26 квітня 2016 року Справа № 905/920/16
Провадження № 24/913/386/16
За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банка "Приватбанк", м. Дніпропетровськ
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Антрацит Луганської області
про стягнення 55 403 грн. 82 коп.
Суддя господарського суду Луганської області Рябцева О.В.
Секретар судового засідання-помічник судді Гудей Н.Ф.
у засіданні брали участь:
від позивача - Бочаров Д.М. - провідний юрисконсульт філії "Харківське головне регіональне управління" ПАТ КБ "Приватбанк", довіреність від 04.11.2014 № 8416-К-О;
від відповідача - не прибув.
Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування від 11.10.2013 № б/н в сумі 15 499 грн. 70 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 16 782 грн. 68 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 19 991 грн. 94 коп., заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 3 129 грн. 50 коп., всього 55 403 грн. 82 коп.
Відповідач на порушення ухвал суду від 03.03.2016 та від 05.04.2016 відзив на позовну заяву і витребувані судом документи не надав, у судові засідання 05.04.2016 та 26.04.2016 не з'явився, хоча про дату, час та місце судових засідань був повідомлений відповідно до приписів п.п. 4 п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції". Інформація про час і місце судових засідань була розміщена на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що свідчать роздруковані сторінки з мережі Інтернет, на яких розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду в цій справі.
Таким чином, судом вжито відповідні заходи щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній державній владі території.
Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.
Оцінивши надані докази і доводи позивача, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 - відповідачем у справі, 11.10.2013 було подано Публічному акціонерному товариству Комерційному банку "Приватбанк" - позивачу у справі, заяву про відкриття поточного рахунку, за умовами якої відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг.
Дана заява підписана особисто фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, від імені банку - головою правління Дубилет Олександром Валерійовичем, що діє на підставі Статуту за допомогою факсимільного підпису, посвідченого печаткою.
У даній заяві зазначено, що відповідач згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, розташованими на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування від 11.10.2013.
Відповідно до розділу 1 загальних положень Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, який діє на підставі Ліцензії Національного банку України від 05.10.2011 № 22, банк, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови та правила).
Умови та правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.
Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах, тарифах банку - договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку.
Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт в загальній сумі 34 000 грн. 00 коп. на поточний рахунок № НОМЕР_2 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами.
Згідно п. 3.2.1.1.1 Умов та правил кредитний ліміт являє собою суму грошових коштів, в межах якої банк здійснює оплату розрахункових документів клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку, надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах встановленого кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта.
Пунктом 3.2.1.1.3 Умов та правил врегульовано, що кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.
Згідно довідки банку відповідачу кредитний ліміт був встановлений у наступних розмірах:
- 14.10.2013 - 32 000 грн. 00 коп.;
- 24.12.2013 - 34 000 грн. 00 коп.;
- 01.03.2014 - 34 000 грн. 00 коп.;
- 02.03.2014 - 15 361 грн. 45 коп.
Зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в межах встановленого кредитного ліміту в розмірі 34 000 грн. 00 коп., що підтверджується меморіальними ордерами.
Відповідно до п. 3.2.1.4.1 Умов та правил, яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).
Згідно п. 3.2.1.4.1.1 Умов та правил за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.
При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт виплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню (п. 3.2.1.4.1.2 Умов та правил).
Пунктом 3.2.1.4.1.3 Умов та правил встановлено, що у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.
З 01.07.2014 у відповідності до пункту 3.2.1.1.12 Умов та правил банком змінені відсоткові ставки за користування кредитним лімітом з 24% до 36%, з 48% до 56%.
У відповідності до п. 3.2.1.4.4 Умов та правил клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту (комісію) відповідно до пунктів 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами.
Відповідно до п. 3.2.1.5.1 Умов та правил при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Згідно п. 3.2.1.5.4 Умов та правил нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.
Терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років (п. 3.2.1.5.7).
Як свідчать обставини справи, відповідач 14.10.2013 почав використовувати кредитні кошти в межах встановленого кредитного ліміту. З 03.02.2014 проценти річних за користування кредитом нараховувались на рівні 24% річних. З 03.03.2014 кредит визнаний простроченим, за користування ним нараховувались проценти в розмірі 48% річних, а з 03.06.2014 на рівні 56% річних.
У зв'язку з порушенням умов договору банківського обслуговування від 11.10.2013 в частині повернення одержаних кредитних коштів, сплати процентів та комісії за користування ними, відповідач станом на 08.02.2016 має заборгованість в загальній сумі 55 403 грн. 82 коп., у тому числі:
- 15 499 грн. 70 коп. - заборгованість за кредитом за період з 04.03.2014 по 08.02.2016;
- 16 782 грн. 68 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 03.02.2014 по 08.02.2016;
- 3 129 грн. 50 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом за період з 05.05.2014 по 08.02.2016;
- 19 991 грн. 94 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 08.01.2014 по 08.02.2016.
Доказів погашення заборгованості відповідач суду не подав.
Як вбачається з матеріалів справи між сторонами існують кредитні відносини.
Згідно із ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України) кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.
Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною /сторонами/.
Умови та правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.
Підписавши заяву клієнт та банк приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах, тобто уклали відповідний договір, який містить умови щодо надання кредиту.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до норм діючого законодавства, кредитний договір, є одним з видів позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 ГК України.
