ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.05.16р. Справа № 904/1159/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА", м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОГАЗСТРОЙ", м. Кривий Ріг. Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 16 543,12 грн. за договором про надання послуг

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, представник - дов. б/н від 04.04.2016р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОГАЗСТРОЙ" заборгованості за договором № 72160 від 30.03.2015р. про надання послуг з організації перевезення відправлень у сумі основного боргу 12 188,74 грн., пені 2 641,56 грн., 30% річних 1 712,82 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за укладеним між Позивачем та Відповідачем договором щодо своєчасної та повної оплати вартості наданих послуг.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладенні у позовній заяві, у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с. 54,55). В ході розгляду справи відповідач надав відзив на позов в якому проти позову заперечив та зазначив, що у відповідності наказу про призначення директора від 25.03.2015р. керівником юридичної особи відповідача є ОСОБА_2. Укладаючи договір, керівник діяв від імені та в інтересах юридичної особи відповідача. Всі послуги які отримав відповідач від позивача на користь та за замовленням підприємства, було вчасно сплачено.

Також відповідач зазначив, що на цей час ним не встановлено хто саме користувався послугами позивача, ким та на підставі яких документів було підписано зазначені у позові акти. Позивачем не надано жодних доказів підтвердження повноважень осіб підписавши зазначені акти.

Крім того відповідач зазначає, що з наданої позивачем інформації вбачається, що всупереч нормам договору, укладеного за типовою формою розробленою позивачем, послуги за вказаними атами надавалися до 10 вересня 2015р.

21.03.2016р. у судовому засіданні оголошено перерву до 11.04.2016р.

Ухвалами суду від 11.04.2016р. продовжено строк розгляду справи до 10.05.2016р. та відкладено розгляду справи на 04.05.2016р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

У судовому засіданні 04.05.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю НОВА ПОШТА (далі - Позивач, Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю ТЕПЛОГАЗСТРОЙ (далі - Відповідач, Замовник) укладено договір № 72160 про надання послуг з організації перевезення відправлень (далі - Договір).

Експедитор зобовязаний за плату та за рахунок Замовника організувати перевезення відправлення та надання комплексу послуг, повязаних із перевезенням відправлення (надалі за текстом послуги), а Замовник зобовязується їх прийняти й оплати на умовах, визначених договором (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору Експедитор надав Замовнику послуги на умовах цього договору та згідно з Умовами, затвердженими Експедитором.

За надані експедитором послуги Замовник сплачує Експедитору винагороду згідно з чинними тарифами Експедитора, розміщеними на офіційному сайті Експедитора novaposhta.ua. (п. 2.3. Договору).

Згідно п. 2.5. Договору приймання Експедитором відправлення для надання послуг, визначених цим договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про відправника, інформація про одержувача, кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, інформація про додаткові послуги.

Експедитор зобовязаний організувати приймання відправлення для надання послуг за адресою, вказаною Замовником, або через мережу відділень Експедитора (п. 3.1.1, Договору).

Експедитор має право отримати винагороду за надані послуги на умовах, що визначені договором (п. 3.2.1. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору оплата вартості наданих Експедитором послуг відбувається за чинними тарифами Експедитора шляхом перерахування Замовником на поточний рахунок Експедитора кошти у розмірі 100% вартості наданих послуг упродовж 2 (двох) банківських днів після виконання замовлення на підставі актів наданих послуг Експедитора.

Згідно п. 5.2. Договору Експедитор складає акти наданих послуг на підставі фактично наданих послуг і надсилає Замовнику підписані та скріплені печаткою акти наданих послуг у двох примірниках для підписання Замовником.

Цей договорі набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє протягом 1 року з дати підписання, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань згідно з цим договором (п. 8.1. Договору).

Як зазначив у своєму позові позивач, зобов'язання за вказаним договором він виконав у повному обсязі на загальну суму 12 188,74 грн., що підтверджується Актами здачі-приймання робіт (наданих послуг): № НП/14-006038 від 31.07.2015р. на суму 4 549,50 грн., № НП/14-007033 від 20.08.2015р. на суму 1 939,58 грн., № НП/14-007348 від 31.08.2015р. на суму 4 666,66 грн., №НП/14-007921 від 10.09.2015р. на суму 1 033,00 грн. (а.с. 20-23), які підписані повноваженими представника сторін без заперечень та скріплені печатками сторін; податковими накладними (а.с. 57-67); експрес-накладними (а.с. 68, 70-71, 73, 75, 77, 79-81, 83-84, 86, 88, 90, 92-93, 95, 97, 99-102, 104, 106, 108, 110, 112, 114,116-118), товар по яким видавався за листали відповідача (а.с. 69, 72, 74, 76, 78, 82, 85, 87, 89, 91, 94, 96, 98, 103, 105, 107, 109, 111, 113, 115, 119).

