ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016р. Справа№ 914/670/16

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства «Гарант-Успіх», м. Львів

про: стягнення 49 409,29 грн. заборгованості

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Зусько І.С.

Представники сторін:

від позивача: ФОП - ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

Позивачу роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. У судовому засіданні 10.05.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Гарант-Успіх» про стягнення 44319,75 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 14.03.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 22.03.2016 року. Ухвалою суду від 22.03.2016 року розгляд справи відкладено на 05.04.2016 року. Ухвалою суду від 05.04.2016 року витребувано від Львівської ОД АТ «Райфайзен Банк Аваль» запитувану інформацію, в судовому засіданні оголошено перерву до 26.04.2016 року.

18.04.2016 року через канцелярію суду на виконання вимог ухвали суду від 05.04.2016 року надійшла довідка (вх. № 16818/16) Львівської ОД АТ «Райфайзен Банк Аваль» щодо зарахування в грудні 2015 року на рахунок № 8 коштів від ТОВ «Західенергомонтаж» на користь ПП «Гарант-Успіх». Дана інформація прийнята судом до розгляду.

22.04.2016 року через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 2255/16) позивача про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з Приватного підприємства «Гарант-Успіх» на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 кошти в розмірі 49 409,29 грн. (сорок дев'ять тисяч чотириста дев'ять гривень двадцять дев'ять копійок). Дана заява прийнята судом до розгляду.

Ухвалою суду від 26.04.2016 року розгляд справи відкладено на 10.05.2016 року.

06.05.2016 року позивачем через канцелярію суду подано заяву вх.№2469/16 про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача кошти в розмірі 50840,06 грн., а саме: за Актом виконаних робіт від 04.11.2015 р. пеню в розмірі 3663,99 грн., 244,23 грн. 3 % річних, 829,45 грн. інфляційних втрат; за Актом виконаних робіт від 10.02.2016 р. борг в розмірі 41852,00 грн., 3582,13 грн. пені, 244,23 грн. 3 % річних, 418,52 грн. інфляційних втрат. Суд приймає заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням відповідачем умов Договору доручення №3 від 26.05.2014 р. в частині оплати наданих позивачем послуг згідно Акту виконаних робіт від 04.11.2015 р. та Акту виконаних робіт від 10.02.2016 р.

Позивач в судове засідання з'явився, вимоги попередніх ухвал суду виконав, позовні вимоги з урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення позовних вимог підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив. 10.05.2016 року на електронну адресу суду надійшло клопотання вх.№19813/16 відповідача про витребування в позивача оригіналів документів, що були долучені до заперечення на відзив відповідача та додаткові пояснення. Дане клопотання відхилено судом, оскільки позивачем надано оригінали витребуваних відповідачем документів для огляду в судовому засіданні. Також, на адресу суду надійшли клопотання (вх.№19816/16 від 10.05.2016 р.) про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника та клопотання (вх.№19817/16 від 10.05.2016 р.) про продовження строку розгляду спору. Суд відхиляє вказані клопотання як необґрунтовані та документально не підтверджені. Що стосується клопотання (вх.№19818/16 від 10.05.2016 р.) про витребування у Господарського суду Львівської області справи №914/4221/14, то суд звертає увагу відповідача, що він не позбавлений права та можливості знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії в порядку ст. 22 ГПК України. Відтак, дане клопотання також відхиляється судом.

Що стосується клопотання (вх.№1928/16 від 04.04.2016 р.) про призначення почеркознавчої експертизи, то останнє відхиляється з огляду на наступне. Вказане клопотання обґрунтовується тим, що як заявляє ОСОБА_4, складений між ПП «Гарант-Успіх» та ФОП ОСОБА_1 Договір доручення №3 від 26.05.2014 р. ним власноручно не підписувався, підпис, що проставлений у лівому нижньому куті навпроти напису «Я.В. Ілів» у розділі «Довіритель» (адреси та реквізити) є підробленим. Відтак, відповідач просить суд призначити судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання: «Чи виконано підпис у Договорі доручення №3 (на правові (юридичні консультативні) послуги від 26.05.2014 р., в розділі «Довіритель», графа «Директор», перед словами «Я.В. Ілів», колишнім директором Приватного підприємства «Гарант-Успіх» ОСОБА_4.

