень №10 від 02.04.1996 року. Докази відправки, а саме копію фіскального чеку №ПН 55 та копію опису вкладення №021, долучено до матеріалів справи. Про це позивач також зазначив в судових засіданнях 26.04.2016 року та 17.05.2016 року, отже, відповідач ознайомлений з позицією позивача та повідомлений про припинення договірних відносин.

Отже, враховуючи вищезазначене, договір на оренду нежитлових приміщень №10 від 02.04.1996 року, який був продовжений до 02.04.2016 року, є припиненим, у зв»язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Виходячи з наведеного в ході судового розгляду справи договірні відносини між позивачем та відповідачем припинилися, тому суд не може задоволити позовні вимоги позивача щодо розірвання договору оренди, оскільки відсутній предмет спору.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Оскільки в ході судового розгляду справи судом встановлено, що договір припинено, то провадження у даній справі підлягає припиненню, згідно з п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору. Судом розяснено наслідки припинення провадження у справі.

Згідно п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Вказане узгоджується з позицією Вищого господарського суду України викладеною у п.п.4.4. п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011р. №18 із змінами та доповненнями.

Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України припиняє провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

З огляду на викладене, керуючись ст. 22, п. 11 ч.1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Припинити провадження у справі №914/784/16 за позовом Релігійної громади Римсько-католицької церкви у місті Винники Личаківського району міста Львова до Приватного творчо-видавничого підприємства «Всеукраїнський політичний журнал «Державність» про розірвання договору.

Суддя Горецька З. В.