РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016Справа №910/2292/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України»

про стягнення 73531,87 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Крупка Н.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов, з урахуванням прийнятої судом в засіданні 27.04.2016 в порядку ст.ст. 22, 55 ГПК України заяви про зменшення позовних вимог згідно викладеного у поясненні від 26.04.2016 розрахунку, про стягнення суми заборгованості та санкцій за ст. 625 ЦК України у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань розрахуватися за надані йому послуги з використання місця в каналі кабельної каналізації по Договору № 1518-19 від 14.12.2010.

Відповідач заперечень проти позову не висловлював та надав суду докази часткового погашення частини спірної суми основного боргу, у зв'язку з чим Позивач заявою від 27.04.2016 зменшив розмір позовних вимог, і також Відповідач надав докази вчинення сторонами дій, спрямованих на примирення, однак доказів кінцевого примиренні у межах даного спору суду надано не було.

Від Відповідача 27.04.2016 через відділ діловодства суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання через його участь у іншому судовому засіданні.

Разом з цим суд зазначає, що Відповідач, як учасник судового процесу не був позбавлений права та можливості (в матеріалах справи відсутні докази протилежного) забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні свого іншого представника, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами, якщо Відповідач, як довіритель, вирішив направити представника, який приймав участь у даній справі, для участі у іншому судовому засіданні.

Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні (п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Суд також приймає до уваги, що явка представників сторін у судові засідання обов'язковою не визнавалась, та Відповідачем не обґрунтовано підстав необхідності прийняття його представником особистої участі в судовому засіданні.

Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні.

Крім того, суд приймає до уваги, що Відповідач не був позбавлений права та можливості (в матеріалах справи відсутні докази протилежного) надати пояснення по суті спору та/або докази, якщо він вважав за необхідне їх подати, заздалегідь в письмовому вигляді через канцелярію суду або направити до суду поштою, кур'єром.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, і також закінчився встановлений ст. 69 ГПК України строк розгляду спору, у тому числі з урахуванням його продовження ухвалою суду за клопотанням сторони спору, тому клопотання Відповідача суд відхиляє та здійснює розгляд справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у судових засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 14.12.2010 між Позивачем та Відповідачем Договору № 1518-19 (далі - Договір), Позивач зобов'язався надавати Відповідачу послуги з використання місця в каналі кабельної каналізації та з технічного нагляду, а Відповідач приймати та оплачувати ці послуги у порядку, встановленому Договором.

Так, за умовами Розділу 3 Договору вартість послуги з використання місця в каналі кабельної каналізації визначається відповідно до діючих тарифів Позивача та зазначається у Додатку № 2. При цьому, Позивач має право змінювати ці тарифи та вартість послуги в односторонньому порядку відповідно до п. 2.3.3 Договору - не частіше одного разу на рік шляхом письмового повідомлення Відповідача про це не пізніше ніж за 20 (двадцять) днів до дати застосування нової вартості послуги.

Відповідач за умовами Договору зобов'язався здійснювати оплату вартості послуги з використання місця в каналі кабельної каналізації - щомісячно не пізніше 20-го числа поточного місяця на підставі рахунку Позивача, виставленого до 10-го числа поточного місяця.

Також сторони погодили, що на вартість всіх послуг додатково нараховується ПДВ за ставкою, визначеною відповідно до чинного законодавства України.

Строк дії Договору сторонами було встановлено з 29.07.2010 на 1 рік, та з можливістю подальшого продовження на той самий строк та на тих самих умовах, якщо не буде здійснено відповідної протилежної заяви будь-якою зі сторін у встановлені Договором порядку та строки.

У матеріалах справи докази здійснення такої заяви відсутні, отже Договір є діючим на час спірних правовідносин.

Позивач заявляв до стягнення з Відповідача заборгованість за надані послуги з використання місця в каналі кабельної каналізації за період з листопада 2014 року (за листопад 2014 частково) по жовтень 2015 року (включно) на загальну суму 83754,59 грн. із розрахунку щомісячної вартості такої послуги - 7232,40 грн.

