ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 р. Справа №917/355/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування", вул. Герцена, 10, м. Київ 50,04050

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус", вул. Фрунзе, 225/Ветеринарна22, м. Полтава, Полтавська область,36000

про стягнення 21 050,00 грн. шкоди в порядку регресу

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: відсутні

від відповідача: відсутні

В судовому засіданні 12.05.2016 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про стягнення 21050,00 грн. - страхове відшкодування в порядку регресу.

Позивач в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час його проведення був повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 05.04.2016 року явка представника позивача була визнана судом не обов'язковою.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, поважності причин неявки суду не повідомив, вимог ухвали суду від 05.04.2016 року не виконав. Про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином (поштове повідомлення про вручення ухвали суду від 05.04.2016 року в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд двічі повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, строк розгляду справи, встановлений ГПК України, закінчується, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

В попередньому судовому засіданні представник позивача виклав зміст позовних вимог та просив суд їх задовольнити в повному обсязі

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

23 квітня 2014 року в місті Миколаєві на перехресті вулиць Морська та Пушкінська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів „Mercedes-BENZ", реєстраційний номер ВН 0097 СА, яким керував Хрипко Ігор Володимирович; та „Peugeot PARTNER", реєстраційний номер АІ 8732 СТ, яким керував Баранов Геннадій Миколайович.

Згідно довідки ДАІ (арк. с. 18-20) та постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 21.05.2014 року у справі № 521/6934/14-п (арк. с. 21) дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення Хрипко Ігорем Володимировичем п. 3.2.2. Правил дорожнього руху України.

Вищевказаною постановою Малиновського районного суду міста Одеси Хрипко І.В. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

10 лютого 2014 року між AT „ПРОСТО-страхування" (страховик, позивач) та ТОВ "Сервіс Солюшнз" (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № АТКП 1400001 з додатком (арк. с. 7-12), відповідно до якого застраховано автомобіль марки „Peugeot PARTNER", реєстраційний номер АІ 8732 СТ.

Страхувальник звернувся до страховика (позивача) із вимогою про виплату страхового відшкодування за страховий випадок, що стався 23.04.2014 року з автомобілем „Peugeot PARTNER", реєстраційний номер АІ 8732 СТ.

Згідно із звітом № 027/05-14 від 14.05.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля „Peugeot PARTNER", реєстраційний номер АІ 8732 СТ, становить 24 755,12 гривень, а вартість відновлювального ремонту - 51 046,24 гривень (арк. с. 22-26).

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 08.12.2014 року було складено Страховий акт № 97043 (арк. с. 48).

Позивачем (страховиком) на виконання умов договору страхування виплачено на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 21 050,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №32305 від 09.12.2014 року (арк. с. 49).

Таким чином, до позивача, на думку останнього, перейшло в межах вказаної суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу „Mercedes-BENZ", реєстраційний номер ВН 0097 СА, на момент ДТП була застрахована у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" (відповідач), згідно полісу № АЕ/1025371 (арк. с. 50). Згідно з даним Полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50 000,00 гривень.

На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду за з даним позовом і просить суд стягнути з відповідача 21050,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

При прийнятті рішення зі спору суд виходив з наступного.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв'язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування".

У відповідності до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В статті 9 Закону України Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Обставини даної справи свідчать про те, що позивачем згідно умов договору та відповідно до приписів чинного законодавства було виплачено страхувальнику страхове відшкодування на загальну суму21050,00 грн.

Статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Отже, системний аналіз положень Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу „Mercedes-BENZ", реєстраційний номер ВН 0097 СА, на момент ДТП була застрахована у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" (відповідач), згідно полісу № АЕ/1025371 (арк. с. 50) то відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм транспортного засобу „Mercedes-BENZ", реєстраційний номер ВН 0097 СА покладається на відповідача.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які вказані позивачем як підстава позову, не спростував, доказів сплати шкоди не надав, господарський суд приходить до висновку, що позов про стягнення 21050,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу підлягає задоволенню.

Судові витрати у даній справі, у відповідності до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43,49,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" (вул. Фрунзе,225/Ветеринарна,22 , м. Полтава, Полтавська область,36003, ідентифікаційний код 31201694) на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" (вул. Герцена, 10, м. Київ 50,04050, п/р 265082212 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805, ідентифікаційний код 24745673) 21 050,00 грн. страхового відшкодування, 1378,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.05.2016 року

Суддя Тимощенко О.М.