Суд звертає увагу відповідача, що предметом даного спору є стягнення заборгованості за договором. Відтак, проведення судової експертизи, про яку заявлено, не відноситься до предмету доказування у даній справі. Результат судової почеркознавчої експертизи не може бути застосованим при вирішенні спору щодо стягнення заборгованості за чинним Договором доручення (презумпція правомірності правочину). Відповідачем не наведено, яким чином питання виконання/підроблення підпису ОСОБА_4 у Договорі доручення № 3 від 26.05.2014 р. вплине на предмет доказування у даній справі про стягнення заборгованості за Договором, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову з підстав недійсності вказаного договору. В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача із позовом до позивача про визнання Договору доручення №3 від 26.05.2014 р. недійсним. З огляду на викладене, враховуючи тривалі відносини між сторонами на підставі вказаного доручення, а також вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання вказаного договору (на виконання умов договору 10.09.2014р. сторони підписали акт виконаних робіт, згідно якого позивач отримав 5000,00 грн. винагороди за надані послуги, що підтверджується долученою до матеріалів справи Довідкою АТ «УкрСиббанк» №57-2-17/0996 від 07.04.2016 р.), суд відхиляє клопотання (вх.№1928/16 від 04.04.2016 р.) про призначення почеркознавчої експертизи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

26.05.2014р. між Приватним підприємством «Гарант-Успіх» (Довіритель) та ФОП ОСОБА_1 (Повірений) укладено договір доручення №3 на правові (юридичні-консультативні) послуги (Договір), відповідно до п. 1.1 якого відповідач доручив, а позивач зобов'язувався від імені і за рахунок позивача вчинити юридичні дії щодо стягнення простроченої заборгованості з ТзОВ «Західенергомонтаж», до якого відповідач має право вимоги відповідно до чинного законодавства України.

Внаслідок вчинених позивачем дій в період з 26.05.2014р. по 26.11.2014р. ТзОВ «Західенергомонтаж» оплатило на користь відповідача 170 000,00 грн., що підтверджується копією довідки з банку про надходження коштів відповідачу, долученою до матеріалів справи.

На виконання умов договору 10.09.2014р. сторони підписали акт виконаних робіт, згідно якого позивач отримав 5000,00 грн. винагороди за надані послуги (наведене підтверджується долученою до матеріалів справи Довідкою АТ «УкрСиббанк» №57-2-17/0996 від 07.04.2016 р., згідно якої 12.09.2014 р. відповідач оплатив на користь позивача кошти в сумі 5000,00 грн.

04.11.2015р. позивач склав акт виконаних робіт та надіслав його відповідачу, який отримав вказаний акт 16.11.2015р., що підтверджується повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Згідно акта від 04.11.2014р. позивач має право отримати винагороду в розмірі 37500,00 грн.

Факт виконання позивачем своїх зобов'язань по договору підтверджується матеріалами справи, зокрема, актом виконаних робіт від 10.09.2014р. і долученими позивачем доказами. Акт виконаних робіт від 04.11.2015р., який був скерований позивачем, відповідачем не підписаний. Письмових заперечень чи зауважень щодо об'єму та вартості робіт виконаних позивачем відповідач суду не представив.

Підписання акту виконаних робіт від 10.09.2014р. свідчить про те, що сторони прийняли до виконання спірний договір, а відповідач визнав належне виконання позивачем свого зобов'язання. Отже, між сторонами не існує спору відносно виконання позивачем свого зобов'язання за договором доручення №3 на правові (юридичні-консультативні) послуги від 26.05.2014р.

Вказані вище обставини встановлені Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.02.2016 р. у справі №914/4378/15, яким позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Гарант-Успіх» задоволено, стягнуто з боржника на користь стягувача 37500,00 грн. основного боргу, 249,66 грн. 3% річних, 3659,42 грн. пені та 623,18 грн. судового збору. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 р. у справі №914/4378/15 Рішення господарського суду Львівської області від 23.02.2016р. у справі № 914/4378/15 залишено без змін.

Станом на день підписання цієї позовної заяви грошове зобов'язання відповідача не виконане, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовною вимогою про стягнення з відповідача донарахованих згідно Акту виконаних робіт від 04.11.2015 р. 3663,99 грн. пені, 249,71 грн. 3 % річних та 829,45 грн. інфляційних втрат за вирахуванням присудженого у справі №914/4378/15.

