РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2016 р. Справа № 903/1205/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуюча суддя Гудак А.В.

судді Грязнов В.В.

судді Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Драчук В.М.

за участю представників сторін:

позивача - Скаб Н.М., довіреність в справі;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність в справі;

третьої особи на стороні позивача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "АР-Транс"

на рішення господарського суду Волинської області від 26.01.2016 у справі № 903/1205/15

за позовом: Приватного підприємства "АР-Транс", м.Трускавець

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, с.Липини, Луцький район

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш енд Керрі Україна", м.Київ

про стягнення 43 810,28 грн. збитків

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 26.01.2016 у справі № 903/1205/15 (Дем`як В.М.) позов Приватного підприємства "АР-Транс" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш енд Керрі Україна" про стягнення 43 810,28 грн. збитків, відмовлено.

Суд першої інстанції, надавши правову оцінку заявленій позовній вимозі про відшкодування збитків у вигляді компенсації вартості зіпсованої продукції в процесі здійснення її перевезення з огляду на наявність умов, дійшов висновку про те, що остання заявлена без достатніх на те доказів. Позивачем при подачі позову до суду та в процесі судового розгляду не надано доказів будь-яких лабораторних досліджень, щодо відповідності якості товару, який став непридатним, відсутні будь-які документи які підтверджують причину його псування. Недоведеним позивачем та непідтвердженим відповідними доказами є те, що псування вантажу стало можливим лише з однієї причини - порушення температурного режиму його перевезення. Окрім того, є відсутня складова цивільного правопорушення - наявність реально понесених збитків.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач - Приватне підприємство "АР-Транс" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та повністю скасувати рішення господарського суду Волинської області у справі № 903/1205/15 від 26.01.2016 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

На думку скаржника, рішення суду першої інстанції, винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що ст. 8 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів описує порядок приймання вантажу перевізником від вантажовідправника, дає перелік обставин, які перевізник повинен перевірити приймаючи вантаж від відправника, які застереження зробити. Оскільки дане перевезення здійснювалося у відповідності до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, потреба у складанні зазначеного вище акту не описана у жодному нормативному акті, який регулює міжнародні перевезення. Тому він не підлягає підпису водієм транспортного засобу, як це передбачено нормами чинного законодавства для перевезень по Україні, а складений одержувачем акт швидше для внутрішнього документо- та товарообігу вантажоотримувача. З огляду на ст. 30 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вбачається, що законодавець дає право вантажоодержувачу протягом 7 днів з моменту отримання вантажу заявити відповідачу про факт пошкодження отриманого вантажу та вимагати відшкодування. Як вбачається з СМК № 119, вантажоодержувач товариство з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна», зробив заяву перевізнику, яка вказує на загальний характер втрат та пошкоджень. Вказане дає право стверджувати про належність та допустимість наданих позивачем суду доказів понесених позивачем збитків.

Скаржник акцентує увагу на тому, що незначне порушення температурного режиму призвело до утворення конденсату, що явно видно на фотографіях, яке і стало причиною гниття салатів та цвітної капусти. Суд першої інстанції вказане не взяв до уваги та не надав правову оцінку наданим позивачем 26 січня 2015 року в судовому засіданні доказам, зокрема письмовим пояснення фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 Окрім того, залишено поза увагою угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 23.09.2015, в якій чітко розписано умови взаємозаліку та надано суду банківську виписку та рахунок-фактуру, які відображають предмет цієї угоди.

Таким чином, скаржник вважає, що відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, порушив свої зобов'язання не дотримуючись температурного режиму перевезення, що призвело до настання збитків.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 апеляційну скаргу повернуто на підставі п. 2 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Усунувши недоліки, зазначені в ухвалі від 09.03.2016 , Приватне підприємство "АР-Транс" повторно звернувся до суду апеляційної інстанції через господарський суд Волинської області з апеляційною скаргою та одночасно надав клопотання про поновлення пропущених строків.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду на 27.04.2016.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.03.2016, колегією суддів у складі: головуюча суддя Гудак А.В., суддя Грязнов В.В., суддя Олексюк Г.Є., апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 27.04.2016.

21.04.2016 на адресу суду від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 21.01.2016 та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі та розглядати даний спір без участі представника третьої особи у зв'язку із неможливістю явки повноважної особи.

