ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2016 р. Справа № 917/2637/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 директора, ОСОБА_2 за довіреністю № 2 від 01.02.2016 р.;

відповідача - ОСОБА_3, за довіреністю №10/136 від 05.04.16 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача-Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів", м. Світловодськ Кіровоградської області (вх. №853 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 23.02.16 р. у справі № 917/2637/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод Пиломатеріалів", м. Світловодськ Кіровоградської області

до Державного підприємства "Лубенське лісове господарство", м. Лубни Полтавської області

про врегулювання розбіжностей до договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Державного підприємства "Лубенське лісове господарство" про врегулювання розбіжностей по договору купівлі-продажу необробленої деревини від 26.11.2015 р. № 1/16ЛУ, зобов'язавши відповідача-Державне підприємство "Лубенське лісове господарство" прийняти пункти договору у редакції, що наведена в позовній заяві.

Державне підприємство "Лубенське лісове господарство" подало до господарського суду Полтавської області зустрічний позов до товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів" про спонукання (зобов'язання) останнього укласти договір купівлі-продажу необробленої деревини від 26.11.2015 р. № 235 в редакції, наведеній в зустрічній позовній заяві.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 23 лютого 2016 року у справі № 917/2637/15 (суддя Сірош Д.М.) у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів" подав на зазначене рішення до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення господарським судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального і процесуального права, просить це рішення скасувати в частині відмови в задоволенні первісного позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким первісний позов задовольнити.

Відповідач за первісним позовом у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 3748 від 06.04.2016 р. , а.с. 201-206) проти її задоволення заперечує, просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та наданих сторонами в підтвердження обставин справи доказів, надану в рішенні суду їх юридичну оцінку, дослідивши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2015 проведено аукціон з продажу необробленої деревини на 1 квартал 2016 року, відповідно до якого переможцем аукціону став позивач за первісним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю Світловодський завод пиломатеріалів.

Згідно з п. 1.2 Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, затвердженої Наказом Державного комітету лісового господарства України №42 від 19.02.2007, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.02.2007 за №164/13431 (далі Положення) реалізація необробленої деревини всіма постійними лісокористувачами здійснюється через аукціони з продажу необробленої деревини на біржі.

Згідно з п. 1.3 Положення аукціони з продажу необробленої деревини проводяться 1 раз у квартал на базі товарних бірж, розташованих в обласних центрах і створених відповідно до Закону України "Про товарну біржу" та Господарського кодексу України. Участь у тортах можуть брати суб'єкти господарської діяльності, котрі займаються переробкою деревини.

Відповідно до ст. 3 Закону України „Про товарну біржу" товарна біржа має право встановлювати відповідно до цього Закону та чинного законодавства України власні правила біржової торгівлі та біржового арбітражу, які є обов'язковими для всіх учасників торгів.

У відповідності до п. 2.1 Положення на аукціони виставляється вся необроблена деревина в обсязі її квартальної заготівлі, окрім дров паливних, деревини, яка використовується для розвитку матеріально-технічної бази (будівництво, ремонт тощо) постійних лісокористувачів відповідно до затверджених кошторисів, деревини, використання якої передбачено колективними договорами, деревини для індивідуального ремонту та будівництва згідно з поданими заявами, деревини для забезпечення потреб соціальної сфери, а також деревини для забезпечення потреб виробничих деревообробних підрозділів постійних лісокористувачів.

Підставою для укладення договору купівлі-продажу згідно з п. 3.1 Положення є аукціонне свідоцтво, що видається біржею за результатами аукціону.

Відповідно до п.4.1 Регламенту з організації та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини на Українській універсальній біржі, затвердженого Головою біржового комітету Української універсальної біржі ОСОБА_4 30.07.2012 (далі Регламент) за підсумками проведення аукціону, біржа оформляє аукціонне свідоцтво, яке є підставою для укладання договору купівлі-продажу між продавцем та покупцем.

У відповідності до п.4.2 Регламенту на підставі одержаних аукціонних свідоцтв покупці зобов'язані укласти з продавцями необробленої деревини договори купівлі-продажу.

У звязку з перемогою на аукціоні, організатором торгів - Українською універсальною біржею 25.11.15 позивачу за первісним позовом - ТОВ Світловодський завод пиломатеріалів видане аукціонне свідоцтво №2058 від 25.11.2015 про факт продажу необробленої деревини поставок І кварталу 2016 року: лот №39, об'ємом 20 м.куб. на суму 58 140,00 грн.