Також, на виконання умов Договору доручення №3 від 26.05.2014р. Довіритель звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Західенергомонтаж» про стягнення додаткового боргу. Як зазначив позивач, позов підготував та подав Повірений. Позовні вимоги обґрунтовувались простроченням Боржником виконання грошового зобов'язання перед Довірителем згідно Договору №05/10 від 05.10.2012 р.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.01.2015 р. у справі №914/4221/14 позовні вимоги частково задоволені, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західенергомонтаж» на користь Приватного підприємства «Гарант-Успіх» 136 169,20грн. інфляційних втрат, 28 782,15грн. 3% річних, 2456,64грн. пені та 3348,16грн. судового збору. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 року у справі №914/4221/14 Рішення Господарського суду Львівської області від 27.01.2015 р. у справі №914/4221/14 залишено без змін.

Участь у судових засіданнях брав ОСОБА_1

08.10.2015 р. Повірений діючи в інтересах Довірителя звернувся до ВДВС Яворівського РУЮ із Заявою про примусове виконання рішення щодо стягнення 170756,15 грн., що є сумою стягнутого додаткового боргу 167407,99 грн. та судового збору.

23.11.2015 р. Повірений надіслав до ВДВС Яворівського РУЮ заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Проте, прибувши через декілька днів до ВДВС, Держаний виконавець Гіра О.В. повідомила Повіреному про лист від Довірителя щодо скасування довіреності Повіреного, а відтак, відмовила Повіреному в ознайомленні з матеріалами. Державний виконавець надала Повіреному копію недатованої Заяви Довірителя, що адресована ВДВС Яворівського РУЮ. Довіритель повідомив Повіреного про свій правочин щодо скасування довіреності Повіреного значно пізніше ніж державного виконавця. 08.12.2015 р. Довіритель відправив поштове відправлення і 16.12.2015 р. Повірений отримав від Довірителя цю заяву про скасування довіреності.

Як зазначив позивач у позовній заяві, під час розгляду судом справи №914/4378/15 Повіреному стало відомо від Боржника про сплату 23.12.2015 р. боргу у розмірі 167407,99 грн. При цьому, Боржник відмовив Повіреному в наданні документального підтвердження здійснення цієї оплати.

Довіритель не повідомив Повіреного про здійснення оплати Боржником, чим порушив п.3.5. Договору доручення, згідно якого він зобов'язаний повідомляти Повіреного про всі відомі йому дії Боржника, зокрема: про всі зустрічі, телефонні переговори та інші контакти з Боржником та їх результати, які мають значення для виконання його доручення.

У зв'язку з наведеним, Повірений склав Акт виконаних робіт від 10.02.2016 р. про виплату винагороди в розмірі 41852,00 грн. 15.02.2016 р. Довіритель отримав цей Акт і у відповідь 17.02.2016 р. надіслав недатовану Претензію, згідно якої Довіритель не визнає цей Акт з підстав розгляду Господарським судом Львівської області справи №914/4378/15 щодо цього спору між сторонами. При цьому, Довіритель замовчує зміну обставин справи та отримання ним коштів від Боржника.

Як зазначив позивач у позовній заяві, 15.02.2016 р. Довіритель отримав Акт виконаних робіт від 10.02.2016 р. Згідно з п.4.3. Договору доручення Акт мав бути підписаним до 18.02.2016 р., а оплаченим до 25.02.2016 р. Оскільки Акт не оплачено вчасно, починаючи з 26.02.2016 р. має місце прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку розміру позовних вимог згідно Акту виконаних робіт від 10.02.2016 р., враховуючи прийняту судом заяву позивача про збільшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 41852,00 грн. основного боргу, 3582,13 грн. пені, 244,23 грн. 3 % річних, 418,52 грн. інфляційних втрат.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач у відзиві (вх.№14664/16 від 04.04.2016 р.) на позовну заяву зазначив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що свідчать про вчинення позивачем юридичних дій для стягнення простроченої заборгованості з ТзОВ «Західенергомонтаж», що в свою чергу свідчить про неналежне виконання позивачем своїх обов'язків передбачених Договором. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач не надав суду жодних доказів здійснення ТзОВ «Західенергомонтаж» на користь відповідача переказу коштів по рішенню суду у справі №914/4221/14. Крім того, на думку відповідача, аналізуючи положення Договору, можна дійти висновку, що Договором передбачено два акти. Один акт приймання-передачі виконаних робіт, що після підписання Сторонами є підставою для виплати винагороди позивачу, та другий акт (звіт) прийому передачі виконаних робіт, внаслідок ненадходження якого, вважається, що послуги надані своєчасно та належним чином. На дату складання відзиву відповідач не отримував від позивача акт (звіт) прийому передачі виконаних робіт, де чітко визначено які саме юридичні дії вчинив позивач.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення повністю з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з ст. 175 Господарського Кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов'язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно з ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Господарські зобов'язання між сторонами виникли на підставі Договору доручення №3 від 26.05.2014 р.

