ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 травня 2016 року Справа № 904/7229/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е., Ємельянова А.С., Корнілової Ж.О.,
розглянувши матеріали касаційної скарги ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.02.2016
у справі№904/7229/14
за позовомПАТ "НАК "Нафтогаз України"
доПАТ "Теплогенерація"
простягнення заборгованості
В С Т А Н О В И В :

Подана повторно касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХП1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.111 ГПК України до касаційної скарги повинні додаватися докази сплати судового збору.

Згідно приписів пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015р.) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на час подання позову, тобто станом на 17.09.2015р.) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як вбачається з матеріалів справи, загальний розмір позовних вимог майнового характеру складає 5084320,43 грн., тому 1,5% ціни позову становить 76264,80 грн., що не перевищує 150 розмірів мінімальних заробітних плат (150х1218грн.=182700грн.).

Відтак, враховуючи приписи пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015р.), в сукупності сума судового збору, яка підлягає до сплати при поданні касаційної скарги, має становити 91517,76 грн. (76264,80х1,2).

Однак, згідно платіжного доручення від 23.02.2016 №4001484, доданого до касаційної скарги, заявником судовий збір сплачено частково, в розмірі 87696 грн., тобто недоплату судового збору позивачем не усунуто по теперішній час.

Наведеним вище спростовуються безпідставні твердження заявника про відсутність його обов'язку сплачувати судовий збір за новими ставками з причин подання позову у вересні 2015 року, які (твердження) вочевидь не відповідають змісту пп.1,5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015р., чинній на час подання позову, тобто станом на 17.09.2015р.). При цьому, сама по собі сплата судового збору при поданні позову в меншому розмірі, ніж передбачено законом, не звільняє скаржника від обов'язку сплатити судовий збір у встановленому розмірі при поданні касаційної скарги, так як з метою правильного розрахунку суми судового збору повинно братися до уваги пропорційне співвідношення від ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не від фактично сплаченої позивачем суми судового збору.

Разом з тим, стосовно заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Застосування цього строку є обов'язковим для всіх учасників судового процесу, в тому числі і для господарського суду.

Постанову прийнято Дніпропетровським апеляційним господарським судом 17.02.2016р. і надіслано сторонам 18.02.2016р., тобто з дотриманням вимог ч.4 ст.105 ГПК України, що вбачається з відмітки апеляційного суду на звороті останньої сторінки постанови (а.с.52 том 2) та не заперечується скаржником.

Однак, повторно касаційну скаргу подано заявником лише 17.04.2016р., тобто зі значним пропуском встановленого процесуального строку, перебіг якого закінчився 09.03.2016р.

Відповідно до ч.1 ст.53 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску строку поважною.

Отже, відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду виходячи з встановлення поважності причин пропуску строку. Поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Наявне клопотання позивача, яке вміщене в касаційній скарзі, мотивоване передусім посиланням на п.5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір", за результатами тлумачення змісту якого скаржник вважає вірним сплачений ним при поданні первісної касаційної скарги розмір судового збору (87696 грн.), який був обчислений пропорційно до загальної суми судового збору (73080 грн.), сплаченого при поданні позову згідно платіжного доручення №2008940 від 10.09.2015.

Колегія не може прийняти до уваги недоречне посилання заявника на п.5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір", в якому роз'яснено, що розмір судового збору у випадку подання апеляційних чи касаційних скарг у справах, судовий збір за подання позову в яких було сплачено до 01.09.2015р., розраховується виходячи з суми судового збору, підлягаючого до сплати при поданні позову. Цей розмір не підлягає перерахунку відповідно до нових ставок, визначених Законом ((зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 №484-VІІІ)).

Таким чином, пункт 5 Інформаційного листа ВГСУ від 12.11.2015 №01-06/2093/15 жодним чином не стосується даного випадку, пов'язаного з попередньою сплатою позивачем судового збору при подачі позовної заяви 10.09.2015р., тобто вже після 01.09.2015р.

Крім того, як вбачається зі змісту клопотання, на підтвердження поважності причин пропуску 20-денного процесуального строку заявник посилається на звернення з первісною касаційною скаргою в межах цього строку та її подальше повернення ухвалою Вищого господарського суду України від 01.04.2016 у зв'язку з недоплатою судового збору.

Виходячи зі змісту ст.ст.52,110 ГПК України недотримання порядку подання касаційної скарги, строку її подання, неподання доказів підписання скарги уповноваженою особою, ненадіслання копії скарги сторонам по справі, незазначення суті порушення або неправильного застосування норма матеріального чи процесуального права, так само як і неподання доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі у цей обмежений процесуальним законом часовий період не зупиняють перебігу вказаного строку. В зв'язку з цим, скарга вважається фактично поданою лише за умов її належного оформлення, тобто в будь-який можливий момент після усунення недоліків, передбачених п.п.1-6 ч.1 ст.1113 ГПК України.

Відтак, наявна реалізація заявником права на повторне звернення з касаційною скаргою, передбаченого ч.3 ст.1113 ГПК України, не тягне автоматичного визнання причин пропуску процесуального строку поважними та його відновлення.

За таких обставин, колегія не приймає до уваги наведене у клопотанні обґрунтування підстав для поновлення пропущеного процесуального строку безпідставним довільним тлумаченням та посиланням на початкове звернення з касаційною скаргою протягом встановленого строку, оскільки, в дійсності, пропуск строку стався не з поважних причин в розумінні ст.53 ГПК України, а передусім внаслідок попереднього порушення заявником норм процесуального закону, дотримання яких є обов'язковим для всіх учасників господарського процесу і залежить виключно від добросовісності скаржника та його обізнаності з чинним законодавством України. Підтвердженням цього є чинна ухвала Вищого господарського суду України від 01.04.2016, якою первісну касаційну скаргу було правомірно повернуто без розгляду у зв'язку з допущеним заявником порушенням норм процесуального закону.

Відповідно до ч.2 ст.110 ГПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про повернення касаційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Згідно з п.5 ч.1 ст.1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

За таких обставин, клопотання про відновлення пропущеного строку підлягає відхиленню, а подана касаційна скарга - поверненню заявнику у зв'язку з відсутністю підстав для поновлення строку.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.53,86 та п.п.4,5 ч.1 ст.1113 ГПК України, Вищий господарський суд

УХВАЛИВ:

Відхилити клопотання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про поновлення пропущеного строку для подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.02.2016 у справі №904/7229/14.

Касаційну скаргу повернути скаржнику, а справу №904/7229/14 - до господарського суду Дніпропетровської області.

Судді:В.Овечкін
А.Ємельянов
Ж.Корнілова