ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 р. Справа № 909/1163/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А.,

секретар судового засідання Кучма І. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, вул. Івана Франка, 17 В, с. Креховичі, Рожнятівський район, Івано-Франківська область,77632

до відповідача: Z-ART Karolina Zgierun 42-130 Wreczyca Wielka, ul. Mickiewicza, 25

про стягнення заборгованості в сумі 8379,90 доларів США , що в еквівалентні до офіційного курсу НБУ становить 178 408,07 грн.

за участю:

Від позивача: ОСОБА_2, (довіреність б/н від 14.04.16)-представник;

від відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - приватний підприємець ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Івано-Франківської області, з позовом, в якому просить суд, стягнути з відповідача - Z-ART Karolina Zgierun 42-130 Wreczyca Wielka, ul. Mickiewicza, 25 заборгованість в сумі 8379,90 доларів США, що в еквівалентні до офіційного курсу НБУ становить 178 408,07 грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 15.10.2015року, прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №909/1163/15, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 14.04.2016року.

При цьому, судом взято до уваги приписи ст.76 Закону України "Про міжнародне приватне право", у відповідності до яких, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених ст. 77 цього Закону.

Пунктом 8.2 та 8.3 контракту № 01/2014 від 03.03.2014року сторони обумовили, що виниклі між сторонами суперечки, будуть розглядатись в господарському суді Івано-Франківської області, згідно регламенту цього суду з застосуванням матеріального та процесуального права України.

Представник позивача, в судовому засіданні, підтримав позовні вимоги, вказуючи при цьому на неналежне виконання відповідачем контракту № 01/2014 від 03.03.2014року, в частині здійснення розрахунків за поставлену продукцію (пиломатеріали хвойних та листяних порід), і як наслідок виникла заборгованість в сумі 8379,90 дол. США, яку просить позивач стягнути з відповідача в судовому порядку.

Відповідач, в судове засідання двічі не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (ухвала про порушення провадження у справі від 15.10.2015року, перекладена польською мовою та нотаріально засвідчена, направлялась відповідачу, господарським судом Івано-Франківської області, відповідно до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965р. (Гаага) та отримана відповідачем 07.05.15р.).

В свою чергу, згідно частини 3 пункту 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Від учасників судового процесу не надійшло жодних заяв, клопотань, зокрема, про неможливість взяти участь в судовому засіданні або надати суду докази з причин, що від них не залежать.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, із врахуванням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

03 березень 2014року між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та Z-ART Karolina Zgierun було укладено договір №01/2014 на поставку лісопродукції з хвойних порід деревини.

На виконання умов договору позивачем поставлено продукцію на суму 12644,34 доларів США, що підтверджується ВМД № 206070000/2015/007911 від 03.07.2015р.

Умовами договору, а саме п. 4.2 передбачено, обов'язок покупця оплатити товар протягом 3-х днів після пред'явлення рахунку фактури, однак свої зобов'язання по оплаті відповідач виконав частково перевівши на рахунок продавця суму в розмірі 4264,44 таким чином борг відповідача на сьогоднішній день складає 8379,90 доларів США. Відповідач свої зобов'язання в частині оплати послуг не виконав.

Дані факти матеріалами справи підтверджується, сторонами не заперечувались та документально не спростовувались.

Суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону (п. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони договору згідно зі статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів підвідомчі господарським судам. Справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо (ч. 1 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, даний спір підсудний господарському суду Івано-Франківської області. області.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Представником позивача долучено до матеріалів справи ВМД № 206070000/2015/007911 від 03.07.2015р., що підтверджують факт поставки товару. Представником відповідача не спростовано факту поставки товару.

У статті 610 Цивільного кодексу України зазначається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, позивач поставив відповідачу товар, який відповідач не оплатив.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи докази здійснення оплати у вказані терміни відсутні, відповідно з настанням строків виконання зобов'язання і його невиконанням покупець вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи встановлені вище фактичні обставини справи, нормативні та договірні положення, умови поставки, узгоджені сторонами контракту, суд приходить до висновку про виконання позивачем договірних зобов'язань по здійсненню поставки товару, відсутність доказів спростування позовних вимог іншою стороною, а відтак і про обґрунтованість заявленої до стягнення суми за прострочення виконання грошового зобов'язання по оплаті поставленого товару.

Відповідно до п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» за змістом пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті) й визначається сума судового збору, що підлягає сплаті. Однак, якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачується раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову (абзац другий частини першої статті 6 Закону). Як вбачається з квитанції №34 від 09.10.2015року, позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір у розмірі 2 676,12 грн., що відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір» станом на дату подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 509, 530, 610, 692, 712 Цивільний кодекс України, ст. 34, 43, ст. 49, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Z-ART Karolina Zgierun про стягнення заборгованості в сумі 8379,90 доларів США, що в еквівалентні до офіційного курсу НБУ становить 178 408,07 грн. задовольнити.

Стягнути з Z-ART Karolina Zgierun (42-130 Wreczyca Wielka, ul. Mickiewicza, 25 NIP НОМЕР_1) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, (вул. Івана Франка, 17 В, с. Креховичі, Рожнятівський район, Івано-Франківська область,77632, код МФО 336677) 178 408,07 грн. (сто сімдесят вісім тисяч чотириста вісім грн. 07 копійок) заборгованості та 2676,12грн. (дві тисячі шістсот сімдесят шість грн. 12 копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.05.16

Суддя Шкіндер П. А.