РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016Справа №910/4532/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Артус-79»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пареті»

про стягнення заборгованості в розмірі 73 289,64 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Гаджук П.П., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Артус-79» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пареті» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 140807,94 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.03.2016 було порушено провадження у справі № 910/4532/16, розгляд справи призначено на 13.04.2016.

08.04.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

12.04.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 13.04.2016 представники сторін з'явились.

У судовому засіданні 13.04.2016 судом було оголошено перерву до 21.04.2016.

20.04.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

21.04.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано письмові пояснення.

У судове засідання 21.04.2016 представник позивача не з'явився, представник відповідача з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні 21.04.2016 заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність її прийняття, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом встановлено, що подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому суд розглядає справу № 910/4532/16 з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

У судовому засіданні 21.04.2016 представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пареті» (далі - відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Артус-79» (далі - підрядник, позивач) було укладено Договір № 10/08-2015 (далі - Договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе обов'язок власними і залученими силами та засобами виконати ремонтно-будівельні роботи з утеплення фасаду на об'єкті «Середня загальноосвітня школа № 141 за адресою: м. Київ, бульвар Давидова, будинок 5» в Дніпровському районі міста Києва на викладених нижче умовах в кількості та якості, відповідно вказаних в Додатку № 1 (Договірна ціна) та згідно затверджених термінів виконання, вказаних в Додатку № 2 (Графік виконаних робіт) згідно Договору.

Загальна кількість виконуваних робіт по Договору вказується в Додатку № 1 і визначається Актами виконаних робіт (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору ціни вказуються в Додатку № 1 до Договору, який являється невід'ємною частиною Договору і приймаються на умовах «DDU - Україна, м. Київ, вул. Давидова, 5».

Згідно з п. 3.2 та п. 3.3 Договору попередня вартість даного Договору визначається сумарною вартістю Додатків до Договору. Фактична вартість Договору являється сумарною вартістю актів виконаних робіт. Загальна вартість Договору може бути змінена у випадках:

- за взаємною домовленістю сторін у випадку зміни об'ємів робіт;

- при змінах в податковому законодавстві України, які впливають на структуру ціни виробів, в період дії Договору (зміні належать тільки та частина суми Договору, яка не була виплачена на дату змін в законодавстві).

Зміни вартості договору оформлюються Додатковою угодою, яка являється невід'ємною частиною Договору, та підписується кожною з сторін.

Згідно з п. 4.2 Договору порядок розрахунків між сторонами проводиться таким чином:

- подальший розрахунок замовник проводить за проміжні Акти прийому-передачі робіт (на підставі фактично виконаного обсягу робіт);

- остаточний розрахунок за виконані роботи згідно Договору здійснюється замовником протягом 3 (трьох) днів з моменту завершення виконаних робіт на об'єкті та підписання сторонами останнього Акту прийому-передачі виконаних робіт.

Пунктом 6.4.2 Договору визначено право підрядника ініціювати внесення змін до цього Договору шляхом направлення письмової пропозиції замовнику одночасно із примірником проекту додаткової угоди про внесення змін до цього Договору.

Відповідно до п. 11.1 Договору будь-які зміни та доповнення до даного Договору мають силу лише в тому випадку, якщо вони оформлені в письмовому вигляді і підписані обома сторонами.

З Додатку № 1 до Договору вбачається, що сторонами узгоджено вид робіт та загальну вартість робіт, яка складає 97 518,30 грн.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2015 сторонами було підписано Акт приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2015 року.

Як зазначає позивач, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, починаючи з 02.03.2016 відповідачем було сплачено 97 518,30 грн, що є вартістю виконаних робіт відповідно до Акту приймання виконаних підрядних робіт № 1 від 31.08.2015, проте не сплачено вартість виконаних робіт за Актом приймання виконаних підрядних робіт № 2 в розмірі 58 075,93 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає про те, що сторонами не вносились зміни до Договору, додаткові роботи не погоджувались сторонами у встановленому Договором порядку, а отже ціна Договору відповідно до Додатку № 1 є незмінною та становить 97 518,30 грн, яку і оплатив відповідач.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ст. 843 ЦК України).

