ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 травня 2016 р. Справа № 903/89/16

за позовом: Приватного підприємства Ларссон, м.Володимир-Волинський

до відповідачів: -1) Волинської митниці Державної фіскальної служби, Любомльський р-н, с.Римачі

-2) Головного управління державної казначейської служби України у Волинській області, м.Луцьк

про стягнення 142501,00грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: не прибув

від відповідача-1: ОСОБА_1 довіреність №03-70-10/15-969 від 24.09.2015р.

від відповідача-2: ОСОБА_2 довіреність №12-04/324-3073 від 20.05.2016р.

Суть спору: позивач Приватне підприємство Ларссон звернувся до суду з позовом до відповідача - Волинської митниці Державної фіскальної служби про стягнення 142501,00грн. збитків, завданих незаконними діями посадових осіб митниці та неналежними умовами зберігання вилученого товару.

В обґрунтування посилається на невиконання відповідачем умов зберігання продукції ПП «Ларссон», що призвело до втрати споживчих властивостей та зниження якості деревини.

В підтвердження позовних вимог подав копію протоколу про порушення митних правил №1309/20500/2015 від 22.09.2015р., акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу. Копію постанови Любомльського районного суду Волинської області №163/2693/15-п від 10.12.2015р., копію постанови апеляційного суду Волинської області №163/2693/15-п від 20.01.2016р., разовий договір заявку на міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом №170915 від 17.09.2015р., рахунок на оплату №161 від 17.09.2015р., платіжне доручення №7 від 17.09.2015р., акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №161 від 17.09.2015р., CMR, фіто санітарний сертифікат №75/04-031/ВХ-033458, рахунок-фактуру №6 від 17.09.2015р., специфікацію від 23.04.2015р., форма МД-2, форма МД-6, висновок №О-7 експертного товарознавчого дослідження рухомого майна від 29.01.2016р., статут ПП «Ларссон» від 2009р., наказ №1 від 03.03.2009р., виписку з ЄДРПОУ ПП «Ларссон», свідоцтво ПП «Ларссон» серія А00, ухвалу про відмову у відкритті провадження у адміністративній справі №803/131/16 від 11.02.2016р.

Представник позивача в призначене судове засідання не прибув.

Представник Волинської митниці Державної фіскальної служби в судовому засіданні подала письмові пояснення за вх. №01-54/4651/16 від 24.05.2016р., в яких вказала наступне:

- розглянувши заяву ПП «Ларсон» про зменшення розміру позовних вимог в частині понесення витрат з міжнародного автотранспортного перевезення вантажів по маршруту м.Н.Волинський (Україна) м.Білгорай (ОСОБА_3), вважає, що договір та документи, подані на його підтвердження не можуть бути належними та допустимими доказами у вказаній справі. Оскільки в гр. 20Митної декларації №205100000/2015/002632 зазначено умови поставки DAP, які згідно правил Інкотермс-2012 передбачають, що витрати на перевезення несе продавець, які мають бути включені в ціну товару;

- відповідно до ч.8 ст.264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей.

Представник Головного управління державної казначейської служби України у Волинській області в судовому засіданні подала відзив за вх. №01-54/4646/16 від 24.05.2016р., в якому просить суд в задоволенні позовних вимог ПП «Ларсон» відмовити в повному обсязі, посилаючись на наступне:

- ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб;

- відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України та Положення про Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, затвердженого Наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 №108. основним завданням Головного управління Казначейства є реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Головне управління Казначейства здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів;

- статтею 25 Бюджетного кодексу України передбачено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду;

- Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» передбачено загальнодержавні видатки на відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб;

- згідно із загальними нормами цивільно-правової відповідальності при вирішені спору про відшкодування шкоди обовязковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього.

