ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2016 р. Справа № 923/338/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл", м. Київ

до фермерського господарства "Селянсько-фермерське господарство "Вика", смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області

про стягнення 332567 грн. 59 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, представник, довіреність № 2016/44 від 01.04.2016р.;

від відповідача - не прибув.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до фермерського господарства "Селянсько-фермерське господарство "Вика" (відповідач), яким просить суд стягнути 332567 грн. 59 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 525, 526, 610, 611, 625, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 05.04.2016 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 26.04.2016 р. із зобов'язанням сторін забезпечити явку представників у судове засідання.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали выд 05.04.2016 (а.с. 61), але явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, витребувані судом документи не надав.

Неявка представника відповідача у судове засідання господарського суду не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

В ході судового засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

11 березня 2014 р. між ТОВ «АТ КАРГІЛЛ» та ФГ «СФГ «ВИКА» було укладено договір поставки № СVS62401 (далі - Договір).

Згідно п. 1.1 Договору Постачальник - ТОВ «АТ КАРГІЛЛ», зобовязується поставити і передати у власність, а Покупець ФГ «Селянсько-фермерське господарство «ВИКА», прийняти та оплатити насіння зернових, олійних, технічних культур, засоби захисту рослин, добрива згідно Специфікації до Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору, загальна кількість товару визначається в Специфікаціях, які є невідємною частиною Договору.

Згідно п. 3.1 Договору ціна ОСОБА_2 зазначається в Специфікаціях, що є невідємною частиною Договору. Ціна ОСОБА_2 підлягає коригуванню у відповідності з п.3.4 Договору.

Згідно п. 3.4 Договору порядок розрахунків за окремий ОСОБА_2, а також необхідність забезпечення виконання зобовязання Покупця визначається у відповідній Специфікації. Сторони можуть обрати, визначений п.п. 3.4.1, 3.4.2, 3.4.3, порядок розрахунків за ОСОБА_2.

Пунктом 3.4.3 врегульовано порядок часткової (повної) оплати після поставки ОСОБА_2.

Згідно з пп. 3.4.3.2 п.3.4.3 Договору Покупець в будь-якому випадку зобовязаний сплатити Постачальнику повну вартість товару, скориговану згідно умов цього Договору, платіжним дорученням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника не пізніше терміну, визначеного у відповідній Специфікації.

Відповідно до пп. 3.4.3.3 п.3.4.3 Договору вказані у Специфікації в гривнях ціни і вартість ОСОБА_2 підлягають коригуванню на момент виставлення рахунку - фактури або дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (у випадку сплати за простроченим рахунком), якщо курс Банку змінився більше ніж на 1% в порівнянні з курсом Банку на дату підписання відповідної Специфікації.

При цьому, під курсом Банку, згідно з підпунктом 3.4.2.2 п.3.4.2 Договору розуміється середній курс ПАТ КІБ Креді Агріколь долара США до гривні для здійснення розрахунків по безготівковим операціям купівлі - продажу іноземної валюти. Курс Банку підтверджується довідкою Банку з печаткою Банку і підписом уповноваженої особи Банку, яка видається щоденно Постачальнику.

Сторони домовились вважати процедуру коригування ціни ОСОБА_2, чинною до повного виконання зобовязань за Договором і не вважати таке коригування ціни односторонньою зміною умов Договору (п.3.5., п. 7.1. Договору).

Позивач та відповідач, згідно з умовами Договору, шляхом підписання Специфікацій, погодили обсяг поставки ОСОБА_2, ціну, а також термін та умови оплати.

Відповідно до специфікації № 1/62401 від 11.03.2014 р. (а.с. 39) сторони погодили поставку насіння ярового ячменю сорт Святогор (перша репродукція) в кількості 25 тон загальною вартістю 85000 грн. з наступними умовами та строком оплати ОСОБА_2:

- попередня оплата - 0 % від загальної вартості ОСОБА_2, вказаної в цій Специфікації;

- оплата після поставки - 100 % від загальної вартості ОСОБА_2, вказаної в цій Специфікації;

- термін сплати повної вартості ОСОБА_2 - 20.08.2014 р.

Базова Ціна ОСОБА_2 підлягає коригуванню згідно з п. 3.4.3 Договору.