Представник позивача в судовому засіданні 27.04.2016 підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції від 21.01.2016 є незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати, а апеляційну скаргу - задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.04.2016 заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції від 21.01.2016 є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зокрема, відзначив, що завантаження товару відбувалося в двох різних місцях: м. Озаров (капуста та салат) та м. Варшава (яблука). Для здійснення завантаження товару необхідно було відчиняти автомобіль, тобто розгерметизовувати транспортний засіб, а, враховуючи значний об'єм товару - яблук (360 коробок/6 піддонів), який завантажувався після завантаження попереднього товару - капусти та салату, було порушено тепловий режим - холодильної установки, в який уже було завантажено капусту та салат. В той же час, після завантаження товару, транспортний засіб був належним чином загерметизовний та придатний для перевезення вищезазначених товарів при температурному режимі, визначеному у заявці №16 від 12.08.2015, тобто +1+4 С. Проте під час митного оформлення товару, товар виймався для огляду його працівниками митниці, в зв'язку з чим також змінювався температурний режим, що могло призвести до часткового пошкодження товару. Таким чином, в даній ситуації, усі свої зобов'язання по збереженню товару відповідачем не були порушені. А можливе пошкодження товару сталось не з вини відповідача. Зазначив, що акт приймання продукції, який був доданий до претензії складений лише за підписом контролера по якості ОСОБА_9 Проте, даний акт не містить ні відбитка печатки підприємства, яке здійснювало приймання товару, ні підпис водія-перевізника (ОСОБА_10), ні підпису інших осіб, які брали участь в прийманні-передачі товару та підтвердили б факт пошкодження товару. Відповідно до п. 2.2 договору №П2617 на транспортно-експедиторське обслуговування від 23.06.2015 перевізник зобов'язується забезпечувати зберігання вантажу з моменту його прийняття до перевезення та в процесі транспортування до моменту вручення -одержувачу. Вищезазначені зобов'язання відповідачем виконані належним чином, оскільки останній забезпечив зберігання та доставку вантажу до одержувача на умовах, визначених у заявці.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Заслухавши в судовому засіданні представників сторін, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заперечення на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення господарського суду Волинської області від 21.01.2016 року - скасувати, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» (Замовник) та Приватним підприємством «АР-Транс» (Перевізник) укладено договір № 694-SCM на транспортно-експедиторське обслуговування (далі - договір) (а.с. 32-34).

Відповідно до п. 1.1 договору цей договір регулює та визначає порядок надання транспортно-експедиційних послуг Перевізником (надалі - ТЕО) з організації, обслуговування та забезпечення перевезень вантажів автомобільним транспортом, та наданні інших, пов'язаних з цим послуг.

Послуги за цим договором надаються на підставі Заявки на перевезення (надалі - заявка), форма якої наведена у додатку №1 та є його невід'ємною частиною. Заявка повинна містити наступну інформацію: строк (дата та час) подачі транспортного засобу, кількість та вимоги до транспортних засобів, вимоги до температурного режиму перевезення, місце завантаження, найменування вантажовідправника; найменування вантажу, спосіб упаковки, маршрут перевезення, місце розвантаження, строк доставки вантажу, а також іншу необхідну інформацію за узгодженням сторін. Заявка направляється замовником перевізнику факсимільним зв'язком за контактними номерами зазначеними в договорі (п. 1.2 договору).

Згідно п. 1.3 договору перевізник приймає на себе зобов'язання за винагороду організувати експедиторське обслуговування та супроводження вантажу замовника при транспортуванні у міжнародному сполученні по країнах СНД, Європи та по Україні.

Пунктом 2.1 договору передбачено, міжнародні автомобільні перевезення вантажів виконуються відповідно до положень цього договору, а у всьому іншому, що не передбачено Договором, у відповідності до Женевської Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ) 1956, Протоколом від 05.07.1978 до цієї Конвенції; Митної Конвенції МДП 1975, ЗУ № 1955-ІХ/ від 01.07.2004 «Про транспортно-експедиторську діяльність», Цивільним та Господарським кодексами України, а також відповідно до інших діючих нормативно - правових актів України.