У матеріалах справи наявні рахунки на оплату вказаних послуг за спірний період, та, позаяк Договором не передбачено порядку їх виставлення, то саме на Відповідача, як на зобов'язану за Договором особу покладається отримання та оплата рахунків.

Тому отримання Відповідачем деяких з рахунків по журналу під підпис наступним місяцем після місяця надання послуг (наприклад за жовтень - у листопаді 2015 року, за липень - у серпні 2015 року, за березень - у квітні 2015 року, за лютий - у березні 2015 року та за грудень - у січні 2015 року) є питаннями діяльності самого Відповідача, який не з'являвся до Позивача у встановлений Договором строк (рахунок мав бути виготовлений до 10-го числа поточного місяця) за отриманням рахунку. Суд дійшов даного висновку враховуючи також ту обставину, що у матеріалах справи відсутні докази відмов Позивача видати Відповідачу рахунки за його зверненням у встановлений Договором строк.

Щодо інших рахунків, докази отримання яких Відповідачем у матеріалах справи відсутні та дати складення та друку яких (рахунків) є пізнішими за встановлені Договором строки їх виготовлення та оплати, то судом враховано, що у матеріалах справи відсутні докази звернення Відповідача до Позивача по отримання цих рахунків та відмови Позивача їх видати, тому суд дійшов висновку, що у Позивача обгрунтовано були відсутні підстави формувати та друкувати рахунки заздалегідь для отримання їх Відповідачем - Позивач міг це зробити у будь-який момент по факту явки Відповідача за отриманням, або за власним бажання для внутрішньої звітності тощо.

Отже, з урахуванням п. 3.4 Договору оплата усім вказаним рахункам за спірний період з листопада 2014 року (за листопад 2014 частково) по жовтень 2015 року (включно) повинна була бути здійснена щомісячно не пізніше 20-го числа поточного місяця.

При цьому, Відповідач не заперечує, що Позивачем було його вчасно повідомлено про зміну (збільшення) вартості послуг по договору до 7232,40 грн., що Відповідач підтвердив здійснивши часткові погашення по рахункам від 31.12.2014, від 31.01.2015, від 28.02.2015 та від 31.03.2015 кожний на суму 7232,40 грн. відповідно, у зв'язку з чим Позивач зменшив позовні вимоги за заявляє до стягнення вже 62057,39 грн. замість раніше заявлених 83754,59 грн. (платіж по рахунку від 31.12.2014 не був спірним у межах даного спору).

Докази наявності у Відповідача претензій щодо якості та/або комплектності наданих по Договору послуг за спірний період у матеріалах справи також відсутні.

У встановлені Договором строки та всупереч ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України Відповідач решту заборгованості в сумі 62057,39 грн. не погасив, яка є не погашеною і на даний час.

Розрахунок заборгованості судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним. Ії розмір є доведеним залученими Позивачем до справи доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 62057,39 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення 3% річних та втрат від інфляції за ст. 625 ЦК України.

Розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, додані до позову, судом також перевірені та визнані обґрунтованими і арифметично правильними (зокрема, оскільки не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом), а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 10489,92 грн. втрат від інфляції та 984,56 грн. 3% річних також визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Отже, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судовий збір за ст. 49 ГПК України за звернення Позивача до суду з даним позовом покладається на Відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

Позаяк Позивачем клопотання про повернення частини суми судового збору не заявлялося, то судом питання про його повернення наразі не вирішується.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» (м. Київ, вул. Червоногвардійська, 27А; ідентифікаційний код 34726705) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18; ідентифікаційний код 21560766) 62057 (шістдесят дві тисячі п'ятдесят сім) грн. 39 коп. заборгованості, 10489 (десять тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 92 коп. втрат від інфляції, 984 (дев'ятсот вісімдесят чотири) грн. 56 коп. 3% річних, а також 1102 (одну тисячу сто дві) грн. 98 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.04.2016

Суддя Сташків Р.Б.