У зазначеному аукціонному свідоцтві вказано, що воно є підставою для укладання договору купівлі-продажу між продавцем і покупцем. Відповідно до „Положення про організацію і проведення аукціонів з продажу необробленої деревини", затвердженого Наказом Держкомлісгоспу України від 19.02.2007 №42, покупець зобов'язаний укласти договір купівлі-продажу протягом 10 календарних днів з дня проведення аукціону. У випадку відмови покупця від підписання договору купівлі-продажу, покупець втрачає право на заявлені обсяги продукції, Аукціонне свідоцтво анулюється та сплачений гарантійний внесок йому не повертається.

Як зазначає позивач за первісним позовом, керуючись положеннями ст. 179, 180, 181, 185 ГК України ТОВ „Світловодський завод пиломатеріалів" 26.11.2015 направив на поштову та електронну адреси відповідача проект договору купівлі-продажу необробленої деревини №1/16ЛУ від 26.11.2015 у 2-х екземплярах, супровідний лист №78 від 26.11.2015 для підписання та направлення одного підписаного примірника даного договору на адресу товариства.

11.12.2015 на адресу позивача за первісним позовом від відповідача надійшов лист №10/501 від 03.12.2015, у якому ДП "Лубенське лісове господарство" повідомило, що ним отримано договір №1/16 ЛУ від 26.11.2015 для підписання та направлення другого примірника на адресу ТОВ „Світловодський Завод Пиломатеріалів" та надсилає підписаний договір купівлі-продажу необробленої деревини №1/16ЛУ від 26.11.2015 та протокол розбіжностей від 02.12.2015 до даного договору, при цьому посилається на договір №1/16ЛУ від 26.11.2015 та протокол розбіжностей від 02.12.2015.

Розглянувши протокол розбіжностей до договору купівлі-продажу необробленої деревини№1/16ЛУ від 26.11.2015 позивач за первісним позовом вважає, що відповідачем фактично складено проект протоколу узгодження розбіжностей, оскільки ним передбачено викладення пунктів договору не тільки у редакції Покупця та Продавця, а і запропоновано проект протоколу узгодження даних розбіжностей.

Запропоновані відповідачем зміни до договору №1/16 ЛУ від 26.11.2015, викладені у протоколі розбіжностей, на думку позивача за первісним позовом, свідчать про відмову відповідача приймати будь-які пропозиції позивача та бажання відтворити редакцію договору, що укладався сторонами до 4 кварталу 2015 року.

Зазначене стало підставою для звернення до суду з позовом про врегулювання розбіжностей по договору купівлі-продажу необробленої деревини №1/16ЛУ від 26.11.2015, зобовязавши відповідача - ДП "Лубенське лісове господарство" прийняти пункти договору у редакції ТОВ "Світловодський завод пиломатеріалів".

ДП "Лубенське лісове господарство" звернулося до суду із зустрічним позовом до ТОВ "Світловодський завод пиломатеріалів про спонукання (зобов'язання) укласти договір купівлі-продажу необробленої деревини № 235 від 26.11.2015 у редакції ДП "Лубенське лісове господарство".

В обґрунтування зустрічного позову позивач зазначає, що 27.11.2015 ДП Лубенське лісове господарство направило на адресу ТОВ Світловодський завод пиломатеріалів договір купівлі-продажу необробленої деревини № 231 від 2611.2015.

Водночас, ДП Лубенське лісове господарство отримало від відповідача договір купівлі-продажу № 1/16ЛУ від 26.11.2015.

ТОВ Світловодський завод пиломатеріалів позивач за зустрічним позовом, будучи не згодним з деякими пунктами договору купівлі-продажу необробленої деревини № 1/16ЛУ від 26.11.2015, підготував та направив на адресу відповідача за зустрічним позовом підписаний договір купівлі-продажу № 1/16ЛУ від 26.11.2015 з протоколом розбіжностей.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2015 ДП Лубенське лісове господарство отримало два листа від ТОВ Світловодський завод пиломатеріалів у яких відповідач за зустрічним позовом повідомив, що редакцію договору ДП Лубенське лісове господарство залишає без розгляду, оскільки відповідач раніше направив свій проект договору, а в другому листі відповідач повідомив, що розглянувши надісланий протокол розбіжностей ТОВ Світловодський завод пиломатеріалів не вбачає можливості погодитись з викладеними в ньому змінами (копії листів № 87 від 17.12.2015, № 89 від 17.12.2015 у матеріалах справи, а.с. 95-96).

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що відповідач не направив протоколу розбіжностей до редакції договору ДП Лубенське лісове господарство, а щодо питання підписання договору з протоколом розбіжностей, звернувся одразу до суду, не отримавши при цьому згоди другої сторони ДП Лубенське лісове господарство.