Згідно з статтею 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 844 Цивільного кодексу України кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2015 сторонами було підписано Акт приймання виконаних підрядних робіт № 1, відповідно до якого підрядником було виконано роботи у обсязі та за вартістю, визначених в Додатку № 1 до Договору, тобто за твердим кошторисом.

В подальшому, відповідачем з простроченням виконання свого грошового зобов'язання, було сплачено згідно платіжного доручення № 1518 від 02.03.2016 - 30 000,00 грн, згідно платіжного доручення № 1525 від 10.03.2016 - 15 000,00 грн, згідно платіжного доручення № 1526 від 11.03.2016 - 15 000,00 грн, згідно платіжного доручення № 1529 від 18.03.2016 - 10 000,00 грн та згідно платіжного доручення № 1531 від 08.04.2016.

На підтвердження виконання додаткових робіт на суму 58 075,93 грн, позивачем подано суду для долучення до матеріалів справи Додаткову угоду № 1 до Договору від 20.08.2015 та Акт приймання виконаних підрядних робіт № 2.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 844 ЦК України зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв'язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов'язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Відповідно до умов Договору зміна вартості робіт оформлюється Додатковою угодою, яка являється невід'ємною частиною Договору, та підписується кожною з сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Проте, як вбачається з наявної в матеріалах справи Додаткової угоди № 1 до Договору, вона не підписана відповідачем, а відтак сторонами не вносились зміни до Договору в частині вартості робіт, протилежного сторонами не доведено.

Крім того, відповідачем не було підписано Акт приймання виконаних будівельних робіт № 2.

Більше того, роботи, які за доводами позивача виконані та підтверджуються Актом приймання виконаних будівельних робіт № 2, не передбачені Договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання, згідно зі ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачем не доведено суду належними доказами факту погодження відповідачем обсягу та вартості додаткових робіт, зазначених в Акті приймання виконаних будівельних робіт № 2, в порядку, визначеному Договором, враховуючи те, що заявлена сума заборгованості не відповідає визначеному сторонами твердому кошторису та, відповідно, умовам Договору, а також оскільки відповідач заперечує проти виконання позивачем вказаних робіт, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу за Договором, що фактично становить вартість робіт за вказаним актом, задоволенню не підлягають.

Крім основної суми заборгованості, позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 7 195,80 грн, 3% річних в розмірі 2 158,74 грн та інфляційні втрати в розмірі 5 859,17 грн.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2 Договору за несвоєчасну оплату належним чином виконаних ремонтно-будівельних робіт, замовник виплачує підряднику пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Судом здійснено перерахунок суми пені, з урахуванням доведеного позивачем належними доказами розміру заборгованості відповідача за Договором, яка була сплачена позивачу з простроченням, у зв'язку з чим позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 4 809,12 грн пені.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перераховано заявлені позивачем до стягнення суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат, з урахуванням вищенаведених обставин, та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 442,74 грн трьох відсотків річних та 4 528,58 грн інфляційних втрат.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором, з урахуванням пені, 3 % річних та інфляційних втрат, в загальному розмірі 73 289,64 грн підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 780,44 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пареті» (02081, м. Київ, вулиця Анни Ахматової, будинок 50, офіс 107; ідентифікаційний код: 39141486) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артус-79» (04070, м. Київ, вулиця Набережно-Хрещатицька, будинок 14; ідентифікаційний код: 39533619) 3% річних в розмірі 1 442 (одна тисяча чотириста сорок дві) грн 74 коп., інфляційні втрати в розмірі 4 528 (чотири тисячі п'ятсот двадцять вісім) грн 58 коп. та пеню в розмірі 4 809 (чотири тисячі вісімсот дев'ять) грн 12 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пареті» (02081, м. Київ, вулиця Анни Ахматової, будинок 50, офіс 107; ідентифікаційний код: 39141486) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артус-79» (04070, м. Київ, вулиця Набережно-Хрещатицька, будинок 14; ідентифікаційний код: 39533619) витрати по сплаті судового збору в розмірі 202 (двісті дві) грн 70 коп.

Повне рішення складено 27.04.2016.

Суддя О.В. Нечай