РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016Справа №910/2196/16
За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІБУДСЕРВІС"

до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - Іванов О.В. за дов. № б/н від 10.03.16 р.;

від відповідача - Борисюк О.В. за дов. 196-5/КР від 04.01.16 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІБУДСЕРВІС" до Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВРЕКЛАМА" про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.03.2013 року між ДП "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща Водиця" та ТОВ "Сітібудсервіс" укладено інвестиційний договір №0503-ІД/13, відповідно до умов якого ДП "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща Водиця", яке є землекористувачем земельної ділянки залучило в якості інвестора ТОВ "Сітібудсервіс" до проектування та спорудження житлової та громадської забудови з об'єктами інженерно-транспортної інфраструктури. Позивачем було встановлено на будівельному майданчику інформаційний стенд (щит) будівництва об'єкту. Позивач вказує, що представниками КП "Київреклама" було незаконно демонтовано встановлений позивачем на будівельному майданчику щит. Позивач в позовній заяві вказує, що представники КП "Київреклама" під час демонтажу щита посилалися на наказ Департаменту містобудування та архітектури Київської міської ради №348 від 18.11.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2016 р. порушено провадження у справі № 910/2196/16.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що демонтаж зазначеного щита здійснено на виконання наказу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.11.2015 року №348 "Про демонтаж рекламних засобів". Відповідач вказує, що демонтовані щити зберігаються на складі та повертаються власникам на підставі заяви, з доданням документів, що підтверджують право власності на демонтовану конструкцію. Відповідач вказує, що його дії з демонтажу є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Третя особа, залучена до участі у справі, повідомлена належним чином про час розгляду справи, своїм правом на надання суду письмових пояснень не скористалась.

В судовому засіданні 15.03.16р., 25.03.2016 року оголошувалися перерви.

У судовому засіданні 19.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи 13.01.2016 року на виконання положення наказу Департаменту містобудування та архітектури ВО КМР (Київської міської державної адміністрації) №348 від 18.11.2015р. «Про демонтаж рекламних засобів» представниками КП «Київреклама» здійснено демонтаж стенду, встановленого позивачем на будівництві об'єкту: Будівництво мікрорайонів 1, 2, 1 п.к. 3, 1 п.к. 6 у багатофункціональному житловому районі на вул. Маршала Гречка та просп.Правди (просп.Правди навпроти перетину з проспектом Василя Порика) у Подільському районі м.Києва.

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що відповідачем незаконно демонтовано інформаційний стенд. 05 березня 2013 року між ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «ПУЩА-ВОДИЦЯ» та ТОВ «СІТІБУДСЕРВІС» укладено інвестиційний договір №0503-ІД/13 (далі - «Інвестиційний договір»), відповідно до умов якого, ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «ПУЩА-ВОДИЦЯ», яке є землекористувачем земельної ділянки залучило в якості інвестора ТОВ «СІТІБУДСЕРВІС» до проектування та спорудження житлової та громадської забудови з об'єктами інженерно-транспортної інфраструктури та передало ТОВ «СІТІБУДСЕРВІС» для виконання на всіх етапах реалізації Договору частину функцій замовника будівництва Об'єкта. Позивач зазначає, що у відповідності до вимог п.12 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ №466 від 13.04.2011 року інформація про зареєстровану декларацію, відомості про найменування об'єкту та його категорію складності, зображення об'єкта, його основні техніко-економічні показники, тощо мають міститися на стенді, що встановлюється на будівельному майданчику в доступному на огляді. На виконання вимог вказаного порядку ним було встановлено інформаційний стенд (щит) біля паркану на будівельному майданчику об'єкта будівництва,який на думку Позивача не є рекламним засобом, а КП «Київреклама» не мало права на демонтаж в зв»язку з відсутністю дозвільних документів на його встановлення. Також Позивач стверджує, що строк дії наказу дозвільного органу для демонтажу встановлених конструкцій закінчився 31.12.2015, а демонтаж здійснено поза межами строку дії наказу 13.01.16.

Оцінюючи подані докази та заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Регулювання правовідносин, пов'язаних з розміщенням зовнішньої реклами у м. Києві здійснюється відповідно до Закону України «Про рекламу» (далі - Закон), Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі - Типові правила), Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 року № 37/6253 (далі - Порядок).

Згідно ст. 1 Закону України «Про рекламу» реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до п.2 Типових правил: дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Пунктом 1.3. Порядку визначено, що самовільно встановлений рекламний засіб - рекламний засіб, що розміщується без наявності виданого у встановленому порядку дозволу.

Згідно п. 17.3. Порядку демонтаж рекламних засобів у випадках, встановлених п. 17.2 Порядку, здійснюється на підставі наказу дозвільного органу, яким у м. Києві є Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

13.01.2016 року відповідачем здійснено демонтаж рекламного щита позивача на виконання наказу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.11.2015 №348 «Про демонтаж рекламних засобів».

КП «Київреклама» підпорядковане Департаменту містобудування та архітектури та уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) виконувати покладені на підприємство функції та інші повноваження, передбачені Порядком та Статутом підприємства, в тому числі - організовувати або здійснювати власними силами та засобами демонтаж самовільно встановлених рекламних засобів.