Відповідно до п. 2.2 договору виконання кожного міжнародного перевезення по країнах СНД, Європи та перевезення по Україні, в рамках цього договору, оформлюється окремою заявкою на конкретне перевезення.

Заявка є невід'ємною частиною договору. Факт виконання кожного автомобільного перевезення підтверджується відповідним актом виконаних робіт (наданих послуг) (п. 2.3 Договору).

12.08.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» та Приватним підприємством «АР-Транс» укладено контракт-заявку на виконання транспортно-експедиційних послуг, зокрема перевезення салату/винограду (а.с. 160).

Згідно п. 7.2.1 договору у разі втрати або пошкодження вантажу з моменту прийняття його перевізником до перевезення від вантажовідправника до моменту передачі його вантажоодержувачу перевізник відшкодовує замовнику повну вартість пошкодженого або втраченого вантажу з урахуванням транспортних витрат та податків та зборів сплачених замовником при митному оформленні за втрачений або пошкоджений вантаж, а також зобов'язується компенсувати замовнику упущену вигоду, витрати на зберігання, сортування, переупаковку, утилізацію пошкодженого вантажу, додаткове перевезення у разі необхідності, та ін. У випадку втрати, нестачі, псування або пошкодження вантажу, прийнятого перевізником до перевезення, замовник має право в односторонньому порядку утримати із вартості послуг суму матеріальних збитків.

Відповідно до п. 8.3 Договору кожен випадок збитку, за який інша сторона вимагає відшкодування, має бути документально обґрунтований. До претензії додаються розрахунок та підтверджуючі документи.

Згідно п. 11.3 Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014. У випадку, якщо за 30 днів до завершення дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про намір припинити дію договору, то термін дії договору автоматично продовжується.

Договір скріплений печатками сторін та підписаний підписами їх уповноважених осіб.

23 червня 2015 року між Приватним підприємством "АР-Транс" (Експедитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Перевізник) було укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування №П2617 (а.с.18-21).

Відповідно до п. 1.1 договору, експедитор доручає, а перевізник зобов'язується за винагороду організувати доставку вантажів, перевезення автомобільним транспортом згідно заявок, що є невід'ємними частинами даного договору.

У ч. 8 п. 2.2. вказаного договору зазначено, що перевізник зобов'язався організувати перевезення з дотриманням правил перевезення вантажів у відповідності з Міжнародною Конвенцією автомобільних перевезень вантажів та у відповідності з вимогами виробника з моменту прийняття вантажу до перевезення від вантажовідправника до моменту вручення вантажоотримувачу, при чому перевізник несе солідарну відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття вантажу до перевезення від вантажовідправника до моменту вручення вантажоотримувачу.

Пунктом 1.3 Договору експедитор вказує в заявці найменування вантажу, адреси завантаження та розвантаження, найменування вантажовідправника та вантажоодержувача, кількість місць, упаковку вантажу, строки завантаження, умови оплати за перевезення.

Відповідно до п. 4.1.2. договору передбачено, що у випадку нанесення збитку з вини однієї із сторін, винна сторона повинна відшкодувати збиток іншій стороні в повному обсязі.

Згідно п. 4.4 договору перевізник (відповідач) несе повну майнову відповідальність за збереження вантажу під час його транспортування від пункту завантаження до пункту доставки. У випадку недостачі, пошкодження, часткового або повного знищення вантажу, перевізник відшкодовує експедитору вартість товару, якого не вистачає або який пошкоджений, згідно прайс-листа чи видаткових накладних експедитора, шляхом перерахування грошових коштів згідно претензії експедитора на його розрахунковий рахунок. При цьому оплата згідно претензії здійснюється перевізником протягом 10-ти календарних днів з моменту її отримання.

Договір скріплений печатками сторін та підписаний підписами їх уповноважених осіб.

На підставі вказаного Договору, між сторонами було укладено Заявку № 16 від 12.08.2015 на перевезення салату/винограду за маршрутом м. BLEDOW (РП) - м. Київ (Україна) на суму 1000 Євро по курсу НБУ на день розмитнення.

12.08.2015 р. між сторонами було укладено ще одну Заявку №16, в якій з'явилася ще одна точка довантаження у м. BLEDOW (РП), а також змінилася вартість послуг, яка після внесення змін становить 26 736,00 грн. Позивач надіслав Відповідачу заявку зі змінами, однак він не повернув її завіреною своїм підписом (а.с.23).

