РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016Справа №910/6043/16

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до 1. Комунального підприємства «Київський метрополітен»

2. Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу

Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання договору оренди № 204-У(Ор)-11 від 15.10.2011 продовженим

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача-1 Акімова А.В. - по дов.ю № 167 від 25.12.2015

від відповідача-2 не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київський метрополітен» та Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання укласти з позивачем додаткову угоду про внесення змін до істотних умов договору № 204-У(Ор)-11 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду від 15.10.2011 шляхом його викладення в новій редакції, що відповідає додатку № 11 до Положення про оренди майна територіальної громади міста Києва, яке затверджено рішенням Київської міської ради № 34/6250 від 22.09.2011 з зазначенням в договорі нового строку його дії - до 10.10.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2016 порушено провадження у справі № 910/6043/16 та призначено до розгляду на 19.04.2016.

Відповідач-1 у поданому в судовому засіданні 19.04.2016 відзиві на позовну заяву проти позову заперечує посилаючись на те, що відповідачем-1 було листом № 16 від 17.10.2014 повідомлено позивача про припинення дії договору № 204-У(Ор)-11 від 15.10.2011 та відмову від продовження його дії, а отже договір є припиненим 13.10.2014. В порушення умов договору орендоване майно по акту прийому-передачі не передано. Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/26596/15 відмовлено в позові ФОП ОСОБА_1 про продовження дії договору № 204-У(Ор)-11 від 15.10.2011 до 10.10.2017. Зазначає, що положеннями п. 9.3. договору виключають автоматичну пролонгацію договору, а містять умови, що ставлять процедуру продовження дії договору в залежності від наявності прийнятого Київською міською радою рішення. З моменту закінчення дії договору і по теперішній час у позивача відсутнє рішення Київської міської ради про передачі майна в оренду. З огляду на викладене просить в позові відмовити повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/6043/16 від 19.04.2016, у зв'язку з неявкою в судове засідання представників позивача та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 05.04.2016, розгляд справи був відкладений на 28.04.2016.

Відповідач-2 у поданому 21.04.2016 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечує посилаючись на те, що відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та пункту 9.5 договору договір припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (15.10.2011-13.10.2014). Постановою Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/26596/15 було встановлено, що спірний договір припинив свою дію, і відповідач-1 виконав умову ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Відповідно до пункту 9.3 договору після закінчення строку дії договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради. Відповідні дії оформлюються додатковою угодою, яку позивач хоче зобов'язати відповідачів укласти. Але дана норма є диспозитивною і передбачає можливість продовження договору, а не обов'язок, оскільки орендодавець відмовився від продовження договору. Також зазначена норма не передбачає наявності рішення Київради для припинення дії договору. Повноваженнями щодо припинення договору наділена одна із сторін договору, в даному випадку - орендодавець. З огляду на викладене просить в позові відмовити повністю.

Позивач в судове засідання 28.04.2016 не з'явився.

Позивач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду було надіслано позивачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_1, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців є місцезнаходженням позивача.

Позивач ухвали суду отримав 08.04.2016 та 22.04.2016, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення № 010 та № 018.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Відповідач-2 в судове засідання 28.04.2016 не з'явився.

Позивач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, з огляду на наступне

Згідно абз. 2 п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Протокол судового засідання від 19.04.2016 свідчить про те, що представник відповідача-2 ОСОБА_3 згідно довіреності № 062/01/10-3 від 04.01.2016 був присутній в цьому засіданні та повідомлений про те, що наступне судове засідання відбудеться 28.04.2016.

Більше того в матеріалах справи наявна розписка від 19.04.2016 представника відповідача-2 ОСОБА_3 про те, що останньому повідомлено судом про дату та місце проведення наступного засідання у справі № 910/6043/16.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представників позивача і відповідача-2.

В судовому засідання 28.04.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.10.2011 між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду № 204-У(Ор)-11 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець на підставі рішення Київради № 590/4028 від 29.04.2010 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, далі - об'єкт оренди, за адресою: станція метро «Позняки» (вестибюль № 1), для торгівлі непродовольчими товарами.

Згідно з п. 2.1. договору об'єктом оренди є частина переходу, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 13,8 кв. м.