Отже, позивач за зустрічним позовом просить суд спонукати (зобов'язати) укласти договір купівлі-продажу необробленої деревини № 235 від 26.11.2015 у редакції ДП "Лубенське лісове господарство".

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 185 Господарського кодексу України до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 279 Господарського кодексу України, товарна біржа є особливим суб'єктом господарювання, який надає послуги в укладенні біржових угод, виявленні попиту і пропозицій на товари, товарних цін, вивчає, упорядковує товарообіг і сприяє пов'язаним з ним торговельним операціям.

Частиною 1 ст. 280 Господарського кодексу України, а також ст. 3 Закону України "Про товарну біржу" визначено, що товарна біржа має право, зокрема, встановлювати відповідно до законодавства власні обов'язкові для всіх учасників торгів правила біржової торгівлі та біржового арбітражу; встановлювати і стягувати відповідно до статуту біржі плату за реєстрацію угод на біржі.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про товарну біржу", правила біржової торгівлі розробляються відповідно до чинного законодавства і є основним документом, що регламентує порядок здійснення біржових операцій, ведення біржової торгівлі та роз'яснення спорів з цих питань. У Правилах біржової торгівлі встановлюється, зокрема, порядок визначення та розмір плати за користування послугами біржі, відповідальність учасників та працівників біржі за невиконання або неналежне виконання правил біржової торгівлі.

Пункт 4.3 Регламенту Української універсальної біржі, передбачає, що на підставі одержаних аукціонних свідоцтв покупці зобов'язані укласти з продавцями необробленої деревини договори купівлі-продажу.

Як вбачається з аукціонного свідоцтва № 2058 від 25.11.2015, у якому вказано, що відповідно до "Положення про організацію і проведення аукціонів з продажу необробленої деревини", затвердженого Наказом Держкомлісгоспу України від 19.02.2007р. №42, покупець зобов'язаний укласти договір купівлі-продажу протягом 10 календарних днів з дня проведення аукціону. У випадку відмови покупця від підписання договору купівлі-продажу, покупець втрачає право на заявлені обсяги продукції, Аукціонне свідоцтво анулюється сплачений гарантійний внесок йому не повертається.

Таким чином, Українською універсальною біржею встановлено строк укладення договору за результатами аукціону, але сам договір не укладено.

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог, господарський суд першої інстанції послався на те, що серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України не зазначено такого способу захисту як установлення правовідносин (у тому числі шляхом зобовязання особи до укладення відповідних договорів або зобовязання сторони прийняти пункти договору, оскільки відсутній механізм примусового виконання такого рішення, а тому первісні та зустрічні матеріально-правові вимоги не відповідають способам захисту , встановленим зазначеними нормами.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком місцевого господарського суду, але вважає, що у задоволенні основного та зустрічного позову слід відмовити з інших підстав.

Стосовно способав захисту, обраних сторонами спору, колегія суддів зазначає, що ст. 16 ЦК України містить не виключний перелік способів захисту, тому предмети поданих позовів не суперечать законодавству.

Так, Постановою Верховного Суду України від 21.05.2012 р. у справі №6-48704св10 встановлено, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Обмежене тлумачення касаційним судом ст. 16 ЦК України суперечить зазначеним положенням та призвело до неправомірної відмови особі в реалізації його права на судовий захист.

Однак, вимоги основного та зустрічного позову не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється статтею 187 Господарського кодексу України та статтею 649 Цивільного кодексу України, виходячи зі змісту яких і принципу свободи укладення договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна із сторін ухиляється від його укладення, та спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжностей щодо умов договору. При цьому можливість розгляду цих спорів в судовому порядку обумовлюється обовязковістю договору.

Колегія суддів зазначає, що матеріально-правова вимога позивача за первісним позовом про зобовязання Державного підприємства "Лубенське лісове господарство" прийняти певні пункти договору від 26.11.2015 р. № 1/16ЛУ у редакції, що наведена в позовній заяві по суті є вимогою про внесення змін до договору шляхом спонукання відповідача до прийняття відповідної пропозиції позивача і зазначена вимога підпадає під такий спосіб захисту, що передбачений п. 6 ч. 2 статті 16, ч. 2 статті 20 Господарського кодексу України як зміна правовідносин.

Тобто даний переддоговірний спір не відноситься до спору про спонукання до укладення договору сторони, яка ухиляється від цього, а є спором щодо зміни певних пунктів договору.

Колегія суддів наголошує, що внести зміни можливо лише до укладеного між сторонами договору.

