ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 травня 2016 року Справа № 924/749/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Костенко Т.Ф. - головуючого,

Кравчука Г.А.,

Полянського А.Г.,

розглянувши матеріали
касаційної скаргиЗаступника прокурора Хмельницької області
на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.03.2016
у справігосподарського суду Хмельницької області
за позовомЗаступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради
до 3-тя особаПАТ ДАК "Національна мережа аукціонних центрів" ТОВ "Київський машинобудівний завод" ТОВ "Виробничий комплекс "Пульсар" Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корецької І.С. ДП "Шепетівський паливний склад" ТОВ "Виробничий комплекс "Пульсар"
провизнання недійсним договору, скасування рішення приватного нотаріуса щодо реєстрації права власності, витребування майна,

ВстановиВ:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Згідно із вимогами ч.4 ст.111 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Розмір та порядок сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011р.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 03.09.2015) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Із касаційних скарг на рішення суду сплачується 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Отже, у даній справі заявлено дві вимоги немайнового та одну вимогу майнового характеру, а саме: визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу від 19.08.2014, скасування рішення приватного нотаріуса щодо реєстрації права приватної власності за ТОВ "Виробничий комплекс "Пульсар" на майновий комплекс, витребування майнового комплексу. Тобто, в даному випадку скаржнику слід було сплатити 14 667,48 грн.

З врахуванням зазначеного вище додана до касаційної скарги квитанція № 425 від 25.03.2016 на суму 13 205,88 грн. не може бути належним доказом сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі.

Після усунення обставин, що зумовили повернення касаційної скарги, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 86, 111, 1111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора Хмельницької області на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 у справі № 924/749/15 повернути скаржнику.

Головуючий: Костенко Т.Ф.

Судді: Кравчук Г.А.

Полянський А.Г.