УХВАЛА

11.05.2016Справа № 910/896/14
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто - Лайн»

про відстрочку виконання рішення суду у справі № 910/896/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк»

до 1) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто - Лайн»

про стягнення 120653 доларів 56 центи США.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Лісовський С.В. (представник за довіреністю);

від відповідача-1 - ОСОБА_1;

від відповідача-2 (заявника) - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва надійшла указана заява, яка була визнана судом такою, що відповідає вимогам ст. 121 ГПК України та прийнята до розгляду.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, заслухавши пояснення присутніх представників сторін (заявник свого представника у засідання не направив), всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини та об'єктивно оцінивши надані сторонами докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви по суті, суд встановив наступне.

Господарський суд на підставі ст. 121 ГПК України, має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.

Як убачається з наведеного обґрунтування поданої заяви про відстрочку виконання рішення суду, Відповідач-2 має намір та бажання виконати рішення суду в добровільному порядку, але неспроможний відразу виконати рішення в повному обсязі та просить відстрочити виконання на рік.

Підставами для відстрочки Відповідач-2 наводить ті обставини, що наразі постановою державного виконавця на його рахунки накладено арешт, а кошти на рахунках відсутні, про що свідчать відповіді з банківських установ (додані до заяви), але Відповідач-2 очікує на надходження коштів за надані послуги, зокрема по договору з Управлінням соцзахисту населення в сумі 222700,97 грн.

При цьому, Відповідач-2 вказує на падіння прибутків підприємства, зокрема на початок 2016 року, що підтверджує касовими книгами (копії додана до заяви), і також на наявність несплачених податкових зобов'язань до державного бюджету (копії додані до заяви). Також Відповідач-2 посилається, що наразі скасовано рішення про визнання Відповідача-2 переможцем конкурсу з надання послуг перевезення, яке оскаржується ним у суді, та після виграшу в суді Відповідач-2 планує також отримати прибуток з надання цих послуг перевезень. Загалом Відповідач-2 вказує, що наразі підприємство перебуває у такому складному фінансовому становищі, що за відсутності відстрочки, може негативно відобразитись на розмірі та своєчасності виплати заробітної плати та інших обов'язкових платежів, що зачіпає інтереси не лише підприємства, а і його працівників.

Суд дослідив обґрунтування заяви Відповідача та ставиться до них критично з огляду на наступне.

За приписами ст. 121 ГПК України, саме доведення заявником (у даному випадку - Відповідачем) конкретних, виключних обставини, що ускладнюють виконання рішення суду у даній справі або роблять неможливим таке виконання у визначений в рішенні строк, може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Ті обставини, що Відповідач-2 має складнощі у здійсненні господарської діяльності, яку здійснює самостійно, на власний розсуд та ризик, а також, що має заборгованість, не є винятковими та/або конкретними обставинами, що ускладнюють виконання рішення суду у даній конкретній справі та роблять неможливим таке виконання у визначений рішенням строк, і заявником не доведено суду протилежного.

Надані касові книги також не доводять його неспроможності саме на даний час виконати рішення суду.

Питання вжиття Відповідачем-2 заходів щодо стягнення заборгованості є питаннями його внутрішньої господарської діяльності, та інтенсивність вжиття таких заходів є власними рішеннями Відповідача-2, який обізнаний про необхідність погашення ним боргу перед Позивачем.

Відповідачем-2 також не надано письмових доказів в обґрунтування строку відстрочки, тобто не доведено перед судом, які прибутки та за рахунок чого Відповідач-2 планує отримати щоб погасили заборгованість повністю саме на протязі заявленого ним строку відстрочки, які заходи ним для цього вживаються та планується вжити, тобто не доведено обгрунтованість заявленого строку відстрочки.

При цьому суд враховує майнові інтереси сторін, та констатує порушення майнових інтересів Позивача, які виявляються у невиконанні рішення суду належним чином та протягом розумного строку, що з огляду на наявність інфляційних процесів у економіці держави призводить до знецінення грошових коштів, які присуджені Позивачу.

Натомість, дослідивши майнові інтереси Відповідача-2, суд зазначає про недоведеність ним конкретних виключних обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі. Також є недоведеним вкрай скрутний фінансовий стан Відповідача-2 та загроза його підприємству банкрутством у випадку без відстрочки виконання рішення суду у даній справі, а одні лише відомості про результати господарської діяльності підприємства у певному періоді, з не таким високим прибутком як раніше, неможливість виконання рішення суду не доводять.

Щодо вини Відповідача-2 у виникненні даного спору, то суд зазначає, що в даному випадку Відповідачем-2 не спростовано його вину як у виникненні спору, так і в допущенні невиконання рішення суду у даній справі.

Також судом враховано, що Позивач проти відстрочення виконання рішення суду категорично заперечував.

Отже, суд дійшов висновку про недоведеність Відповідачем-2 конкретних, виключних обставини, що ускладнюють виконання рішення суду у даній справі або роблять неможливим таке виконання у визначений в рішенні строк, тому підстави для задоволення поданої Відповідачем-2 заяви про відстрочку виконання рішення у суду відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 121 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто - Лайн» про відстрочку виконання рішення суду у справі №910/896/14 відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Сташків Р.Б.