Так, відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 646 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

З вищенаведених обставин справи вбачається, що після здобуття позивачем перемоги в аукціоні з продажу необробленої деревини заготівлі 1 кварталу 2016 р. лісовими господарствами по лоту № 39 між ним як покупцем та відповідачем, як продавцем не було досягнуто згоди з істотних умов договору 26.11.2015 р. № 1/16ЛУ, через неврегулювання сторонами в порядку статті 181 Господарського кодексу України розбіжностей до запропонованого позивачем проекту договору.

При вирішенні спору судом апеляційної інстанції обидві сторони спору погодилися, що договір купівлі-продажу деревини між ними не укладено. В силу положень ч.1 ст. 35 ГПК України цей юридичний факт не підлягає додатковому доведенню.

За положеннями статті 12 Господарського процесуального кодексу України та статті 181 Господарського кодексу України господарський суд розглядає справи саме у спорах, які виникають, зокрема при укладанні господарських договорів, тобто має розглядатися переддоговірний спір, якому передують стадії протоколу розбіжностей, безпосереднє врегулювання розбіжностей, які позивачем за первісним позовом дотримані не були.

Отже, первісні позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав їх необґрунтованості, а не через їх невідповідність встановленим законом способам захисту, як на це необґрунтовано послався господарський суд першої інстанції .

Оскільки викладений в резолютивній частині оскаржуваного рішення висновок господарського суду першої інстанції по суті спору є правильним, його неналежне обґрунтування в мотивувальній частині не є підставою для скасування цього рішення.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в пункті 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України», в якому розяснено, що не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде зясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані в мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Також колегія суддів зазначає, що в п. 3 прохальної частини апеляційної скарги позивач за первісним позовом просить визнати укладеним між ДП «Лубенське лісове господарство» та ТОВ «Світловодський завод Пиломатеріалів» договір купівлі-продажу необробленої деревини № 1 /16 ЛУ від 26.11.2015 р., у редакції викладеній позивачем за первісним позовом у проекті договору купівлі-продажу необробленої деревини № 1/16ЛУ від 26.11.2015 р. , повний текст якого наведений у клопотанні № 19/2 від 19.02.2016 р., тоді як предметом первісного позову є інша вимога - про врегулювання розбіжностей по договору купівлі-продажу необробленої деревини від 26.11.2015 р. № 1/16ЛУ, зобов'язавши відповідача-Державне підприємство "Лубенське лісове господарство" прийняти пункти договору у редакції, що наведена в позовній заяві.

Позивач за первісним позовом не змінював предмету позову в порядку ч. 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 статті 101 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже наведена вимоги апеляційної скарги не може бути розглянута, оскільки не була предметом розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, відхиляючи клопотання позивача за первісним позовом, викладене в резолютивній частині апеляційної скарги, про вихід суду за межі позовних вимог, відповідно до якого він просив суд визнати укладеним між ДП Лубенське лісове господарство та ТОВ Світловодський завод пиломатеріалів договір купівлі-продажу необробленої деревини №1/16ЛУ від 26.11.2015 у редакції, викладеній позивачем за первісним позовом у проекті договору купівлі-продажу необробленої деревини №1/16 ЛУ від 26.11.2015 р., колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної (у тому числі судової) влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 ст. 83 ГПК України передбачено право господарського суду щодо виходу за межі позовних вимог (за наявності передбачених цією нормою умов, і про це є клопотання заінтересованої сторони), але не зміни таких вимог на власний розсуд чи спонукання до їх уточнення (п. 14 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11.04.2005 №01-8/344 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році).

Як вбачається з поданого клопотання позивач - ТОВ "Світловодський завод пиломатеріалів" просить суд змінити предмет позову, а саме: визнати укладеним між ДП Лубенське лісове господарство та ТОВ Світловодський завод пиломатеріалів договір купівлі-продажу необробленої деревини №1/16ЛУ від 26.11.2015 у редакції, викладеній позивачем за первісним позовом у проекті договору купівлі-продажу необробленої деревини №1/16 ЛУ від 26.11.2015.

Водночас, первісні вимоги позивачем заявлено про врегулювання розбіжностей по договору купівлі-продажу необробленої деревини №1/16ЛУ від 26.11.2015, зобовязавши ДП "Лубенське лісове господарство" прийняти пункти договору у редакції ДП "Світловодський завод пиломатеріалів".

Тобто, вимоги визнати укладеним договір у повному обсязі і зобовязати прийняти певні пункти спірного договору є різними предметами спору.

Новий предмет спору не досліджувався в ході судового розгляду, тому, на думку колегії суду, вихід за межі позовних вимог по суті буде порушенням принципу змагальності, встановленого п.4 ч.2 ст. 129 Конституції України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 33, 43, 99, 101, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 23.02.2016 р. у справі № 917/2637/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.