Однак, відповідач прийняв до виконання заявку з двома місцями завантаження, що підтверджується товарно-транспортною накладною міжнародного взірця СМR №119 від 14.08.2014 (а.с. 24).

Приватне підприємство "АР-Транс" в даному договорі та заявці виконувало функції "Експедитора- Замовника", а Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 - "Перевізника".

Відповідно до п. 2 Заявки визначено тип а/м - 21 т. 86 м, рефрежиратор ТЕРМОПИСЕЦЬ!

Згідно з п. 5, 6 Заявки, відповідач був повідомлений про вид вантажу, вимогою дотримання температурного режиму в межах +1- +4°С. Крім того, вантажовідправником при відвантаженні товару, зроблено застереження в графі 19 Особливі узгоджені умови СМR 119: "Внимание! Скоропорт! ТЕМР: +3°С".

При розвантаженні вантажу вантажоодержувачем було виявлено факт пошкодження продукції в процесі транспортування, про що було складено акт приймання продукції від 17.08.2015, зроблено відповідні фотографії. Із акту приймання продукції від 17.08.2015 (а.с. 46, 96) вбачається: артикул: 01, капуста цвітна, кг, брак (%) - 3,0%; артикул: 1, салат айсберг, брак (%) - 35,0 %; артикул: 1, салат міні ромен, брак (%) - 8,0%, як співпадають з даними в графі 9 СМR № 119.

У зв'язку із виявленим фактом пошкодження продукції в процесі транспортування, поставлені відмітки в СМR № 119, де відображено у відсотках кількість зіпсованого вантажу (запис одержувача від руки в графі 8-9) та запис показників температури логгера - 6,2°С, вантажного відсіку - 6,1°С та вантажу - 5,7°С (запис одержувача від руки в графі 18) (а.с. 24).

Однак, в графі 19 СМR 119 від 14.08.2015 визначені особливі узгоджені умови СМR 119: "Внимание! Скоропорт! ТЕМР: +3°С".

Згідно графи 9 СМR 119 від 14.08.2015 зроблено запис щодо пошкодженої продукції: свіжа цвітна капуста 390 кількість - 3 %, свіжий салат айсберг 700 кількість - 35 %, свіжий римський салат 35 кількість - 8%. У графі 24 відбражно дата отримання вантажу - 17.08.2015 р. та фактура №FSE-25/15/E/08 від 17.08.2015 (а.с. 132) з якого вбачається, що продукція прийнята Товариством з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна", в якому зазначено артикул товару, назва (зокрема, салат айсберг, цвітна капуста, салат міні ромен) кількість по докуметах, отримано всього по факту та недостача метро-одиниць.

Згідно карти контролю С 13.001 від 17.08.2015 (вихідний контроль товарів на платформі свіжих продуктів), яка була укладена Товариством з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш Енд Кері Україна" за участю перевізника (а.с.169), зазначено, що температура логера становить 6,2 °С замість температурного режиму в межах +1- +4°С як визначено в заявці від 12.08.2015.

В подальшому, 25.09.2015 актом прийому передачі на утилізацію (а.с.196-201) засвідчено факт передачі ТЦ№32 Товариства з з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» продукції тваринного та /чи рослинного походження з простроченим терміном реалізації/брак для подальшої утилізації шляхом термічної обробки, зокрема, салат айсберг.

Відповідно до умов п. 7.2.1 та 8.3 вказного договору замовником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш Енд Кері Україна" було направлено на адресу позивача претензію №4002 від 19.08.2015 р. щодо сплати збитків в сумі 43 810,28 грн. за зіпсовану продукцію у зв'язку із виявленням при розвантаженні браку продукції в кількості, яка визначена в СМR. Товар вивантажений на торгові центри для можливості переробки товару та утилізації. При перевезенні не був дотриманий температурний режим, внаслідок чого в упаковці товару утворився конденсат та відбулося гниття продукції. Вказий вище факт підтверджений показниками логера, виявлені коливання температури 16.08.2015, коливання від 4°С до 7 °С на початку напівприцепа та від 2 °С до 11 °С в кінці, часові межі з 00:00 16.08.2015 до 23:50 16.08.2015, оскільки в цей день не було загрузки товару та митного огляду, це підтверджує порушення температурного режиму за недоглядом водія, що призвело до псування продукції (а.с. 38, т. 1).