- під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоровя тощо);

- причинний звязок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обовязковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала обєктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди;

- деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювана шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК України відповідальність настає незалежно від вини;

- статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності, Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність вини не є обовязковою. Проте, цими нормами не заперечується обовязковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обовязковими для доказування у спорах про стягнення збитків;

- необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових чи службових осіб. При цьому факт неправомірності (незаконності) прийняття неправомірного рішення, вчинення дії чи бездіяльності Волинською митницею ДФС, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинен підтверджуватись відповідним рішенням, ухвалою, постановою, вироком суду, яке має преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є , як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення посадових осіб органу державної влади вищого рівня;

- позивачем не надано достатніх та переконливих доказів, які б підтверджували факт спричинення матеріальної шкоди, Головне управління Казначейства вважає, що дії посадових осіб Волинської митниці Державної фіскальної служби України не виходили за межі чинного правового поля та підстави для відшкодування шкоди відсутні.

Згідно приписів ст.75 ГПК та п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає, що неявка представника позивача в судове засідання, не є підставою для відкладення розгляду справи, оскільки Господарський процесуальний кодекс України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи. Стаття 22 ГПК України передбачає широке коло процесуальних прав сторін, поряд із цим встановлює для сторін обовязок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки, в матеріалах справи є всі достатні документи, необхідні для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про судовий розгляд справи без участі представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

19.09.2015р. о 07:01 в зону митного контролю МП «Ягодин» в напрямку «Виїзд з України» заїхав вантажний автомобіль НОМЕР_1/ВК0477ХХ.

Водій фірми перевізника ФОП ОСОБА_4 (Рівненська область, Здолбунівський район, с.Глинськ, вул.Семиграни, 33), гр. України ОСОБА_5 відповідно до МД№205100000/2015/002632, подав до митного контролю товаросупровідні документи: СМR. А б/н від 18.09.2015, рахунок - фактуру №6 від 17.09.2015, фітосанітарний сертифікат №75/04-031/ВХ-033458, специфікацію до рахунку - фактури №6 від 17.09.2015 відповідно до яких переміщується товар теслярські вироби з деревини листяних порід, елементи риштувань» загальною вагою 22000 кг. на 16 місцях, розміром 32X120-400X2500-3000 мм, кількістю 1120 шт. загальною вартістю - 5 175,04 євро.

Відповідно до поданих товарносупровідних документів відправником даного товару було - ПП «Ларссон» (44700, Волинська область, м.Володимир - Волинський, вул.Ковельська, 42), а отримувачем: ВІО WEY Sp.z. о.о. S.К.А. ( ОСОБА_3).

Разом з тим, під час проведення митного огляду та встановлення кількісних та якісних характеристик товару 22.09.2015р. відносно директора ПП «Ларссон» ОСОБА_6 було складено протокол № 1309/20500/2015 за ст.472 Митного кодексу України та застосовано вилучення товару (на термінал митного поста «Ягодин»), що переміщався через митний кордон України, а саме теслярські вироби з деревини листяних порід, елементи риштувань загальною вагою 22000 кг. на 16 місцях, розміром 32X120-400X2500-3000 мм, кількістю 1120 шт. загальною вартістю - 5 175,04 євро.

При цьому, як на правову підставу для вилучення товару на склад митниці, остання посилалась на ст. 551 МК України.

Із матеріалів справи слідує, що директор ПП «Ларссон» оскаржив дану постанову до суду і за наслідками судового розгляду постановою Любомльського районного суду Волинської області від 10.12.2015 року, провадження у справі за протоколом про порушення митних правил № 1309/20500/2015 відносно ОСОБА_6 за ознаками ст. 472 МК України закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення. Вилучений згідно протоколу про ПМП № 1309/20500/2015 в порядку ст. 511 МК України, товар Волинську митницю було зобовязано повернути ПП « Ларссон» для подальшого митного оформлення (а.с.12-13).

В подальшому, Волинська митниця не погоджуючись із постановою Любомльського районного суду Волинської області від 10.12.2015 року оскаржила її до Апеляційного суду Волинської області.

20 січня 2016 року Апеляційний суд Волинської області постановив - апеляційну скаргу заступника начальника Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 10.12.2015 року - залишити без змін (а.с14-15).