Статтею 1000 ЦК України передбачено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Згідно з частиною першою статті 1004 ЦК України, повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення; повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит; у цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Частиною першою статті 1006 названого Кодексу передбачено обов'язок повіреного повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення.

Відповідно до ст. 1002 ЦК України, повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 4 ст. 1007 ЦК України встановлено, що довіритель зобов'язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як свідчить зміст укладеного між сторонами договору, метою вчинення відповідачем певних дій (надання послуг) щодо стягнення простроченої заборгованості з ТзОВ «Західенергомонтаж», до якого відповідач має право вимоги відповідно до чинного законодавства України.

Позивач відповідно до п. 2.1 спірного договору зобов'язувався вчинити юридичні дії спрямовані на стягнення простроченої заборгованості, а відповідач згідно із п.3.1. договору - виплатити позивачу належну йому плату на умовах та в терміни, що обумовлені цим договором.

Чинним законодавством передбачено відшкодування повіреному витрат, пов'язаних з виконанням договору доручення, та право повіреного на плату за виконання свого зобов'язання за договором доручення.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 1007 ЦК України довіритель зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором, відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення.

Згідно із п.2.3 договору Повірений самостійно обирає необхідність і послідовність проведення тих чи інших заходів, зазначених у пункті 2.2., з метою виконання зобов'язань за цим Договором.

У п. 4.1-4.4 договору сторони узгодили, що за виконання дій, передбачених п.1.1 цього договору, встановлюється базова ставка для розрахунку в розмірі 25% від суми, що надійшла на рахунок відповідача. Заборгованістю, стягнутою за участю Повіреного, вважається сума грошових коштів, яка надійшла Довірителю на його рахунок від боржника як погашення його заборгованості перед Довірителем у період дії цього договору. Перерахування винагороди Повіреного здійснюється Довірителем протягом 5 (п'яти) банківських днів з дня підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, який підписується Довірителем протягом 3-х робочих днів з моменту отримання від Повіреного двох його примірників в оригіналі. В цей же строк Довіритель зобов'язується повернути Повіреному один примірник підписаного акту прийому-передачі виконаних робіт. В разі ненадходження від Довірителя протягом строку, зазначеному в цьому договорі підписаного акту (звіту) прийому-передачі виконаних робіт, вважається, що послуги надані своєчасно та належним чином, а Довіритель немає жодних претензій до такого акту.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи встановлені Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.02.2016 р. у справі №914/4378/15, яке залишене без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 р. у справі №914/4378/15, обставини справи, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 3663,99 грн. пені, 249,71 грн. 3 % річних та 829,45 грн. інфляційних втрат, нарахованих згідно Акту виконаних робіт від 04.11.2015 р. за вирахуванням присудженого у справі №914/4378/15.

Що стосується заявлених вимог про стягнення заборгованості за Актом виконаних робіт від 10.02.2016 р., то з матеріалів справи вбачається, що Довіритель звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Західенергомонтаж» про стягнення додаткового боргу. Як зазначив позивач, позов підготував та подав Повірений. Позовні вимоги обґрунтовувались простроченням Боржником виконання грошового зобов'язання перед Довірителем згідно Договору №05/10 від 05.10.2012 р.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.01.2015 р. у справі №914/4221/14 позовні вимоги частково задоволені, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західенергомонтаж» на користь Приватного підприємства «Гарант-Успіх» 136 169,20грн. інфляційних втрат, 28 782,15грн. 3% річних, 2456,64грн. пені та 3348,16грн. судового збору. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 року у справі №914/4221/14 Рішення Господарського суду Львівської області від 27.01.2015 р. у справі №914/4221/14 залишено без змін.

Участь у судових засіданнях брав ОСОБА_1

08.10.2015 р. Повірений діючи в інтересах Довірителя звернувся до ВДВС Яворівського РУЮ із Заявою про примусове виконання рішення щодо стягнення 170756,15 грн., що є сумою стягнутого додаткового боргу 167407,99 грн. та судового збору.