Відповідно до специфікації № 2/63601, 63602 від 27.03.2014 р. (а.с. 40) сторони погодили поставку карбаміду N=46,2% в кількості 3 тон загальною вартістю 13529 грн 99 коп. та селітри аміачної N=34,4% в кількості 5,4 тон загальною вартістю 21330 грн 02 коп. з наступними умовами та строком оплати ОСОБА_2:

- попередня оплата - 0 % від загальної вартості ОСОБА_2, вказаної в цій Специфікації;

- оплата після поставки - 100 % від загальної вартості ОСОБА_2, вказаної в цій Специфікації;

- термін сплати повної вартості ОСОБА_2 - 10.10.2014 р.

Базова Ціна ОСОБА_2 підлягає коригуванню згідно з п. 3.4.3 Договору.

В рамках виконання договірних зобовязань, встановлених в Договорі та Специфікації, позивач здійснив відповідачу поставку ОСОБА_2, що підтверджується актами приймання передачі товару: акт б/н від 17.03.2014 р., акт № 1 від 07.04.2014 р., акт № 1 від 07.04.2014 р. (а.с. 41-43).

14 серпня 2014 р. відповідачем здійснено часткову оплату поставленого відповідно до Специфікації №1/62401 від 11.03.2014р. товару на підставі рахунку-фактури від 14.08.2014р. в розмірі 25000 грн.

Відповідачу надано рахунок від 19.08.2014р. на оплату залишкової вартості поставленого згідно Специфікації №1/62401 від 11.03.2014р. ОСОБА_2 на суму 95545,63 грн та рахунок-фактуру від 10.10.2014р. на оплату товару згідно Специфікації №1/63601, 63602 від 27.03.2014р. на суму 40596,88 грн.

На момент подання позову, оплата вищезазначених рахунків за поставлений позивачем відповідачу ОСОБА_2 не здійснена.

В звязку з цим, станом на 22.03.2016 року позивач, діючи у відповідності з положеннями Договору скоригував вартість товару та виставив рахунки-фактури, для оплати Відповідачем наступної суми боргу:

- згідно з рахунком-фактурою № 62401/462 від 22.03.2016 року за насіння ярого ячменю сорт Святогор - 189 958,78 грн.;

- згідно з рахунком-фактурою № 62401/461 від 22.03.2016 року за карбамід - 31756,54 грн.

-згідно з рахунком-фактурою № 62401/463 від 22.03.2016 року за селітру аміачну - 50604,17 грн.

Отже, заборгованість відповідача з урахуванням оплати в розмірі 25000,00 грн. становить 271779,49 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи наведене позовні вимоги в частині стягнення 271779 грн 49 коп. основного боргу підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати поставленого товару 6331 грн 10 коп. 3% річних.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон» перевірив розрахунок нарахованих відповідачу 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 6331 грн 10 коп. 3% річних відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

В даному випадку в п. 6.3. Договору сторонами погоджено, що у випадку прострочення оплати ОСОБА_2 Покупцем проти строків, вказаних у відповідній Специфікації та цьому Договорі, Покупець сплачує Постачальнику неустойку в формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше 10% від загальної вартості ОСОБА_2. У випадку прострочення оплати ОСОБА_2 Покупцем більше, ніж на 30 календарних днів проти строків, вказаних у відповідній Специфікації, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30% від загальної простроченої суми.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та умов договору позивач нарахував відповідачу за порушення виконання зобов'язань 13614 грн 25 коп. пені за період з 20.08.2014 року по 09.04.2015 р. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за увесь час прострочення виконання забов'язання та 40842 грн 75 коп. штрафу в розмірі 30 % від загальної простроченої суми.

Розрахунок даних сум пені та штрафу здійснено вірно. Судом перевірено.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 271779 грн 49 коп. основного боргу, 6331 грн 10 коп. 3% річних, 40842 грн 75 коп. штрафу, 13614 грн 25 коп. пені.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 4988 грн 91 коп. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з фермерського господарства «Сільське фермерське господарство «Вика» (75560, Херсонська обл., Генічеський район, смт. Новоолексіївка, вул. Космічна, 31, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргілл» (01601, м. Київ, вул. Мечникова 3, ідентифікаційний код 20010397) 271779 грн 49 коп. основного боргу, 6331 грн 10 коп. 3% річних, 40842 грн 75 коп. штрафу, 13614 грн 25 коп. пені та 4988 грн 91 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.04.2016 р.

Суддя Л.М. Немченко