Відповідач за надані послуги не розрахувався, у звязку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 12 188,74 грн., що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи та надані сторонами документи, суд прийшов до висновку про задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до Господарського Кодексу України, на підставі господарсько-договірних відносин між сторонами виникли майнові господарсько-договірні зобов'язання.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

Згідно ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з перевезення вантажу за договором № 72160 про надання послуг організації перевезення відправлень від 30.03.2015 року.

Перевезення вантажу будь яким видом транспорту складається з трьох елементів: навантаження, переміщення та вивантаження вантажу, основним з яких є саме перевезення вантажу, що здійснюється на підставі окремого договору, правове регулювання якого у загальній формі закріплено в главі 64 Цивільного кодексу України та главою 32 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 931 Цивільного кодексу України регулює порядок плати за договором транспортного експедирування і визначає, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Частиною першою статті 916 Цивільного кодексу України також передбачено, що за перевезення вантажу стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Частина друга статті 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлює, що клієнт зобовязаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Статтями 930, 932 ЦК України встановлено, що договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно із ст.ст. 610, 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія з вимогою оплатити суму боргу у 7 денний термін з дати отримання даної претензії (а.с. 24).

Направлення зазначеної претензії підтверджується експрес-накладною (а.с. 24 на звороті).

З врахуванням викладеного, вимоги Позивача в частині стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та не спростовані Відповідачем, у звязку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 12 188,74 грн.

Крім основного боргу Позивач просить стягнути з Відповідача пеню у сумі 2 641,56 грн. та 30 % річних у сумі 1 712,82 грн. за період з 05.08.2015р. по 09.02.2016р.

Згідно п. 6.3.1. Договору за несвоєчасну та/або неповну оплату наданих Експедитором послуг Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу та 30% річних від суми заборгованості. Строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань є більшим, ніж це передбачено ч. 6 ст. 232 ГПК, і становить 1 рік від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до частини першої статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Перевіривши розрахунки надані Позивачем, судом встановлено, що пеня у сумі 2 641,56 грн. за період з 05.08.2015р. по 09.02.2016р. нарахована вірно та підлягає до стягнення.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

30% річних за період з 05.08.2015р. по 09.02.2016р. підлягають до стягнення у сумі 1 712,82 грн.

Заперечення відповідача судом не приймаються на підставі наступного.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Вимоги, що предявляються до доказів визначені ст.34 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, відповідач, всупереч вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження та обґрунтування своїх заперечень, викладених у відзиві на позов.

Водночас, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог надав пояснення, в яких зазначив, що ним вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору, а саме: направлялася претензія від 15.12.2015р., відповіді на яку відповідач не надав.. Крім того, протягом 6 місяців з моменту пред'явлення претензії позивачем відповідач не вжив жодних заходів ні з метою погашення заборгованості, ні з метою виявлення, начебто, невстановлених осіб, які від імені відповідача підписували первинні бухгалтерські документи. Відповідач не звертався із приводу вказаних подій ні до правоохоронних органів, ні до позивача.

При цьому, факт належного виконання позивачем своїх зобов'язань за спірним договором підтверджується в тому числі, податковими накладеними, на підставі яких відповідачем сформовано податковий кредит, а також експрес-накладними, та листами відповідача про видачу вантажу, підписані директором відповідача (а.с. 57-119).

Враховуючи викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 12 188, 74 грн., пені 2 641,56 грн., 30% річних 1 712,82 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕПЛОГАЗСТРОЙ (50011, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дмитра Донського, буд. 25А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю НОВА ПОШТА (36039, м. Полтава, вул. Фрунзе, 57, ) основний борг у сумі 12 188, 74 грн. (дванадцять тисяч сто вісімдесят вісім грн. 74 коп. ), пеню 2 641,56 грн. (дві тисячі шістсот сорок одна грн. 56 грн.), 30% річних 1 712,82 грн. (одна тисяча сімсот дванадцять грн. 82 коп.) та витрат по сплаті судового збору у сумі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.), про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 05.05.2016р.

Суддя ОСОБА_3