23.11.2015 р. Повірений надіслав до ВДВС Яворівського РУЮ заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, де двізнався про скасування довіреності Повіреного.

Довіритель повідомив Повіреного про свій правочин щодо скасування довіреності Повіреного значно пізніше ніж державного виконавця. 08.12.2015 р. Довіритель відправив поштове відправлення і 16.12.2015 р. Повірений отримав від Довірителя цю заяву про скасування довіреності.

Слід зазначити, що скасування довіреності Повіреного жодним чином не впливає на правовідносини між сторони на підставі Договору доручення №3 від 26.05.2014 р.

Як зазначив позивач у позовній заяві, під час розгляду судом справи №914/4378/15 Повіреному стало відомо від Боржника про сплату 23.12.2015 р. боргу у розмірі 167407,99 грн. При цьому, Боржник відмовив Повіреному в наданні документального підтвердження здійснення цієї оплати.

Довіритель не повідомив Повіреного про здійснення оплати Боржником, чим порушив п.3.5. Договору доручення, згідно якого він зобов'язаний повідомляти Повіреного про всі відомі йому дії Боржника, зокрема: про всі зустрічі, телефонні переговори та інші контакти з Боржником та їх результати, які мають значення для виконання його доручення.

У зв'язку з наведеним, Повірений склав Акт виконаних робіт від 10.02.2016 р. про виплату винагороди в розмірі 41852,00 грн. 15.02.2016 р. Довіритель отримав цей Акт і у відповідь 17.02.2016 р. надіслав недатовану Претензію, згідно якої Довіритель не визнає цей Акт з підстав розгляду Господарським судом Львівської області справи №914/4378/15 щодо цього спору між сторонами.

Як зазначив позивач у позовній заяві, 15.02.2016 р. Довіритель отримав Акт виконаних робіт від 10.02.2016 р. Згідно з п.4.3. Договору доручення Акт мав бути підписаним до 18.02.2016 р., а оплаченим до 25.02.2016 р. Оскільки Акт не оплачено вчасно, починаючи з 26.02.2016 р. має місце прострочення виконання грошового зобов'язання.

18.04.2016 року на адресу суду надійшла Довідка АТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо зарахування в 23.12.2015 року на рахунок НОМЕР_2 коштів від ТОВ «Західенергомонтаж» на користь ПП «Гарант-Успіх» грошових коштів в сумі 170756,15 грн., до якої долучено Витяг з виписки руху коштів О/РНОМЕР_2.

З огляду на викладене, суд не приймає до уваги заперечень відповідача про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що свідчать про вчинення позивачем юридичних дій для стягнення простроченої заборгованості з ТзОВ «Західенергомонтаж», а також доказів здійснення ТзОВ «Західенергомонтаж» на користь відповідача переказу коштів по рішенню суду у справі №914/4221/14. Спростовані матеріалами справи і твердження відповідача про неотримання від позивача акту (звіт) прийому передачі виконаних робіт.

У свою чергу, позивач довів факт порушення відповідачем зобов'язання щодо виплати у повному обсязі належної позивачу винагороди, а висновки та заперечення відповідача про те, що позивачем не вчинено дій, за які необхідно сплатити винагороду повіреному за договором є помилковими та не підтверджені належними доказами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 599 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.3. Договору доручення встановлено, що за порушення терміну, передбаченого п.4.3. цього Договору, Довіритель сплачує Повіреному пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення.

З огляду на викладене, враховуючи прийняту судом заяву позивача про збільшення позовних вимог, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості згідно Акту виконаних робіт від 10.02.2016 р., а саме: 41852,00 грн. основного боргу, 3582,13 грн. пені, 244,23 грн. 3 % річних, 418,52 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до положень ст. 49 ГПК України судовий збір у розмірі 1378,00 грн. слід покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Гарант-Успіх» (79044, м. Львів, вул. Навроцького, 4; ідентифікаційний код 35774770) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1):

- 3663,99 грн. пені, 244,23 грн. 3 % річних, 829,45 грн. інфляційних втрат за Актом виконаних робіт від 04.11.2015 р.;

- 41852,00 грн. основного боргу, 3582,13 грн. пені, 244,23 грн. 3 % річних, 418,52 грн. інфляційних втрат за Актом виконаних робіт від 10.02.2016 р.,

а також 1378,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.05.2016 р.

Суддя Кидисюк Р.А