ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2016 р.Справа № 916/3888/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів: Головея В.М., Ліпчанської Н.В.

(склад судової колегії змінено відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду № 202 від 25.04.2016 р. щодо повторного автоматичного розподілу справи у зв'язку з перебуванням судді Савицького Я.Ф. у відпустці)

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 27.04.2016 р.:

від позивача ОСОБА_1, директор; ОСОБА_2, довіреність

від відповідача ОСОБА_3, за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства „Силаум

на рішення господарського суду Одеської області від 01.02.2016 р.

по справі № 916/3888/14

за позовом: Приватного підприємства „Силаум

до відповідача: Державного підприємства „Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом

про стягнення 416 515,51 грн.,

У судовому засіданні 27.04.2016 р. згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Приватне підприємство „Силаум (далі також позивач, ПП „Силаум) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства „Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом (далі також відповідач, ДП „УкрНДІМФ, Інститут) про стягнення грошових коштів в сумі 413515,51 грн., з яких: 357589,00 грн. борг з повернення вкладу позивача до спільної діяльності, 15500,00 грн. сума розподіленого, але не виплаченого прибутку від спільної діяльності, 38428,15 грн. - інфляційні втрати, 4998,36 грн. - три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані припиненням договору про спільну діяльність у формі простого товариства № 01 від 04.01.2005 р. (з урахуванням додаткових угод) та відмовою відповідача, як відповідальної за здійснення спільної діяльності особи, від повернення позивачу його внеску та виплати отриманого від цієї діяльності прибутку.

У правове обґрунтування позову ПП „Силаум послалось на ст. ст. 509, 526, 531, 625 1130-1133, 1139, 1141 ЦК України, ст. 173, 174, 193 ГК України.

Ухвалою від 03.12.2014 р. місцевим господарським судом призначено по справі судову експертизу документів про економічну діяльність підприємств і організацій, проведення якої було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, у звязку з чим провадження по даній справі було зупинено.

29.05.2015 р. до господарського суду Одеської області надійшов висновок судово-економічної експертизи № 6509/6510, тому провадження по справі було поновлено ухвалою суду від 02.06.2015 р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.02.2016 р. у справі № 916/3888/14 (головуючий суддя Желєзна С.П., судді Малярчук І.А., Щавинська Ю.М.)

у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що на момент припинення спільної діяльності сторін остання була визнана збитковою самим позивачем, що свідчить про прийняття ним на себе частини боргів, що виникла з такої діяльності. Як зазначив суд, підписання з боку ПП „Силаум акту розподілу боргів спільної діяльності, а також непідтвердження матеріалами справи реальних результатів спільної діяльності сторін, свідчить про неможливість стягнення із Інституту як внеску позивача до спільної діяльності у вигляді грошових коштів, так і розподіленої, але не виплаченої суми прибутку. Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення внеску до спільної діяльності та частки розподіленого, але не виплаченого прибутку задоволенню не підлягають, як і не підлягають задоволенню вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки ці вимоги є похідними.

Не погодившись з рішенням суду, Приватне підприємство „Силаум звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. При цьому, скаржник послався на неправильне застосування судом норм матеріального права та неправильну правову оцінку правовідносин, що склалися між сторонами. Так, ПП „Силаум зазначив, зокрема, що суд неправильно застосував ст. 193 ГК України та ст. ст. 11, 509, 1131 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 01.02.2016 р. без змін.

30.03.2016 р. у засіданні суду апеляційної інстанції від ПП „Силаум надійшло клопотання про здійснення звукозапису судового процесу, тому, враховуючи відсутність можливості здійснювати фіксування судового процесу з підстави тимчасової непрацездатності системи, по справі було оголошено перерву до 27.04.2016 р.

11.04.2016 р. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерства інфраструктури України.

Дане клопотання відхилено судовою колегією, оскільки посилання ДП „УкрНДІМФ на те, що судове рішення в даній справі може вплинути на права або обов'язки Міністерства інфраструктури України, не доведено Інститутом у відповідності до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України.