За правилами статті 599 ЦК зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Факт порушення відповідачем умов договору підтверджено матеріалами справи.
Позовні вимоги в частині стягнення суми неповернутого кредиту, процентів та комісії за користування ним ґрунтуються на нормах чинного законодавства, підтверджені документально, не спростовані відповідачем і підлягають задоволенню.
Відповідач не заперечив наявність вказаної заборгованості та не надав доказів її оплати на час розгляду справи.
При вирішенні позовних вимог в частині стягнення пені суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 ЦК України).
Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).
За змістом п. 3.2.1.5.4 Умов та правил нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконано клієнтом. Отже до правовідносин сторін правила ч. 6 ст. 232 ГК України не застосовуються.
У зв'язку з невиконанням відповідачем у встановлений строк зобов'язань з повернення кредиту та сплати процентів і комісії за користування кредитом, позивачем, на підставі пунктів 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.4 договору банківського обслуговування нарахована пеня в загальній сумі 19 991 грн. 94 коп. за період з 08.01.2014 по 08.02.2016.
Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Відповідно до ст. 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (далі Закон № 543/96-ВР) розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Пунктом 1.1 Положення про процентну політику Національного банку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.08.2004 № 389, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.09.2004 за № 1092/9691, визначено, що облікова ставка Національного банку - один з монетарних інструментів, за допомогою якого Національний банк установлює для суб'єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів на відповідний період, і є основною процентною ставкою, яка залежить від процесів, що відбуваються в макроекономічній, бюджетній сферах та на грошово-кредитному ринку.
Загальноприйнятою формулою розрахунку пені є: П = З*2ОС НБУ/365(366)*Д, де
З - сума заборгованості
ОС НБУ - облікова ставка НБУ
365(366) - кількість днів у році
Д - кількість днів прострочки
У наведеній формулі використовується 365(366) днів, оскільки облікова ставка НБУ є базовою ставкою щодо інших процентних станок Національного банку, виражається у процентах річних та є нормативно встановленою річною ставкою, що залежить від фактичної кількості днів у році (365 або 366), за який проводиться розрахунок.
За змістом пункту 3.2.1.4.1.3 Умов та правил у разі порушення будь-якого з грошових зобов'язань, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році.
Наведений позивачем розрахунок пені є невірним через штучне зменшення кількості днів у році, що призводить до завищення суми пені, яка є більшою ніж подвійна облікова ставка НБУ.
Отже, для розрахунку пені необхідно застосовувати такі величини: облікова ставка НБУ, фактична кількість днів у році, в якому допущено прострочення платежу, та фактична кількість днів прострочки.
Крім того, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 як суб'єкт підприємницької діяльності зареєстрована і здійснювала підприємницьку діяльність у м. Антрацит Луганської області.
Верховною Радою України 02.09.2014 прийнятий Закон № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669), яким визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
Відповідно до ст. 2 Закону № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
30.10.2014 на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669 розпорядженням № 1053-р Кабінету Міністру України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого серед інших включено м. Антрацит Луганської області.
Дія зазначеного розпорядження була зупинена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053", яке оскаржується у судовому порядку.
02.12.2015 Кабінет Міністрів України розпорядженням № 1275-р затвердив повний перелік заселених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і цим же розпорядженням визнано такими, що втратили чинність:
- розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція";
- розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053".
Згідно Переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України 02.12.2015 № 1275-р, до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, віднесено і м. Антрацит Луганської області.
На вимогу суду позивачем надано уточнений розрахунок пені по 13.04.2016 включно, із якого вбачається, що пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором утворилась з 04.03.2014 і станом на 14.04.2014 складає 31 грн. 98 коп. Даний розрахунок приймається судом до уваги.
З огляду на зазначене, до стягнення підлягає пеня за період з 04.03.2014 по 13.04.2014 в сумі 31 грн. 54 коп., у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 19 960 грн. 40 коп. слід відмовити, з якої: 0 грн. 44 коп. нараховано за період з 04.03.2014 по 13.04.2014 в порушення порядку обчислення пені, 19 959 грн. 96 коп. нараховано в порушення статті 2 Закону № 1669 за період з 14.04.2014 по 08.02.2016.
Всього підлягає стягненню 35 443 грн. 42 коп., у тому числі:
- 15 499 грн. 70 коп. - заборгованість за кредитом за період з 04.03.2014 по 08.02.2016;
- 16 782 грн. 68 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 03.02.2014 по 08.02.2016;
- 3 129 грн. 50 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом за період з 05.05.2014 по 08.02.2016;
- 31 грн. 54 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 04.03.2014 по 13.04.2014.
Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 881 грн. 55 коп.
У судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд
1.Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банка "Приватбанк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 55 403 грн. 82 коп. задоволити частково.
2.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570 заборгованість за кредитом в сумі 15 499 грн. 70 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 16 782 грн. 68 коп., заборгованість з комісії за користування кредитом в сумі 3 129 грн. 50 коп., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань в сумі 31 грн. 54 коп., судовий збір в сумі 881 грн. 55 коп., наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.
3.У задоволенні решти позовних вимог про стягнення пені в сумі 19 960 грн. 40 коп. відмовити.
4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
5.Повне рішення складено і підписано - 28.04.2016.
Суддя О.В.Рябцева
1-до справи