ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р.Справа № 916/3778/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.

Секретар судового засідання: Молодов В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 679 від 10.09.2015р.;

від відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю № 01-1/752а від 20.08.2015р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення

на рішення Господарського суду Одеської області від 11.03.2016р.

по справі № 916/3778/15

за позовом Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго

до Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення

про стягнення 218 446,67 грн.

Встановила:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення про стягнення заборгованості в загальному розмірі 218 446,67 грн., яка складається із заборгованості за активну електричну енергію в сумі 158 836,21 грн., 3 % річних в сумі 1 272,20 грн., пені в сумі 25 322,12 грн. та збитків від інфляції в сумі 33 016,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем прийнятих за себе зобовязань за договором про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р. у вигляді нездійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості спожитої активної електричної енергії.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.03.2016р. (суддя Желєзна С.П.) позов задоволено; стягнуто з Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення на користь публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго заборгованість за активну електричну енергію в сумі 158 836,21 грн., трьох відсотків річних в сумі 1 272,20 грн., пені в сумі 25 322,12 грн., збитків від інфляції в сумі 33 016,14 грн., судовий збір в сумі 3 276,70 грн.

Задовольнивши позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення споживачем виконання грошового зобовязання за договором про постачання електричної енергії.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Селекційно-генетичний інститут Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона посилається на те, що до складу заборгованості увійшла сума за спожиту електричну енергію житлового фонду, до якого відповідач не має жодного відношення.

Сторона звертає увагу, що утримання житловими будинками здійснює ТОВ «Олімп.Комсервіс.Плюс» відповідно до укладеного договору стосовно належної експлуатації та збереження житлового фонду інституту.

Як зазначає скаржник, відповідно до умов даного договору Виконавець - ТОВ «Олімп.Комсервіс.Плюс» прийняв на себе зобовязання по укладанню договорів з відповідними організаціями на надання житлово-комунальних послуг, тому відповідно до п. 3.3 даного договору, саме виконавець несе відповідальністю перед третіми особами по боргам які виникли в процесі господарської діяльності. Крім того, наголошує на тому, що Виконавець - ТОВ «Олімп.Комсервіс.Плюс» ухиляється від укладання договору на постачання електричної енергії з ПАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго. При цьому, не заперечує що житловий фонд знаходиться на балансі селекційного інституту.

Також апелянт у скарзі зазначив, що між сторонами укладено договір про закупівлю товару за державні кошти № 99/1 від 10.03.2015р., а строк договору № 99 від 27.05.2004р., на його думку сплинув 31.12.2005р., тому постачання електричної енергії на підставі договору № 99 від 27.05.2004р. взагалі неможливо, а тому і зобовязань по сплаті за спожиту електроенергію не вникає.

Більш детальніше доводи викладені у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості іншого відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю „Олімп.Комсервіс.Плюс.

Судова колегія відмовила у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки вказаний спір стосується розрахунків за договором № 99 від 27.05.2004р., стороною якого вказана юридична особа (ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс) не є.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області, проаналізувавши застосування норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.05.2004р. між Відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго, найменування якого було змінено на АТ „ЕК Одесаобленерго (Постачальник електричної енергії) та Селекційно-генетичним інститутом Національним центром насіннєзнавства та сортовивчення (ОСОБА_4) було укладено договір про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р., за умовами якого Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію ОСОБА_4, а ОСОБА_4 оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

Підписанням додатків № 5.1 та № 5.3 до договору № 99 від 27.05.2004р. сторонами було погоджено перелік обєктів споживача, на які здійснюється постачання електричної енергії, а також перелік обєктів субспоживача, що живляться електроенергією Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, до яких увійшли низка обєктів за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3. Зокрема, до переліку субабонентів увійшла житлово-комунальна контора, обєкти - житлові будинки, номера лічильників № 087857, 256736, 818224, 133233.

Вказані об'єкти були передані Селекційно-генетичному інституту Національному центру насіннєзнавства та сортовивчення у зв'язку із ліквідацією житлово-комунальної контори Селекційно-генетичного інституту відповідно до ухвали господарського суду Одеської області від 19.08.2014 р„ по справі №2-3-7/320-07-8237, та що підтверджується листом Національної академії аграрних наук.

Розділом 2 „Зобовязання сторін договору № 99 від 27.05.2004р. передбачено, що під час виконання договору з питань, не обумовлених ним, сторони зобовязуються керуватись чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі по тексту договору ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 9.4 договору № 99 від 27.05.2004р. передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2004р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Оскільки, жодною стороною не заявлено про припинення дії вказаного договору або його перегляд судова колегія зауважує на тому, що договір про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004 року діяв протягом усіх 11 років та є чинним і на даний час.

Доводи апеляційної скарги про невірне тлумачення пункту 9.4 Договору судом першої інстанції та закінчення його дії не приймаються до уваги як недоведені, а тому відхиляються судовою колегією.

Положеннями п. 2.1 договору № 99 від 27.05.2004р. передбачено, що Постачальник електричної енергії зобовязався постачати ОСОБА_4 електричну енергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умову розділу 7 до цього договору (додаток № 1 „Обсяги постачання електричної енергії); в межах дозволеної потужності, розподіл якої по обєктам надано в додатку № 5.1, 5.2 „Перелік обєктів споживача; згідно з категорією струмоприймачів ОСОБА_4 відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком № 7 „ОСОБА_4 розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

Згідно з положеннями п. 7.1 Правил користування електричною енергією, що затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28 (далі по тексту Правила користування електричною енергією), електрична енергія постачається споживачу безперервно, крім випадків, передбачених договором та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами.