Відповідно до п. 2.4. договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі у Комунального підприємства «Київський метрополітен».

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Згідно з п. 4.1. договору орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору з додатками передати, а орендар прийняти по акту приймання-передачі об'єкт оренди.

Згідно акту прийому-передачі від 01.11.2011 орендодавець передав, а орендар прийняв в користування частину переходу станції метро «Позняки», загальною площею 13,8 кв. м.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 9.1. договору сторонами встановлено, що договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київради № 590/4028 від 29.04.2010 діє з 15.10.2011 до 13.10.2014.

Пунктом 9.5. договору визначено, що договір припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Листами № 155 від 16.09.2014 та № 230 від 30.10.2014 позивач звертався до відповідача, в яких просив надати всі необхідні документи для продовження договору оренди № 204-У(Ор)-11 від 15.10.2011. Листом № 127 від 11.09.2014 позивач звертався до Департаменту комунальної власності м. Києва про продовження договору оренди частини переходу станції метро «Позняки» площею 13,8 кв. м. терміном на 2 роки 364 дні.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. ст. 764, 785 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відносини щодо оренди державного майна регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін дії договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Пунктом 2 ст. 291 Господарського кодексу України визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

З вказаних правових норм вбачається, що після закінчення строку дії договору, в разі заперечень орендодавця щодо подальшого користування орендарем орендованих приміщень протягом місяця після закінчення строку дії договору, такий договір оренди припиняється, а орендар зобов'язаний звільнити орендоване приміщення та передати його орендарю.

Позивач вказує на те, що повідомлення про небажання продовжувати термін дії договору не отримував, а тому відсутні підстави для відмови в продовженні позивачу договору оренди.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/26596/15 від 18.11.2015, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 встановлено, що договір № 204-У(Ор)-11 від 15.10.2011 припинив свою дію 13.10.2014, у зв'язку з закінченням строку, на який його укладено.

Рішенням Київської міської ради № 34/6250 від 22.09.2011 затверджено Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва (далі - Положення), яким визначено, що підставою для укладення договору оренди є рішення Київської міської ради про передачу об'єкта в оренду.

Розділ 12 Положення, на який посилається позивач в обґрунтування вимог, передбачає два випадки можливості змін істотних умов договору оренди (до яких відноситься зокрема строк дії договору): за згодою сторін з обов'язковим повідомленням Головного управління (наразі Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)) (п. 12.3 Положення) або на підставі рішення Комісії (п. 12.8. Положення).

Матеріали справи свідчать, що орендодавцем згоди на зміну такої істотної умови як строк дії договору не надано.

Відповідно до п. 5.4. договору орендар після закінчення строку дії цього договору має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії договору за умови належного виконання своїх обов'язків за цим договором. Дозвіл на продовження строку оренди надає Київська міська рада.

Відповідно до п. 9.3. договору після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

Відповідно до п. 3.2. статуту Комунального підприємства «Київський метрополітен» предметом діяльності зокрема є орендні, в тому числі лізингові операції за згодою власника.

Згідно п. 2 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» державну політику у сфері оренди здійснюють органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Відповідно до п. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон) територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно п. 5 статті 60 Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно ст. 29 Закону до відання виконавчих органів міських рад належать управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно із частиною 2 ст. 41 вказаного Закону районні у містах ради (у разі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими об'єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах, формують, затверджують, виконують відповідні бюджети та контролюють їх виконання, а також здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом, в обсягах і межах, що визначаються міськими радами.

Відповідно до ст. 59 Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням.

Доказів того, що органом уповноваженим управляти майном комунальної власності територіальної громади міста Києва прийнято рішення про надання дозволу позивачу переукласти або продовжити оренду приміщення за договором не подано.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення правовідношення.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги про зобов'язання відповідача укласти з позивачем додаткову угоду про внесення змін до істотних умов договору № 204-У(Ор)-11 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду від 13.10.2011 шляхом його викладення в новій редакції, що відповідає додатку № 11 до Положення про оренди майна територіальної громади міста Києва, яке затверджено рішенням Київської міської ради № 34/6250 від 22.09.2011 з зазначенням в договорі нового строку його дії - до 10.10.2017 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 04.05.2016.

Суддя В.В.Сівакова