У відповідності до п. 7.2.1 договору, яким передбачено, що у випадку втрати, нестачі, псування або пошкодження вантажу, прийнятого перевізником до перевезення, замовник має право в односторонньому порядку утримати із вартості послуг суму матеріальних збитків, між позивачам та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш Енд Кері Україна" 23.09.2015 було укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних умов, відповідно до п. 1.1 якої передбачено, що за договором 694-SMC/2014 від 01.08.2014 р. на транспортно-експедиторське обслуговування Приватне підприємство "АР-Транс" є кредитором, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш Енд Кері Україна" є боржником при виконанні грошового зобов'язання в сумі 60 763,72 грн. (рахунок-фактура №СФ-000268 від 18.08.2015). Пунктом 1.2 вказної угоди передбачено, що Приватне підприємство "АР-Транс" є боржником, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш Енд Кері Україна" є кредитором при виконанні грошового зобов'язання в сумі 43 810,28 грн. по відшкодуванню збитків, завданих порушенням температурного режиму перевезення а/м НОМЕР_2, згідно СМR 119 від 14.08.2015, водій ОСОБА_10 на підставі перетензії від 19.08.2015. Вказані у п. 1.1 та п. 1.2 угоди зобов'язання припиняються в межах суми 43 810,28 грн. (п. 1.3 угоди) (а.с. 187). Залишок в сумі 16953,44 грн. сплачено грошовими коштами, що відтверджується випискою по рахунку (а.с. 41).

21.08.2015 позивач на адресу відповідача надіслав претензію №1 про відшкодування пошкодженої продукції, в якій просить компенсувати завдані збитки в сумі 43 810,28 грн. (а.с.29).

25.08.2015 відповідач надіслав на адресу позивача відповідь на претензію, в якій вказав, що зобов'язання за договором на транспортно-експедиторське обслуговування №П2617 були виконані належним чином, оскільки ФОП ОСОБА_3 забезпечив зберігання та доставку вантажу до одержувача на умовах визначених у Заявці №16 від 12.08.2015р. (а.с.31).

Статтею 929 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зпередбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Як вбачається з договору № 694-SCM/2014 від 01.08.2014, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» та Приватним підприємством «Ар-Транс» (а.с. 32-34, т. 1), він є договором транспортного експедирування, а тому, як зазначено у статті 934 ЦК України, за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу, яка регулює правові наслідки порушення зобов'язання та відповідальність за порушення зобов'язання (ст.ст. 610 - 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення, тобто укладений 23.06.2015 між Приватним підприємством "АР-Транс" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 договір на транспортно-експедиторське обслуговування №П2617 (а.с.18-21, т. 1) є договором перевезення.

Положеннями ст. 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 306 Господарського кодексу України (далі - ГК України) перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Відповідно до ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами вникли правовідносини, пов'язані зі стягненням з перевізника збитків, завданих внаслідок псування вантажу під час його перевезення транспортним засобом.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Стаття 924 ЦК України передбачає відповідальність перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти. У даній статті зазначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Аналогічна норма закріплена й у ст. 314 ГК України.

Згідно зі статтею 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, Женева, 19 травня 1956 року (далі - Конвенція), ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах.

Статтею 3 Конвенції визначено, що перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов'язки, як за власні дії і недогляди.

Відповідно до статей 4, 9 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної; вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Пунктами 1, 2 статті 17 Конвенції визначено, що перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за затримку доставки. Перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Пунктом 1 статті 18 Конвенції встановлено, що тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в пункті 2 статті 17, лежить на перевізнику.