В свою чергу, згідно з п. 2.2.3 договору № 99 від 27.05.2004р. ОСОБА_4 зобовязався оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатку №2.1 „Порядок розрахунків та додатку № 2 „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Так, в додатку № 2 до договору „Порядок розрахунків сторонами погоджено, що розрахунковим періодом вважається період з 15-16 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття „розрахунковий період та „календарний місяць вважаються прирівняними. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії або дата внесення ОСОБА_4 готівки в касу Постачальника. Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж визначається актом про показання розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до графіка зняття показань. При відсутності представника Постачальника на обумовлену Графіком зняття показів засобів обліку дату, ОСОБА_4 самостійно проводить зняття показів розрахункових приладів обліку, оформлює ОСОБА_4 про обсяги спожитої (переданої) електричної енергії та надає його Постачальнику не пізніше наступного робочого дня. Якщо Постачальник електричної енергії не отримав у зазначений термін даних про обсяги спожитої електричної енергії, визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період. Розмір коштів, які має оплатити ОСОБА_4 за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається на підставі поданого ОСОБА_4 про обсяги споживання електроенергії як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу на обсяг спожитої в розрахунковому періоду електроенергії.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з п.п. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

При цьому, положеннями п. 10.2 Правил користування електричною енергією передбачено, що ОСОБА_4 електричної енергії зобовязаний зокрема оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, судова колегія виходить з наступного.

Як свідчать матеріали справи, а саме акти про обсяги споживання електричної енергії, складені Селекційно-генетичним інститутом Національним центром насіннєзнавства та сортовивчення за лютий 2015р., за березень 2015р., за квітень 2015р., за травень 2015р. та за червень 2015р., які підписані представником відповідача та скріплені відповідною печаткою, за період з лютого по червень 2015р. включно відповідачем була спожита активна електрична енергія, з метою стягнення якої позивачем виставлялись відповідні рахунки-фактури протягом кожного розрахункового періоду.

Доводи апелянта про правову природу зазначених актів яка не є підставою нарахування сум заборгованості, а носить довідковий характер, спростовуються умовами укладеного договору, а тому не приймаються судовою колегією до уваги.

Оскільки вартість спожитої протягом вищезазначеного періоду електричної енергії з боку Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення своєчасно та у повному обсязі оплачена не була, в результаті викладеного, станом на момент розгляду даної справи, за Селекційно-генетичним інститутом Національним центром насіннєзнавства та сортовивчення рахується заборгованість перед позивачем за спожиту протягом періоду з лютого по червень 2015 року включно активну електричну енергію в загальній сумі 158 836,21 грн.

У звязку з тим, що відповідач порушив умови укладеного договору, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення на користь ПАТ „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго 158 836,21 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію.

При цьому, судом відхиляються доводи апелянта обґрунтовані фактом передачі Селекційно-генетичним інститутом Національним центром насіннєзнавства та сортовивчення в управління ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс житлових будинків, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3, разом із інженерними спорудами відповідно до умов договору на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій від 01.02.2015р., оскільки з цього приводу не вносились відповідні зміни до укладеного між сторонами по справі договору № 99 від 27.05.2004р., який є джерелом виникнення спірних правовідносин.

Також, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт укладення між сторонами по справі договору про закупівлю товару за державні кошти № 99/1 від 10.03.2015р. також не може спростовувати вищенаведених висновків щодо необхідності задоволення позову, оскільки із його укладенням договір № 99 від 27.05.2004р. не втрачає чинності.

Крім того, умовами цього договору передбачено використання договору № 99, укладеного раніше.

Визначення у пункті 11.2 договору № 99/1 від 10.03.2015р. дати попереднього договору « 02.04.2014р. » замість « 27.05.2004р.» не впливає на характер правовідносин, оскільки договір № 99 укладено 27.05.2004р., інших договорів за № 99 сторонами не укладалось, а тому розцінюється судовою колегією як описка, яка не має правових наслідків.

Відповідно до частини 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання: зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник зобов'язаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з п. 4.2.1. договору № 99 від 27.05.2004р. за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком „Порядок розрахунків, ОСОБА_4 сплачує Постачальнику електричної енергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Перевіривши розрахунок пені здійснений позивачем, судова колегія дійшла висновку щодо правильності нарахування суми. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення із відповідача пені в сумі 25 322,12 грн. підлягають задоволенню.

Частина 2 ст.625 ЦК України закріплює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

За розрахунком позивача, розмір сум з урахуванням встановленого індексу інфляції становить 33 016,14 грн.

Перевіривши розрахунок позивача нарахованих відповідачу сум інфляційних втрат, колегія суддів дійшла висновку, що їх зроблено методологічно та арифметично правильно.

Таким чином, за вказаним розрахунком з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 33 016,14 грн.

Апеляційний господарський суд приймає також до уваги розрахунок 3 % річних як обґрунтований та такий, що здійснений згідно з вимогами діючого законодавства.

Отже, судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача 3 % річних у сумі 1 272,20 грн.

За ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем не надано до суду жодних доказів, в розумінні ст.ст.32-33 ГПК України, в підтвердження недійсності договору від 27.05.2004р., що є підставою для оплати спожитої електричної енергії.

Апелянтом не наведено суду будь-яких доводів та не надано будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень стосовно рішення суду та доводили б помилковість оскаржуваного рішення.

Отже, судова колегія доходить до висновку про те, що судом першої інстанції цілком вірно встановлені обставини справи, ним дана правильна юридична оцінка із застосуванням належних норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

За таких обставин, оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області відповідає вимогам закону та обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається. У звязку з чим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.99, 101, 103 п.1, 105 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.03.2016р. по справі № 916/3778/15 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 13.05.2016р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Г.І. Діброва

Суддя А.І. Ярош