Таким чином, вилучений Волинською митницею у ПП «Ларссон» товар за МД №205100000/2015/002632 перебуває на складі митниці з 22.09.2015р. по даний час.

25.01.2016р. директор ПП «Ларссон» звертався до начальника Волинської митниці із заявою про надання доступу до вилученого товару з метою його повернення і встановлення його цілісності та якості, стану для подальшого використання.

Оскільки, при первісному огляді власником товару було виявлено явне псування деревини, останній замовив у Волинській торгово-промисловій палаті проведення експертизи.

Згідно Висновку Волинської ОСОБА_7 № О - 7 експертного товарознавчого дослідження рухомого майна від 29.01.2016р. на вирішення якого було поставлені наступні питання:

1. Яка на даний час якість вилучених елементів для риштування та придатність їх для подальшого використання?

2. Чи відповідали умови зберігання виробів нормативним вимогам? Якщо ні, чи могли вплинути конкретні умови зберігання на зниження їх якості?

Встановлено;

по першому питанні:

На час проведення товарознавчого дослідження пиломатеріали з деревини листяних порід ( вільха), розміром 32x120-400x2500-3000 мм, а саме дошки необроблені та стругані ( пиломатеріали товщиною до 100 мм та шириною понад подвійну товщину) складені у пачки та являють собою теслярські вироби з деревини листяних порід - елементи риштування, в розібраному вигляді, по якості не відповідають вимогам нормативних документів. Подальше використання непридатне в якості будівельного конструкційного матеріалу ( теслярського), а саме елементів риштування, в розібраному вигляді.

по другому питанні:

Умови зберігання пилопродукції не відповідають нормативним вимогам, а саме відсутність вентиляції. При виявленні на деревині грибків або нашарування плісняви пилопродукцію не перекладали та не дезінфікували. Порушення умов зберігання привело до втрати споживчих властивостей та зниження якості.

За таких обставин, позивач ПП «Ларссон» звернувся із позовом до Волинської митниці про відшкодування збитків завданих псуванням вилученого вантажу в сумі 142501,00грн., в т.ч.: 126435,35 грн. вартість виробів з деревини; 14266,00 грн. здійсненої оплати за перевезення вантажу; 1800,00 грн. на відшкодування витрат за проведення експертизи.

При цьому, відшкодування вартості перевезення вантажу підтверджував тим, що 17 вересня 2015р. між Приватним підприємством «Ларссон» (Замовник), в особі ОСОБА_6 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Перевізник) укладено разовий договір заявка на міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом №170915 (а.с.14).

Приватне підприємство «Ларссон» оплатило послуги міжнародного автотранспортного перевезення вантажів по маршруту м.Н.Волинський (Україна) мБілгорай (ОСОБА_3) в сумі 14266,00грн. згідно рахунку на оплату №161 від 17.09.2015р., платіжного доручення №7 від 17.09.2015р., акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №161 від 17.09.2015р. (а.с.15-17).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, при цьому виходить із наступного:

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної ОСОБА_3 Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною ОСОБА_3 Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 Цивільного кодексу України).

Крім того, згідно зі статтею 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної ОСОБА_3 Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною ОСОБА_3 Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Вищий господарський суд України у п.7 рекомендацій від 14.07.2005р. №04-5/218 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства України з питань митної справи» вказав, що при вирішенні спорів, пов'язаних із відшкодуванням майнової шкоди на підставі статей 1166, 1173 Цивільного кодексу України у зв'язку із неправомірно виданими талонами відмови у митному оформленні вантажу господарські суди повинні враховувати, що відповідальність за шкоду, яка завдана органами державної влади, несе держава за рахунок грошових коштів, які їй належать на праві власності (статті 326 - 327 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету.