У засіданнях суду апеляційної інстанції представники позивача та відповідача підтримали свої правові позиції щодо оскаржуваного рішення.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників позивача та відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в процесі перегляду справи апеляційним господарським судом, що 04.01.2005 р. між Науково-дослідним проектно-конструкторським інститутом морського флоту України (Інститут) та Товариством з обмеженою відповідальністю Економіко-правова компанія Силаум (Компанія) укладено договір про спільну діяльність у формі простого товариства № 01 (далі також Договір), за умовами якого сторони зобовязались спільно діяти без створення юридичної особи на підставі обєднання вкладів (просте товариство) для досягнення господарської мети отримання прибутку шляхом: виробництва та реалізації продукції виробничо-технічного призначення, товарів народного споживання; придбання у спільне користування обєктів основних фондів; співпраці в області реконструкції та модернізації інфраструктури спільного виробництва із задачами збільшення продуктивності праці, а також створення умов праці, що відповідають нормативно-технічним вимогам України. Сторони здійснюють спільну діяльність на території, що належить Інституту. Керівництво спільною діяльністю та порядок ведення спільних справ, виконання зобовязань по цьому договору покладається на Інститут. Координацію спільної діяльності здійснює Рада спільної діяльності, яка призначається спільним наказом сторін (пункти 1.1, 1.2, 2.1, 2.3 Договору).

Згідно положень п. 5.1 Договору Інститут та Компанія визначають вид та обсяг своїх вкладів у спільну діяльність, які здійснюються шляхом внесення коштів або майна, включаючи нематеріальні активи (далі майно), які безпосередньо використовуються у спільній діяльності. Перелік та вартість таких вкладів визначені в додатках № 1та № 2, які є невідємними частинами даного договору. Інститут вносить свій вклад майном на суму 1500000 грн. Компанія вносить свій склад грошовими коштами в сумі 1500000 грн.

Даний договір укладається на один рік від дати його реєстрації в податкових органах і автоматично пролонгується на наступний рік за умови виконання наступних зобовязань:

- відсутність заборгованості по заробітній платі персоналу, а також перед пенсійним фондом та іншими фондами при здійсненні спільної діяльності;

- отримання річного чистого прибутку від сумісної діяльності в розмірі, передбаченому техпромфінпланом (бюджетом) на відповідний рік, але не менше 150 тис. грн.

Продовження даного договору на кожний наступний рік здійснюється при виконанні вказаних у попередньому абзаці зобовязань (п. 14.1 Договору).

Додатками № 1 та № 2 до Договору сторонами було погоджено наступні внески сторін до спільної діяльності: Інститут вносить належне йому майно вартістю 1500000 грн., із точним визначенням відомостей про нього; Компанія вносить грошові кошти в сумі 1500000 грн.

18.08.2005 р. між Інститутом та Компанією було укладено додаткову угоду № 1 до Договору, у відповідності до умов якої було вирішено вважати недійсними додатки № 1 та № 3 до Договору з 01.09.2005 р. та вирішено вважати невідємною частиною Договору нові додатки № 5 та № 6 з 01.09.2005 р. При цьому, загальна вартість майна, що внесено Інститутом до спільної діяльності, не змінена.

Додатковою угодою № 2 від 12.10.2005 р. сторонами було викладено п. 14.1 Договору в наступній редакції:

« 14.1 Даний договір укладається на один рік з дати його реєстрації в податкових органах та автоматично продовжується на наступний рік за умови виконання наступних показників:

- відсутність заборгованості по заробітній платі персоналу, а також перед Пенсійним фондом та іншими фондами при здійсненні спільної діяльності;

- отримання прибутку від спільної діяльності за підсумками роботи за 12 місяців в розмірі не менше 30000 грн.

Продовження даного договору на кожний наступний рік здійснюється за рішенням сторін даного договору з урахуванням виконання вказаних у даному пункті показників.

Договір вступає в силу з моменту його реєстрації в податкових органах. Жодні зі сторін не повинна вчиняти ніяких дій, спрямованих на припинення дії даного договору на протязі одного року з моменту його реєстрації в податкових органах».

04.11.2005 р. між Інститутом, ТОВ „Економіко-правова компанія „Силаум (Компанія 1) та ПП „Силаум (Компанія 2) було укладено угоду про внесення змін до договору № 01 від 04.01.2005 р. про спільну діяльність, якою було передбачено включення Компанії 2 до складу учасників спільної діяльності, у звязку з чим, зокрема абзац 2 п. 5.1 Договору було викладено в наступній редакції: «Перелік та вартість вкладів учасників спільної діяльності визначені в додатках № 5 та № 7 до даного договору, які є невідємними частинами договору. Інститут вносить свій вклад майном на суму 1500000 грн. Компанія 1 вносить свій вклад грошовими коштами в сумі 1050000 грн. Компанія 2 вносить свій вклад грошовими коштами в сумі 450000 грн. За необхідності сторони можуть вносити узгоджені зміни в додатки № 5 та № 7 договору».