Таким чином, відповідач під час здійснення демонтажу щита позивача діяв на підставі винесеного Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) рішення про демонтаж.

Матеріали справи не містять доказів того, що наказ Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.11.2015 №348 «Про демонтаж рекламних засобів» було скасовано чи визнано судом нечинним, а відтак КП «Київреклама» здійснювало демонтаж щита позивача на підставі рішення суб'єкта владних повноважень.

Позивачем також не доведено, що наказ Дозвільного органу станом на 13.01.2016 втратив свою чинність в зв»зку з закінченням строку його дії, оскільки в самому наказі такий строк не зазначений і його належне виконання зі сторони КП «Київреклама» передбачає проведення демонтажу всіх перелічених у ньому рекламних засобів та в строки, вказані Дозвільним органом, з чого не слідує відсутність обов»язку з виконання наказу по демонтажу в повному обсязі в разі затримки КП »Києївреклама» .

Відповідно до п.12.1. Порядку розміщення реклами в м.Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради №37/6253 від 22.09.2011 року демонтаж спеціальних конструкцій (далі - демонтаж) означає комплекс заходів, що передбачають відокремлення спеціальної конструкції від місця її розміщення та транспортування на спеціально відведену територію для подальшого зберігання. При цьому демонтаж та подальше зберігання спеціальних конструкцій не передбачає переходу права власності на них до територіальної громади міста Києва, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.12.2. Порядку демонтаж здійснюється, зокрема, у випадку прийняття наказу дозвільного органу про скасування погодження.

Згідно з п.12.4. Порядку демонтаж спеціальних конструкцій здійснюється на підставі наказу дозвільного органу. У випадку необхідності демонтажу спеціальних конструкцій дозвільний орган складає перелік спеціальних конструкцій, що підлягають демонтажу, на підставі інформації, наданої КП "Київреклама" та/або балансоутримувачами. Демонтаж спеціальних конструкцій здійснюється без направлення власнику (законному користувачу) вимоги, якщо власник (законний користувач) або його адреса не встановлені.

Відповідно до п. 12.7. Порядку власник (законний користувач) має право на повернення демонтованої спеціальної конструкції після звернення до КП "Київреклама" чи балансоутримувача із наданням документа, що підтверджує оплату вимушених витрат, пов'язаних з демонтажем спеціальної конструкції, її транспортуванням та подальшим зберіганням.

Згідно частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами першою третьою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності зі статтею 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

У відповідності зі статтею 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, обов'язковою умовою для задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння є підтвердження належними та допустимими доказами 1) право власності (інше суб'єктивне право титульного володіння) позивача на витребуване майно, 2) факт вибуття майна з його володіння, 3) наявність майна у незаконному володінні відповідача та 4) відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння).

Відсутність хоча б однієї із зазначених умов виключає можливість задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Згідно з ч.1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Юридична заінтересованість позивача у судовому процесі зобов'язує його довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що його права порушені і на відповідача має бути покладено відповідальність на передбачених законом підставах.

Обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до ст.33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

В даному випадку це стосувалося позивача, що мав довести факт перебування спірного майна у володінні відповідача, факт заволодіння ним майном без наявності відповідних правових підстав, порушення його права власності відповідачем та надати відповідні докази.

В той же час відповідачем здійснено демонтаж щита позивача на підставі чинного наказу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.11.2015 №348 «Про демонтаж рекламних засобів», Порядком розміщення реклами в м.Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради №37/6253 від 22.09.2011 року передбачено, що власник (законний користувач) має право на повернення демонтованої спеціальної конструкції після звернення до КП "Київреклама" чи балансоутримувача із наданням документа, що підтверджує оплату вимушених витрат, пов'язаних з демонтажем спеціальної конструкції, її транспортуванням та подальшим зберіганням, проте позивач не надав доказів відмови відповідача щодо повернення щита .

Крім того, даним порядком передбачено, що демонтоване майно повертається після надання документів, що підтверджують оплату витрат, пов'язаних з демонтажем спеціальної конструкції, її транспортуванням та подальшим зберіганням, в той час, як позивач надав докази лише звернення до відповідача з вимогою про повернення майна.

Відповідно до п.2.1.3. Порядку розміщення реклами в м.Києві дозвільний орган організовує інвентаризацію рекламних засобів та приймає рішення щодо демонтажу самовільно встановлених рекламних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято наказ від 18.11.2015 №348 «Про демонтаж рекламних засобів», згідно якого було демонтовано щит позивача, в зв'язку з віднесенням його до самовільно встановленого рекламного засобу. Докази того, що позивачу надавався дозвіл на встановлення рекламного засобу суду не надані, як не надані докази щодо звернення Позивача з вимогами до Дозвільного органу про скасування рішення щодо визначення встановленого інформаційного стенду на будівництві як рекламної конструкції, спорудженої без одержання необхідного в даному випадку дозволу.

Враховуючи вищевикладене суд не вбачає наявності підстав для задоволення позову.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повне рішення складено: 26.04.2016 р.