ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 травня 2016 року Справа № 911/1285/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіШвеця В.О.,
суддівГоголь Т.Г., Добролюбової Т.В.
перевіривши матеріали касаційної скаргиДержавного підприємства "Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (№35)"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 01.03.2016
у справі№911/1285/15 Господарського суду Київської області
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доДержавного підприємства "Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (№35)"
прозобов'язання вчинити певні дії

Касаційна скарга Державного підприємства "Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (№35)" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Проте, в порушення зазначених норм скаржником до касаційної скарги не додано належних доказів сплати судового збору в установлених законодавством порядку і розмірі.

01.09.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" №484-VІІІ від 22.05.2015, яким було внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", який встановлює порядок і розмір сплати судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Приписами частини 2 статті 4 Закону (в редакції, яка набрала чинності 01.09.2015) роз'яснено, що за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду, судовий збір встановлюється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. При поданні позовної заяви майнового характеру до 01.09.2015 розмір ставки, відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", складав 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат. При цьому, за приписами статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата на 01.01.2015 становила 1218 грн. 00 коп.

Отже, враховуючи те, що Державне підприємство "Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (№35)" звернулося з касаційною скаргою 12.04.2016, що підтверджується відтиском штемпелю на поштовому конверті, тобто після внесення змін до Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, з урахуванням уточнених позовних вимог, повинен складати 13 248,00 грн. (120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

Проте, в підтвердження сплати судового збору скаржником до касаційної скарги додано платіжне доручення №862 від 11.04.2016 про сплату судового збору в сумі 10 929,60 грн., що є менше, ніж встановлено чинним законодавством. З огляду на що, зазначений документ не може бути належним доказом сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі.

Відповідно до пункту 4 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що за приписами частини 3 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона має право повторно подати касаційну скаргу з додержанням стислих строків для виправлення, а також враховуючи вимоги статті 53 зазначеного Кодексу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у разі повторного звернення з касаційною скаргою з порушенням встановленого законодавством строку, про його поновлення має заявлятися належним чином мотивоване клопотання. При розгляді такого клопотання, зокрема, судом може бути взято до уваги невідкладне усунення скаржником недоліків, які стали підставою повернення касаційної скарги.

Керуючись статтями 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Підприємство Білоцерківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області (№35)" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 у справі №911/1285/15 Господарського суду Київської області та додані до неї документи повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя В.Швець

Судді Т.Гоголь

Т.Добролюбова