РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016Справа №910/18335/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна компанія «Стальконструкція»
доКомунального підприємства «Бессарабський ринок»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація)
простягнення 495906,49 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаШульга К.В., Городинський Б.В. - представники
від відповідачаГончарова Г.М. - представник
від третьої особиЯщук І.М. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна компанія «Стальконструкція» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Бессарабський ринок» 495906,49 грн, з яких: 495255,19 грн основної заборгованості та 651,30 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія України» на виконання умов укладеного з відповідачем договору на виконання робіт № ТО15-09-13 від 08.10.2013 виконано і передано роботи з технічного обстеження конструкцій будівлі «Бессарабського ринку» за адресою: Бессарабська площа, 2, для визначення можливості подальшої безпечної експлуатації (а саме: виготовлено та передано звіт про інженерно-геологічні вишукування та дослідження фундаментів та науково-технічний звіт по результатам обстеження з практичними висновками та рекомендаціями щодо можливості подальшої експлуатації). Однак, відповідач в порушення умов договору не здійснив розрахунки за виконані роботи, у зв'язку із чим в останнього утворилась заборгованість у розмірі 495255,19 грн. Оскільки право вимоги за договором на виконання робіт №ТО15-09-13 від 08.10.2013 Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія України» було відступлено на користь позивача внаслідок укладення договору №3-ВПВ від 15.06.2015, позивач просить суму основної заборгованості разом із нарахованою сумою 3% річних стягнути на його користь.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 справу №910/18335/15 прийнято до провадження суддею Смирновою Ю.М. та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2015 залучено до участі у справі Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі №910/18335/15 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи.

До Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи №910/18335/15 разом з висновком експерта №19342/15-42 від 03.03.2015, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи на 07.04.2016.

В судовому засіданні 07.04.2016 оголошувалась перерва до 14.04.2016.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 14.04.2016, з'явився, позов підтримав.

Відповідач проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначає, що за умовами договору підряду оплата за виконані роботи здійснюється після надходження необхідних бюджетних коштів на рахунок розпорядника коштів, однак, бюджетного фінансування на зазначені цілі відповідач не отримував.

Третя особа у поданих суду письмових поясненнях зазначає, що відповідач має статус одержувача бюджетних коштів і не має статусу бюджетної установи, а тому одержує кошти з бюджету через головного розпорядника бюджетних коштів. У зв'язку із відсутністю коштів у міському бюджеті, кошти в 2013 році до головного розпорядника не надходили та не були перераховані виконавцю робіт за договором № ТО15-09-13 від 08.10.2013.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників процесу, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.10.2013 між Комунальним підприємством «Бессарабський ринок» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія України» (виконавець) було укладено договір на виконання робіт №ТО15-09-13 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати роботи «Технічне обстеження конструкцій будівлі «Бессарабського ринку» за адресою: м. Київ, Бессарабська площа, 2, які включають: детальне технічне обстеження наземних конструкцій будівлі з визначенням фізичного зносу та складанням науково-технічного звіту щодо подальшої безпечної експлуатації; інженерно-геологічні вишукування (2 свердловини глибиною до 10 м); обстеження фундаментів з розкриттям в характерних місцях із визначенням їх фізичного зносу (2-3 місця розкриття); перевірений розрахунок конструкцій будівлі за результатами встановлених фактичних параметрів конструкцій з урахуванням відповідних навантажень.

Згідно з п.1.2 Договору строк виконання виконавцем робіт за даним договором становить 1,5 місяців з дати підписання цього Договору, отримання від замовника технічного завдання, вихідної технічної та проектної документації на будівлю обстеження та іншу інформацію і матеріали у відношенні об'єкта обстеження, які являються необхідними для виконання робіт за даним договором.

У відповідності до п. 1.3 Договору по завершенню виконання робіт виконавець подає замовнику наступну документацію:

- Звіт про інженерно-геологічні вишукування та дослідження фундаментів - в 3 примірниках;

- Науково-технічний звіт по результатам обстеження з практичними висновками та рекомендаціями щодо можливості подальшої експлуатації - в 3 примірниках;

- Акт приймання-передачі технічної документації - 2 примірника, по одному для кожної із сторін;

- Акт приймання виконаних робіт - 2 примірника, по одному для кожної із сторін.

За правовою природою Договір №ТО15-09-13 від 08.10.2013 є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт.

Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 889 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що загальна вартість робіт за цим договором становить 495225,19 грн, в тому числі ПДВ 20% - 82542,53 грн.

Роботи виконавця згідно даного договору оплачуються поетапно - протягом 30 календарних днів після підписання акту приймання виконаного етапу робіт та після надходження необхідних бюджетних коштів на рахунок розпорядника коштів. Розрахунки за Договором здійснюються в національній валюті України - гривні, у безготівковому порядку, шляхом перерахування бюджетних грошових коштів на поточний рахунок виконавця (п.п.2.2 - 2.3 Договору).

За змістом п.п. 3.1.2 Договору замовник зобов'язаний оплатити виконавцю вартість робіт, відповідно до умов цього Договору, протягом 30 календарних днів, після підписання акту приймання виконаних робіт та після надходження необхідних бюджетних коштів на рахунок розпорядника коштів.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія України» на виконання умов укладеного з відповідачем договору на виконання робіт № ТО15-09-13 від 08.10.2013 виконало і передало роботи на загальну суму 495255,19 грн з ПДВ.

На підтвердження виконання робіт позивач посилається на акт №1 приймання-передачі виконаних робіт від 18.11.2013 на суму 61323,07 грн та акт №2 приймання-передачі виконаних робіт від 03.12.2013 на суму 433932,12 грн.