Додатковою угодою № 2 від 25.04.2006 р. сторонами внесено, зокрема, зміни до абз. 2 п. 5.1 Договору, а саме в абзаці другому пункту 5.1. договору цифри та слова: 1500000, 1050000 замінено цифрами та словами: 1364129 грн., 914129 грн. Також у цій додатковій угоді зазначено, що при необхідності сторони можуть вносити узгоджені зміни в додатки № 5 та 3 7 до договору.

У відповідності до додаткових угод № 4 від 03.08.2007 р. та № 5 від 05.10.2007 р. у звязку із вилученням Компанією-1 своїх вкладів в сумі 250,0 тис. грн. та 145,0 грн. були погоджені змінені розміри вкладів сторін та їх відсоткове значення до загальної вартості внесків у спільну діяльність.

18.12.2007 р., в звязку з виключенням зі складу учасників спільної діяльності ТОВ „Економіко-правова компанія „Силаум, між Інститутом та ПП „Силаум (Компанія) укладено угоду № 2/07 про внесення змін до договору № 01 від 04.01.2005 р., якою, зокрема було викладено абз. 2 п. 5.1 Договору в наступній редакції: «Перелік та вартість вкладу Інституту як учасника спільної діяльності визначені в додатку № 5 до даного договору, який є невідємною частиною договору. Інститут вносить свій вклад майном на суму 1364129 грн. Компанія вносить свій вклад грошовими коштами в сумі 450000 грн. За необхідності сторони можуть вносити узгоджені зміни в додаток № 5».

У додатковій угоді № 9 від 28.04.2011 р. сторони дійшли згоди про зменшення вкладу Інституту на 2659,0 грн. до суми 1361470 грн., що складає 75,2 %, та залишення грошового вкладу Компанії в сумі 450000 грн., що складає 24,8 %.

Додатковою угодою № 10 від 29.08.2011 р. сторони погодили залучення додаткових грошових коштів Інституту в розмірі 46584,00 грн., в результаті чого вклади учасників були перерозподілені наступним чином:

- Інститут 1361470 грн. (основні засоби) та 46584,00 грн. (грошові кошти) всього: 1408054 грн., що складає 75,8 %;

- Компанія 450000 грн., що складає 24,2 %.

Крім того, відповідно до додаткової угоди № 11 від 06.09.2011 р. сторони також погодили додаткове залучення грошових коштів Інституту на суму 46955,00 грн., у звязку з чим вклади учасників були перерозподілені наступним чином:

- Інститут 1361470 грн. (основні засоби) та 93539,00 грн. (грошові кошти) всього: 1455009 грн., що складає 76,4 %;

- Компанія 450000 грн., що складає 23,6 %.

28.03.2012 р. відбулось засідання учасників та ради спільної діяльності, на якому за результатами розгляду заяви ПП „Силаум про вихід зі складу учасників договору про спільну діяльність № 01 від 04.01.2005 р. було прийняте рішення, оформлене протоколом № 109/12, згідно якого:

1. У звязку із економічною неефективністю спільної діяльності та виходом із учасників спільної діяльності ПП „Силаум вважати договір про спільну діяльність у формі простого товариства № 01 від 04.01.2005 р. таким, що припинив свою дію з 01.04.2012 р.

2. Здійснити взаєморозрахунки між учасниками спільної діяльності щодо повернення ПП „Силаум внеску з урахуванням результатів діяльності у відповідності до чинного законодавства.

3. Здійснити процедуру припинення спільної діяльності шляхом її ліквідації за рішенням учасників договору про спільну діяльність у формі простого товариства № 01 від 04.01.2005 р. у звязку з економічною неефективністю подальшої спільної діяльності.

4. Господарські договори, що діють станом на 01.04.2012 р. та укладені в процесі спільної діяльності, переукладаються з Інститутом.

5. У строк до 05.04.2012 р. створити ліквідаційну комісію з ліквідації спільної діяльності, якій надати повноваження з управління спільною діяльністю та надати право на здійснення всіх необхідних дій, повязаних із ліквідацією спільної діяльності, у тому числі:

- здійснити інвентаризацію матеріальних активів, переданих у спільну діяльність та придбаних в період спільної діяльності;

- вжити необхідних заходів із закриття рахунків у банківських установах;

- здійснити заходи із зняття з обліку спільної діяльності в органах Державної податкової служби України Приморського району м. Одеси.

У звязку з економічною неефективністю спільної діяльності та виходом із учасників Договору ПП „Силаум 28.03.2012 р. сторонами було підписано угоду про припинення договору № 01 від 04.01.2005 р. про спільну діяльність у формі простого товариства.

