ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.05.2016 р. Справа №914/1651/14

Cкарга: Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Львів

на бездіяльність Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції

у справі:

за позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Львів

до: Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м.Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за первісним позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Латориця», м.Львів

про стягнення 73674,23 грн.

та за зустрічним позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м.Львів

до відповідача: Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.Львів

про: визнання недійсним договору оренди №9 від 03.09.2011 року,

Головуюча суддя Король М.Р.

Суддя Чорній Л.З.

Суддя Долінська О.З.

За участю представників:

від позивача (за первісним позовом): ОСОБА_3 - представник (довіреність від 27.08.13р.);

від відповідача (за первісним позовом): ОСОБА_2;

від третьої особи: не з'явився;

від відділу ДВС: Білоган У. С. - представник (доручення №09-27/6876 від 11.05.2016 р., посвідчення серії ЛВ№0547).

Суть скарги:

скаргу подано Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 (м.Львів) на бездіяльність Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у справі за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (м.Львів) до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 (м.Львів), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Латориця» (м.Львів) про стягнення 73674,23 грн. та за зустрічним позовом Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 (м.Львів) до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (м.Львів) про визнання недійсним договору оренди №9 від 03.09.2011 року.

Ухвалою суду від 21.03.2016 року прийнято скаргу до розгляду. Розгляд скарги призначено на 06.04.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обов'язковою участь повноважних представників учасників судового процесу та відділу ДВС в судове засідання.

Представник скаржника в судове засідання 06.04.2016 прибув, надав пояснення по суті поданої скарги.

Відповідач за первісним позовом (боржник), третя особа та відділ ДВС участь повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, з клопотаннями та заявами не зверталися, вимог ухвали суду від 21.03.2016 року не виконали.

Розгляд скарги відкладено на 20.04.2016 року.

Представник скаржника в судове засідання 20.04.2016 прибув, надав пояснення по суті поданої скарги.

Відповідач за первісним позовом (боржник), третя особа та відділ ДВС участь повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, з клопотаннями та заявами не зверталися, вимог ухвали суду від 21.03.2016 року не виконали.

Розгляд скарги відкладено на 04.05.2016 року.

Представник скаржника в судове засідання 04.05.2016 прибув, надав пояснення по суті поданої скарги.

Відповідач за первісним позовом (боржник) в судове засідання прибув, надав пояснення по суті поданої скарги.

Третя особа та відділ ДВС участь повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, з клопотаннями та заявами не зверталися, вимог ухвали суду від 21.03.2016 року не виконали.

Розгляд скарги відкладено на 11.05.2016 року.

Представник скаржника в судове засідання 11.05.2016 прибув, підтримав подану скаргу.

Відповідач за первісним позовом (боржник) в судове засідання прибув, надав пояснення по суті поданої скарги.

Третя особа участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечила, причин неявки суду не повідомила, з клопотаннями та заявами не зверталася, вимог ухвали суду від 21.03.2016 року не виконала.

Представник відділу ДВС в судове засідання прибув, подав заперечення на скаргу, котре зареєстровано відділом обліку та документального забезпечення за вх. №20083/16.

Судом встановлено наступне. Рішенням господарського суду Львівської області від 18.09.2014 року у справі № 914/1651/14 задоволено первісний позов Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, вирішено стягнути із Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 2542,28 грн. заборгованості з орендної плати, 71131,95 грн. неустойки та 1827,00 грн. судового збору. В задоволенні зустрічного позову суд відмовив.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 р. у даній справі рішення господарського суду Львівської області від 18.09.2014 року залишено без змін.

На виконання вказаного рішення 17.12.2014 року суд видав наказ.

З метою виконання вищевказаного наказу суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 звернулася до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції із заявою про примусове виконання рішення 18.09.2014 року у справі № 914/1651/14.

Постановою державного виконавця від 30.06.2015 року (реєстраційний номер виконавчого провадження 45930525), на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ було повернуто стягувачу із правом повторного пред'явлення до 30.06.2016 року.

Після цього, СПД-ФОП ОСОБА_1 повторно звернулася до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції із заявою про примусове виконання рішення.

01.09.2015 року державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Білоган У.С. винесено постанову (реєстраційний номер виконавчого провадження 48473761) про накладення арешту на все майно та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику - ОСОБА_2.

24.02.2016 року державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Білоган У.С., відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову (реєстраційний номер виконавчого провадження 48473761) про повернення виконавчого документа стягувачу.

17.03.2016 року скаржник (стягувач) звернувся до господарського суду Львівської області із скаргою на бездіяльність Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. Підставою скасування, на думку скаржника, є те, що виконавцем було виявлено та арештовано майно, на яке можна було б звернути стягнення, а відтак підстави для повернення виконавчого документа стягувачу були відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін та державного виконавця, дослідивши представлені суду докази, суд вважає скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону) примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (п.1. ч.2 Закону).

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Статтею 6 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний виконувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

24.02.2016 року державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Білоган У.С., при виконанні наказу господарського суду від 17.12.2014 року, виданого на виконання рішення господарського суду Львівської області від 18.09.2014 року у справі №914/1651/14, відповідно до п.2 ч.1 ст.47, ст. 50 Закону, у зв'язку із відсутністю мана, на яке може бути звернуто стягнення, винесено постанову (реєстраційний номер виконавчого провадження 48473761) про повернення виконавчого документа стягувачу.

Проте, 01.09.2015 року державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Білоган У.С. винесено постанову (реєстраційний номер виконавчого провадження 48473761) про накладення арешту на все майно та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику - ОСОБА_2.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованої державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Білоган Уляною Степанівною, станом на 22.12.2015 року за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на квартиру, загальною площею 48,6 м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Таким чином, арешт, накладений на майно ОСОБА_2 постановою від 01.09.2015 року, поширювався і на згадану вище квартиру.

Згідно з п.1 ч.1 ст.32 Закону, заходом примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.6 ст.52 Закону, стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з обов'язковим викликом у судове засідання не лише державного виконавця, боржника, стягувача й прокурора (у випадках здійснення останнім представництва інтересів громадянина або держави в суді), а й учасників спільної власності на майно та з додержанням вимог ст. 29 ЦПК щодо допустимості засобів доказування.

Відтак, державний виконавець повинен був звернутися у встановленому чинним законодавством порядку до суду із поданням про визначення частки боржника - ОСОБА_2 у належному йому на праві приватної спільної сумісної власності майні (квартирі загальною площею 48,6 м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1), для звернення стягнення на таку частку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як зазначено ч.1, п.1. ч.2 ст. 57 Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Враховуючи вищенаведене, підстави для повернення виконавчого документа стягувачу були відсутні, оскільки виконавцем було виявлено та арештовано майно, на яке можна було б звернути стягнення, крім того, існували підстави для звернення державного виконавця до суду із відповідним поданням про визначення частки боржника у арештованому майні з метою подальшого звернення стягнення на таку частку.

Відповідно до п. 9.13. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Із врахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (вх. №1586/16 від 17.03.2016 р.) задоволити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 299) від 24.02.2016 року, у виконавчому провадженні № 48473761 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

3. Визнати протиправною бездіяльність Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 299) щодо незвернення у встановленому чинним законодавством порядку до суду із поданням про визначення частки боржника ОСОБА_2 у належному йому на праві приватної спільної сумісної власності майні (квартирі загальною площею 48,6 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) в межах виконавчого провадження № 48473761.

Головуюча суддя Король М.Р.

Суддя Чорній Л.З.

Суддя Долінська О.З.