Згідно п. 4 ст. 18 Конвенції, якщо перевезення виконується транспортними засобами, спеціально обладнаними так, щоб вантаж не підпадав під вплив тепла, холоду, змін температури чи вологості повітря, перевізник не може посилатися на підпункт d) пункту 4 статті 17 (з природними властивостями деяких вантажів, внаслідок яких вони піддаються повній або частковій втраті чи пошкодженню, зокрема, внаслідок поломки, корозії, гниття, усушки, нормального витоку або дії молі чи шкідників), якщо тільки він не доведе, що всі заходи стосовно вибору, обслуговування і використання вищезгаданого обладнання, яких він був зобов'язаний вжити з урахуванням обставин, були ним вжиті, і що він дотримувався будь-яких наданих йому спеціальних інструкцій.

Оскільки відповідно до умов договору №П2617 від 23.06.2015 перевезення вантажу здійснювалось автомобільним транспортом із місця перевезення до місця доставки, які знаходяться у різних країнах, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, Женева, 19 травня 1956 року.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як вбачається з міжнародної товарно-транспортної накладної СМR №119 (а.с. 24) товар завантажено та розвантажено на автомобіль відповідача без зауважень відповідача (перевізника) щодо якості та цілісності вантажу.

Зауважень перевізника під час завантаження та розвантаження товару не було.

Відповідно до показників логера спеціалізованого напівпричіпу фургона ізотермічний-Е д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_3 (а.с. 68-73), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 135, т. 1), виявлені коливання температури 16.08.2015: показники логера - 6,2°С, вантажного відсіку - 6,1 °С та вантажу -5,7°С, часові межі з 00:00 16.08.2015 до 23:50 16.08.2015, про що зроблено запис у графі 18 СМR № 119.

Частиною 1 ст. 14 Конвенції передбачено, що якщо з будь-якої причини виконання договору на встановлених вантажною накладною умовах є чи стає неможливим до прибуття вантажу до передбаченого для його доставки місця, перевізник запитує інструкції в особи, яка має право розпоряджатися вантажем відповідно до положень статті 12 Конвенції. Таких дій з боку відповідача вчинено не було.

Пунктом 4.4 договору перевізник несе повну майнову відповідальність за збереження вантажу під час його транспортування від пункту завантаження до пункту доставки. У випадку недостачі, пошкодження, часткового або повного знищення вантажу, Перевізник відшкодовує Експедитору вартість товару, якого не вистачає або який пошкоджений, згідно прас-листа чи видаткових накладних Експедитора, шляхом перерахування грошових коштів згідно претензії Експедитора на його розрахунковий рахунок. При цьому оплата згідно претензії здійснюється Перевізником протягом 10-ти календарних днів з моменту її отримання.

Факт псування вантажу встановлено актом приймання продукції від 17.08.2015, поставленими відмітками в СМR № 119 від 14.08.2015, де відображено у відсотках кількість зіпсованого вантажу (запис одержувача від руки в графі 8-9) та запис показників температури логера - 6,2°С, вантажного відсіку - 6,1 °С та вантажу -5,7°С (запис одержувача від руки в графі 18) (а.с. 24). Із акту приймання продукції від 17.08.2015, який складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» (а.с. 46, 96) вбачається: артикул: 01, капуста цвітна, кг, брак (%) - 3,0%; артикул: 1, салат айсберг, брак (%) - 35,0 %; артикул: 1, салат міні ромен, брак (%) - 8,0%, як співпадають з даними в графі 9 СМR № 119. Також псування вантажу підтверджується актами прийому-передачі на утилізацію (а.с.196-201), актами корекції РТЗ від 07.10.2015, від 19.08.2015, 06.10.2015 (а.с.43).

Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з п. 1 ст. 18 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в пункті 2 статті 17, лежить на перевізнику.

Тобто, вина перевізника за псування вантажу презюмується, якщо ним не буде доведено, що пошкодження сталося не з його вини.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи не містять будь - яких доказів від відповідача на спростування зазначених позивачем обставин щодо псування товару під час перевезення.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22 вказаного Кодексу).

Стаття 224 ГК України під збитками визначає витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, згідно статті 225 ГК України, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства, додаткові витрати, понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язань другою стороною.

Статтею 623 ЦК України унормовано, що для застосування такої відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, як-то: 1) протиправної поведінки, 2) збитків, 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, 4) вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення. За відсутності хоча б одного з визначених елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідач, прийнявши товар в пункті завантаження, без будь - яких зауважень в товарно-транспортних документах, в тому числі без зазначення недоліків, пов'язаних з порушенням умов завантаження продукції, несе повну матеріальну відповідальність за псування вантажу під час його транспортування.