Відповідно до наказу Інституту від 02.04.2012 р. № 13 було вирішено створити ліквідаційну комісію, із затвердженням її персонального складу, передати повноваження щодо управління спільною діяльністю ліквідаційній комісії і надати їй право на здійснення необхідних дій, повязаних з ліквідацією спільної діяльності, та провести ліквідацію спільної діяльності протягом трьох місяців, в тому числі із проведенням розрахунків із кредиторами та дебіторами спільної діяльності.

Листом від 25.11.2013 р. № НОМЕР_1 „Силаум звернулось до Інституту, в якому зазначило, зокрема про необхідність проведення розрахунків між учасниками спільної діяльності щодо повернення вкладу. Однак, оскільки з даним підприємством не було проведено розрахунків, що виникли з Договору, зокрема не повернуто його внесок за вирахуванням суми збитків в сумі 357589 грн. та не сплачено розподілений, але не виплачений прибуток за період 2007-2010 років на суму 15500 грн., ПП „Силаум звернулось до господарського суду з даним позовом.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

В силу п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

За приписами ст. 1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

В силу положень ст. 1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Згідно ст. 1133 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками.

Статтею 1141 ЦК України передбачено, що договір простого товариства припиняється у разі зокрема відмови учасника від подальшої участі у договорі простого товариства або розірвання договору на вимогу одного з учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників. У разі припинення договору простого товариства речі, передані у спільне володіння та (або) користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали, без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін. Поділ майна, що є у спільній власності учасників, і спільних прав вимоги, які виникли у них, здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями статті 1137 ЦК України встановлено, що порядок відшкодування витрат і збитків, пов'язаних із спільною діяльністю учасників, визначається за домовленістю між ними. У разі відсутності такої домовленості кожний учасник несе витрати та збитки пропорційно вартості його вкладу у спільне майно. Сторони відповідають солідарно за всіма зобовязаннями незалежно від підстав їх виникнення. З моменту припинення договору простого товариства сторони несуть солідарну відповідальність за невиконаними загальними зобовязаннями відносно третіх осіб.

Прибуток, одержаний учасниками договору простого товариства в результаті їх спільної діяльності, розподіляється пропорційно вартості вкладів учасників у спільне майно, якщо інше не встановлено договором простого товариства або іншою домовленістю учасників (ч. 1 ст. 1139 ЦК України).

З огляду на наведені норми закону та обставини справи місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що розмір вкладів учасників спільної діяльності, що виникла згідно умов договору № 01 від 04.01.2005 р., на момент вирішення питання про її припинення складав:

- Інститут майно (основні засоби) вартістю 1361470 грн. та грошові кошти в сумі 93539,00 грн., що складає 76,4 %;

- ПП „Силаум грошові кошти в сумі 450000 грн., що складає 23,6 %.

Як вище згадувалось, з метою визначення достовірності відомостей бухгалтерського обліку спільної діяльності сторін, ухвалою від 03.12.2014 р. господарським судом першої інстанції було призначено по даній справі судову експертизу документів про економічну діяльність підприємств і організацій, на вирішення якої були поставлені наступні питання:

1) Які фінансові результати спільної діяльності за договором про спільну діяльність від 04.01.2005 р. № 01 станом на 01.04.2012 р., в т.ч.:

- чи підтверджується документально заборгованість спільної діяльності з виплати заробітної плати? У якому розмірі?

- чи підтверджується документально заборгованість спільної діяльності з ВЕР? У якому розмірі?

- чи підтверджується документально заборгованість спільної діяльності перед контрагентами? У якому розмірі?

- чи підтверджується документально заборгованість спільної діяльності перед ДП „Науково-дослідним проектно-конструкторським інститутом морського флоту України з дослідним виробництвом? У якому розмірі?

2) Який розмір фінансових зобовязань спільної діяльності перед учасниками договору про спільну діяльність від 04.01.2005 р. № 01 зі сплати розподіленого прибутку за весь період спільної діяльності?