Зі змісту статті 25 Бюджетного кодексу України вбачається, що державне казначейство здійснює безспірне списання з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийнято державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

При цьому господарські суди повинні враховувати, що оскільки розпорядження даним майном відбувається через відповідні фінансові органи держави, то саме зазначені фінансові органи мають бути відповідачами за позовами, що випливають з цього делікту, а отже залучення органів державного казначейства у цій категорії справ є обов'язковим.

При вирішенні цієї категорії справ господарські суди повинні встановлювати наявність складу правопорушення, передбаченого статтею 1166 Цивільного кодексу України, а саме протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) з боку посадових осіб митниці, шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.

За таких обставин необхідною підставою для притягнення державного органу до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Під збитками, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, розуміють, витрати, яких особа зазнала.

Судом встановлено, що неправомірність дій митниці щодо складання протоколу в справі про порушення митних правил та вилучення товару встановлена постановою Любомльського районного суду Волинської області від 10.12.2015 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Волинської області від 20.01.2016р., по справі № 163/2693/15-п, якою провадження у справі відносно ОСОБА_6 за ст. 476 Митного кодексу України закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Крім того, вилучений згідно протоколу про ПМП №1309/20500/2015 в порядку ст.511 МК України товар - теслярські вироби з деревини листяних порід, елементи риштувань» загальною вагою 22000 кг. на 16 місцях, розміром 32X120-400X2500-3000 мм, кількістю 1120 шт. загальною вартістю - 5 175,04 євро були поміщені на склад митниці всупереч змісту п.4 ст. 239 Митного кодексу України, яка зобовязує митний орган вилучати такий вид товару на склад виключно із відповідними умовами зберігання та всупереч п.2 ст. 240, п.4, 6 ч.1 ст.238 Митного кодексу України зберігалися на складі понад 90днів.

Вартість та причини псування деревини підтверджені матеріалами висновку №О-7 експертного товарознавчого дослідження рухомого майна складеного 29.01.2016р. Волинською торгово-промисловою палатою (а.с.28-39).

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії (постанова Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» №4 від 23.03.2012р.).

Враховуючи вище викладені обставини, матеріалами справи підтверджено наявність прямого причинного зв'язку між протиправною поведінкою посадовими особами Волинської митниці ДФС та завданими позивачу збитками, які проявилися у псуванні вилученого товару.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача в частині стягнення збитків у сумі 126435,35грн. що становить вартість вилученого за МД №205100000/2015/002632 та зіпсованого вантажу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

У задоволенні вимог позивача про стягнення на підставі ст. 22 ЦК України збитків у розмірі 14266,00 грн. за користування автомобільним транспортом та 1800,00 грн. на відшкодування витрат за експертизу, як порушених незаконними діями Волинської митниці ДФС слід відмовити.

Віднесення позивачем до збитків витрат за користування автомобільним транспортом та витрати на відшкодування витрат за експертизу суперечить закону, оскільки витрати по доставці вантажу включені у вартість товару (графа 20 митної декларації №205100000/2015/002632 «Умови поставки товару DAP», які згідно правил Інкотермс 2012 передбачають, що витрати на перевезення несе продавець і останні мають бути включені у ціну товару), а експертизу позивач проводив із власної ініціативи та надав суду як доказ, і факт їх наявності та розмір не знаходяться у необхідному причинно-наслідковому зв'язку з діями відповідача - 1.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду, повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст.224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 15, 16, 22, 623, 1166, 1173, 1174 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32-34, 43, 82-85 ГПК України,-

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Волинської митниці Державної фіскальної служби (44350, Волинська обл., с.Римачі, ) 126435,35грн. збитків, завданих незаконними діями та неналежними умовами зберігання товару шляхом списання органами Державої казначейської служби з рахунків Державного бюджету України на яких обліковуються кошти, завдані на відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових чи службових осіб на користь Приватного підприємства «Ларсон» (44700, м.Володимир-Волинський, вул. Ковельська,42, ).

3. В стягненні 16066,00 грн. збитків відмовити.

4. У задоволенні позову до Головного управління державної казначейської служби України у Волинській області відмовити.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

26.05.2016р.

Суддя В. М. Дем`як