Статтею 30 Конвенції передбачено, що якщо одержувач приймає вантаж без належної перевірки його стану разом з перевізником або не робить заяви перевізнику, яка вказує на загальний характер втрат або пошкоджень, щонайпізніше в момент прийняття вантажу у випадку, коли втрата або пошкодження є очевидними, і не пізніше семи днів від дня отримання вантажу, виключаючи недільні та святкові дні, у випадку, коли втрата або пошкодження не є очевидними, то факт отримання ним вантажу є первинним доказом того, що він отримав вантаж у такому стані, який описано у вантажній накладній. У випадку втрати або пошкодження, які не є очевидними, відповідна заява повинна бути зроблена у письмовій формі.

Як вбачається із СМR № 119 від 14.08.2015, вантажоодержувачем було зроблено заяву перевізнику, яка вказує на загальний характер втрат та пошкоджень, а саме зроблено відповідні записи в СМR № 119.

Товаро-транспортною накладною СМR № 119 від 14.08.2015, актом від 17.08.2015 приймання продукції, актами прийому передачі на утилізацію (а.с.196-201), актами корекції РТЗ від 07.10.2015, від 19.08.2015, 06.10.2015, встановлено факт псування вантажу.

За змістом ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого у відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Тобто, з моменту виплати відшкодування за зіпсований вантаж згідно претензії вантажовідправника, позивач отримав право вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що уклавши №П2617 від 23.06.2015 на транспортно-експедиторське обслуговування, відповідач прийняв на себе ризики псування товару під час транспортування. Вину відповідача встановлено (презюмовано) законом і ним не спростовано, збитки, а також причинний зв'язок між поведінкою відповідача та збитками підтверджується товарно-транспортною накладною СМR № 119 від 14.08.2015 (а.с. 24), карткою контролю С13.001 від 17.08.2015 (а.с. 169), актом від 17.08.2015 приймання продукції (а.с. 46), зарахуванням Товариством з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш енд Керрі Україна" та Приватним підприємством "АР-Транс" згідно угоди від 23.09.2015 зустрічних однорідних вимог в сумі 43 810,28 грн. (а.с. 41, 84).

Збитки розраховано згідно з умовами договору, виходячи з вартості пошкодженої продукції, яка була знищена.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що фотознімки зіпсованого товару не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки на останніх відсутня прив'язка як до часу так і до місця де вони були зроблені, останні подані суду без доказів ким вони здійснювались.

Частиною 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певним засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, відповідачем не було доведено того, що псування вантажу відбулося з вини позивача або інших осіб та обставин, передбачених пунктом 2 статті 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, а також не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність його дій, що спростовує доводи відповідача про відсутність його вини у неналежному виконанні зобов'язання.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку, що рішення господарського суду Волинської області, підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з неповним з'ясуванням обставин справи, з прийняттям нового рішення, яким позовні вимоги слід задовольнити.

Згідно із п. 2 част. 1 ст. 103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги (подання) має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Відповідно до п. 1 част. 1 ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин , що мають значення для справи.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України в зв'язку із задоволенням скарги покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідно до приписів ч. 5 ст. 49, ст. 105 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1218,00 грн. за подачу позовної заяви та, враховуючи задоволення апеляційної скарги, з відповідача на користь апелянта необхідно стягнути 1339,80 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги .

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "АР-Транс" задовольнити.

Рішення господарського суду Волинської області від 26.01.2016 р. у справі № 903/1205/15 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги Приватного підприємства "АР-Транс" до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш енд Керрі Україна" про стягнення 43 810,28 грн. збитків задоволити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_4) на користь Приватного підприємства "АР-Транс" (82200, м. Трускавець, Львівська область, вул. Стебницька, буд. 96, кв. 42, ) 43 810,28 грн. збитків, судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 1218,00 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_4) на користь Приватного підприємства "АР-Транс" (82200, м. Трускавець, Львівська область, вул. Стебницька, буд. 96, кв. 42, ) судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1339,80 грн.

На виконання постанови господарському суду Волинської області видати накази.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

3. Справу № 903/1205/15 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Олексюк Г.Є.