Згідно висновку № 6509/6510 від 30.04.2015 р. судової експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, проведеними дослідженнями по наданим документам, первинним документам та регістрам бухгалтерського обліку обґрунтувати фінансовий результат спільної діяльності, в т.ч. кредиторську заборгованість (з контрагентами) станом на 01.04.2012 р. в сумі 61 тис. грн., з оплати праці станом на 01.04.2012 р. в сумі 173 тис. грн., непокритий збиток в сумі 1231 тис. грн. як зазначено у даних балансу станом на 31.03.2014 р., заборгованість спільної діяльності перед ДП „УкрНДІМФ по договору СД № 01 від 04.01.2005 р., в т.ч. ВЕВ станом на 31.01.2012 р. в сумі 284801,33 грн., як зазначено в акті звірки розрахунків ДП „УКР НДІМФ та ДСД № 01 від 04.01.2005 р. станом на 31.01.2012 р. експерту не надається за можливе; проведеними дослідженнями по наданим матеріалам, а саме: бухгалтерській довідці основних показників роботи ДСД № 01 від 04.01.2005 р. за березень 2012 року, протоколів засідання ради по договору СД № 01 від 04.01.2005 р. фінансові зобовязання спільної діяльності по договору про спільну діяльність № 01 від 04.01.2005 р. зі сплати розподіленого прибутку перед ПП „Силаум за період 2005-2010 рр., при умові підтвердження бухгалтерської довідки за березень 2012 року відповідними бухгалтерськими документами склали в загальній сумі 30817 грн., в т.ч.:

- прибуток за 2005 рік 5117 грн. (без співставлення з даними бухгалтерської довідки за березень 2012 року);

- прибуток за 2006 рік у сумі 10200 грн. (без співставлення з даними бухгалтерської довідки за березень 2012 року);

- прибуток за 2007 рік 9,2 тис. грн.;

- прибуток за 2008 рік в сумі 4,5 тис. грн.;

- прибуток за 2009 рік 0,8 тис. грн.;

- прибуток за 2010 рік в сумі 1,0 тис. грн.

Відповідно до наданих протоколів засідання ради ДСД № 01 від 04.01.2005 р., № 16/06 від 09.02.2006 р., № 25/07 від 19.02.2007 р., № 46/08 від 09.04.2008 р., № 59/09 від 24.02.2009 р., № 75/10 від 12.02.2010 р., № 90/11 від 16.02.2011 р. затверджено розподіл прибутку ДП „Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом від спільної діяльності по договору СД № 01 від 04.01.2005 р. пропорційно частці в спільному внеску після оподаткування, а саме:

- за 2005 рік в сумі 19976 грн.;

- за 2006 рік 31200 грн.;

- за 2007 рік в сумі 28052 грн.;

- за 2008 рік 13690 грн.;

- за 2009 рік 2227,50 грн.;

- за 2010 рік в сумі 2990 грн.

Підтвердити документально, як обліковувався у бухгалтерському обліку розподіл прибутку по договору № 01 про спільну діяльність у формі простого товариства від 04.01.2005 р. по наданим документам не надається за можливе, так як документи на дослідження не надані у повному обсязі за період спільної діяльності.

Отже, вказаний висновок судової експертизи, як вірно зазначив місцевий господарський суд, свідчить про те, що матеріалами справи неможливо підтвердити точні фінансові показники спільної діяльності сторін, що виникла з договору № 01 від 04.01.2005 р., через відсутність для цього необхідних первинних бухгалтерських документів.

У засіданнях суду апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що для проведення вказаної судової експертизи Інститутом було надано всі наявні первинні бухгалтерські документи.

Відтак, у матеріалах даної справи відсутні документи, обовязковість складання яких випливає з рішення ради спільної діяльності, що оформлене протоколом № 109/12 від 28.03.2012 р., та наказу Інституту № 13 від 02.04.2012 р., на підставі яких можливо було б встановити точні фінансові результати вказаної діяльності. При цьому, в матеріалах справи наявний акт розподілення боргів станом на 01.04.2012 р., підписаний представниками обох сторін, з якого вбачається, що за рахунок ПП „Силаум відносяться борги спільної діяльності на суму 148088,88 грн.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджуються реальні результати спільної діяльності сторін.

ПП „Силаум в обґрунтування своїх позовних вимог не надано господарським судам першої та апеляційної інстанцій належних доказів на підтвердження реальних фінансових результатів спільної діяльності сторін, як того вимагають положення ст.ст. 32, 33 ГПК України.

За таких обставин, враховуючи також підписання ПП „Силаум акту розподілу боргів спільної діяльності, судова колегія цілком погоджується з висновком місцевого господарського суду про неможливість стягнення в даному випадку з Інституту як внеску позивача до спільної діяльності у вигляді грошових коштів, так і розподіленої, але не виплаченої суми прибутку, тому господарським судом Одеської області вірно відмовлено у задоволенні цих вимог позивача, а також вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки ці вимоги є похідними.

Доводи ПП „Силаум, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду про недоведеність позовних вимог даного підприємства.

З огляду на викладене, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101 103, 105 ГПК України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 01.02.2016 р. по справі № 916/3888/14 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 29.04.2016 р.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: В.М. Головей

Суддя: Н.В. Ліпчанська