З боку замовника вказані акти підписані не були. В той же час, факт виконання підрядником обумовлених договором робіт відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Оскільки в ході розгляду справи між сторонами виник спір стосовно фактичної вартості виконаних виконавцем за договором № ТО15-09-13 від 08.10.2013 робіт, а також відповідності виконаних робіт кошторисам, які є додатками до відповідного договору, судом було призначено експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до висновку експерта, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №19342/15-42 від 03.03.2016, фактична вартість виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія України» робіт на підставі Договору на виконання робіт №ТО15-09-13 від 08.10.2013 та додатків, має складати 487613,65 грн.

При цьому, за результатами експертизи встановлено, що зміст та об'єм технічного звіту при обстеженні конструкцій будівлі «Бессарабського ринку» за адресою: м.Київ, Бессарабська площа, 2, для визначення можливості подальшої безпечної експлуатації та технічного звіту про інженерно-геологічне вишукування «Бессарабського ринку» відповідають кошторисам, які є додатками до відповідного договору підряду.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору №ТО15-09-13 від 08.10.2013 Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія України» виконано обумовлені Договором роботи на загальну суму 487613,65 грн.

Однак, відповідачем оплату за виконані роботи здійснено не було, внаслідок чого в останнього перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія України» утворилась заборгованість у розмірі 487613,65 грн.

Відповідно до ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

У відповідності до ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

15.06.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія України» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна компанія «Стальконструкція» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №3-ВПВ (надалі - Договір відступлення), за умовами якого первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за договором на виконання робіт №ТО15-09-13 від 08.10.2013, укладеним між первісним кредитором та Комунальним підприємством «Бессарабський ринок».

Відповідно до п. 1.2 Договору відступлення за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за основним договором.

Отже, в результаті укладення Договору про відступлення права вимоги №3-ВПВ від 15.06.2015 до позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна компанія «Стальконструкція» перейшло право вимоги, що належали Товариству з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія України» як кредитору за Договором №ТО15-09-13 від 08.10.2013.

Таким чином, з огляду на те, що матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано наявності у відповідача заборгованості за Договором №ТО15-09-13 від 08.10.2013 у розмірі 487613,65 грн, а також враховуючи, що право вимоги щодо сплати заборгованості перейшло до позивача внаслідок укладення Договору про відступлення права вимоги №3-ВПВ від 15.06.2015, позов в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 487613,65 грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування як на підставу для відсутності обов'язку здійснювати розрахунки за виконані роботи судом відхиляються з огляду на таке.

Факт відсутності бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання зобов'язань щодо оплати поставленої та прийнятої продукції, оскільки така обставина не визначена законодавчо як така, що звільняє від виконання зобов'язання.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція стосовно того, що відсутність бюджетного фінансування не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання викладена в постанові Верховного Суду України №11/446 від 15.05.2012.

При цьому, на те, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності вказав Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (від 18.10.2005) та у справі «Бакалов проти України» (від 30.11.2004).

До того ж, суд відзначає, що між сторонами виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб'єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, по відповідальності за порушення зобов'язань.

Стосовно тверджень відповідача про неповідомлення його про існування Договору відступлення, суд відзначає таке. З огляду на положення ст. 516 Цивільного кодексу України, неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні не спростовує факту такої заміни, а лише може мати несприятливі для нового кредитора наслідки, оскільки в цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Проте, як встановлено судом, зобов'язання відповідача з оплати виконаних робіт взагалі не виконувалось (ані первісному, ані новому кредитору).

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 487613,65 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Належними та допустимими доказами наявності у відповідача заборгованості у розмірі 7641,54 грн позивачем не доведено, а тому в частині стягнення 7641,54 грн основного боргу позов задоволенню не підлягає.

Крім основного боргу, за прострочення виконання зобов'язання з оплати вартості виконаних підрядних робіт, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 651,30 грн, нарахованих за період прострочення з 15.06.2015 по 01.07.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних є обґрунтованими.

Однак, суд здійснює перерахунок заявленої до стягнення суми 3% річних, оскільки, як встановлено судом, сума простроченого зобов'язання складає 487613,65 грн, а тому нарахування 3% річних на суму 7641,54 грн є безпідставним.

За здійсненим судом перерахунком, в межах визначеного позивачем періоду нарахування, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 641,25 грн.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового та витрати на проведення експертизи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також в позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем на послуги адвоката, у розмірі 5000,00 грн.

Як зазначено в п. 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Враховуючи, що витрати позивача на правову допомогу адвоката підтверджені документально, а також у зв'язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, вищевказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до положень ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Бессарабський ринок» (01004, м.Київ, Бессарабська площа, будинок 2, ідентифікаційний код 05587984) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна компанія «Стальконструкція» (04071, м.Київ, вулиця Щекавицька, будинок 37/48, офіс 1, ідентифікаційний код 36867038) заборгованість у розмірі 487613 (чотириста вісімдесят сім тисяч шістсот тринадцять) грн 65 коп., 3% річних у розмірі 641 (шістсот сорок одна) грн 25 коп., судовий збір у розмірі 9719 (дев'ять тисяч сімсот дев'ятнадцять) грн 77 коп., витрати на проведення експертизи у розмірі 15052 (п'ятнадцять тисяч п'ятдесят дві) грн 80 коп. та витрати на послуги адвоката у розмірі 4900 (чотири тисячі дев'ятсот) грн 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 05.05.2016

Суддя Ю.М. Смирнова