ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" квітня 2016 р.Справа № 916/432/16

За позовом: Приватного підприємства "МАЄР-ДЕЛЬФС-АГРО"

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СОТБІ ЛТД"

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився.

Від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Приватного підприємства "МАЄР-ДЕЛЬФС-АГРО" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОТБІ ЛТД" про стягнення 322 925,28грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.02.2016р. порушено провадження по справі № 916/432/16.

Відповідач у судові засідання не зявився, про причини відсутності не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не надав, право на захист не використав, хоч і повідомлявся про час та місце проведення судових засідань належним чином шляхом надсилання ухвал суду на юридичну адресу, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення.

Позивач також не зявився у судове засідання, хоча був повідомлений про місце та час судового засідання належним чином, про що свідчить особистий підпис представника ОСОБА_1 у розписці про відкладення розгляду справи від 06.04.2016р.

Враховуючи зазначене, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 25.04.2016р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, та оцінивши надані докази, суд встановив:

14 жовтня 2015 року між Приватним підприємством МАЄР-ДЕЛЬФС-АГРО (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю СОТБІ ЛТД (Покупець) було укладено Договір поставки № 186. Відповідно до умов зазначеного договору Постачальник зобовязується передати у власність Покупця зернові та олійні культури (кукурудза), - товар за якістю та за цінами узгодженими Сторонами у Специфікації, а Покупець зобовязується прийняти Товар та сплатити його вартість.

Відповідно до п.1.2. Договору № 186 від 14.10.2015р. поставка здійснюється партіями. Під партією Товару Сторони означають будь-яку кількість Товару, який призначений для поставки та посвідчений відповідними супроводжувальними документами.

Відповідно до Специфікації №1 від 14.10.2015 року до Договору № 186 від 14.10.2015р., Сторони домовились про поставку Покупцю партії кукурудзи у кількості 80 т загальною вартістю 261600 грн.

Як зазначає позивач фактично Товар був поставлений у кількості 85,72т. загальною вартістю 280 304,40 грн..

Відповідно до п. 8 Специфікації № 1 до Договору поставки № 186 від 14.10.2015 року Покупець здійснює оплату вартості Товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в наступному порядку:

Оплата 95% вартості Товару - протягом 3 (трьох) операційних (банківських) днів з дати поставки Товару, за умови надання Постачальником рахунку на оплату.

Остаточний розрахунок - протягом 3 (трьох) банківських днів з дати надання Постачальником оригіналів всіх супроводжувальних документів на Товар.

Супроводжувальними документами на Товар є наступні документи: рахунок-фактура, видаткова накладна, товаро-транспортна накладна. (п.7 специфікації №1 до Договору поставки № 186 від 14.10.2015 року)

Відповідно до п.4.3. Договору № 186 від 14.10.2015р. право власності на Товар та всі ризики, пов'язані з його втратою чи пошкодженням, а також всі витрати на зберігання Товару переходять від Постачальника до Покупця в відповідності з умовами базису поставки згідно відповідної Специфікації.

Згідно з п.6.1. Специфікації №1 датою поставки вважається дата відмітки на товарно-транспортній накладній ТОВ «ННП ЕКОТРАНС». Право власності на Товар та всі ризики, повязані з його втратою чи пошкодженням, а також всі витрати на зберігання Товару переходять від Постачальника до Покупця з дати поставки Товару.

Як зазначає позивач, в порушення умов Договору № 186 від 14.10.2015р. та Специфікації № 1 Товариство з обмеженою відповідальністю "СОТБІ ЛТД" не здійснило повну оплату за поставлений Товар. Відповідачем лише частково здійснено оплату на загальну суму 11000 грн. 27.10.2015 р. - 10000 грн.; 30.12.2015 р. - 1000 грн.)

Враховуючи те, що несплачена вартість Товару складає 269 304, 40 грн. позивач був змушений звернутися до господарського суду Одеської області за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти, акти цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст.14 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Абзацом 1 ч. 1. ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог діючого законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Крім того, у відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити з нього певну грошову суму. У відповідності до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено факту поставки товару, так як датою поставки вважається дата відмітки на товарно-транспортній накладній ТОВ «ННП ЕКОТРАНС» (місце поставки) проте до матеріалів справи не було надано жодної товаро-транспортної накладної.

Відповідно до п. п. 8 Специфікації № 1 до Договору поставки № 186 від 14.10.2015 року Покупець здійснює оплату вартості Товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в наступному порядку:

Оплата 95% вартості Товару - протягом 3 (трьох) операційних (банківських) днів з дати поставки Товару, за умови надання Постачальником рахунку на оплату.

Остаточний розрахунок - протягом 3 (трьох) банківських днів з дати надання Постачальником оригіналів всіх супроводжувальних документів на Товар.

Згідно п.7 специфікації №1 до Договору поставки № 186 від 14.10.2015 року Супроводжувальними документами на Товар є наступні документи: рахунок-фактура, видаткова накладна, товаро-транспортна накладна.

Суд не приймає до уваги доводи позивача з приводу того, що факт передачі відповідачу товару підтверджується видатковою накладною № 35 від 15.10.2015р., здійсненням часткових проплат за поставлений товар та визнанням відповідачем факту отримання у листі від 03.12.2015р. так як, позивач не надав докази що підтверджують перерахування грошових коштів за договором поставки, а саме, банківські виписки по рахункам з підтвердженням зарахування коштів на рахунок Приватного підприємства "МАЄР-ДЕЛЬФС-АГРО" що в свою чергу спростовує доводи позивача щодо часткової оплати відповідачем наданих послуг. Крім цього на вимогу суду позивач не надав додаткову угоду від 01.12.2015р. направлену на адресу позивача листом №10 від 03 12.2015р. в якій відповідач просить розстрочити виконання зобовязань а отже у суду немає підстав вважати що зобовязання почали виконуватись, або встановити волевиявлення відповідача щодо підтвердження поставки товару.

Крім того, суд звертає увагу, Що відповідно до Специфікації № 1 до Договору сторони чітко передбачили перелік супроводжувальних документів на товар які обовязково повинні бути у позивача. Крім того сторони дійшли згоди щодо факту який фіксує момент поставки а саме дата відмітки на товарно-транспортній накладній ТОВ «ННП ЕКОТРАНС»

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, визначений один із загальних принципів договірних правовідносин - принцип свободи договору. При цьому не має значення, які це умови - істотні, або ті, які сторони узгодили виключно за власною згодою. Якщо умова виконання закріплена у договорі, вона є обов'язковою для сторін та є критерієм належності виконання.

Отже, враховуючи те, що Приватне підприємство "МАЄР-ДЕЛЬФС-АГРО" не надало суду належних та допустимих доказів які б підтверджували факт поставки товару Товариству з обмеженою відповідальністю "СОТБІ ЛТД", що в свою чергу є доказом належного виконання зобовязань зі сторони позивача, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 та ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.04.2016р.

Суддя О.Ю. Оборотова