КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р. Справа№ 910/4941/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - 1 Гребеник І.С.

від відповідача - 2 не з`явився

від відповідача - 3 не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 (суддя Пригунова А.Б.) прийняту за заявою ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 у справі

за позовом ОСОБА_3

до Публічного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13003"

Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві

Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України

про визнання недійсним рішень позачергових загальних зборів акціонерів,-

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва від ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2015 у справі № 910/4941/15-г та постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 у справі № 910/4941/15-г.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.04.2016 заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 10.09.2015 у справі 910/4941/15-г- без змін.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, ОСОБА_3 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.04.2016 та задовольнити вказану заяву повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 27.04.2016 прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 10.05.2016.

Через відділ документального забезпечення до суду від представника відповідача - 1 надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що ухвала суду є обґрунтованою та правомірною, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

В судове засідання з`явився представник відповідача - 1 та надав усні пояснення стосовно предмету спору.

Представник апелянта, відповідачів 2,3 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду скарги повідомлялись належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, наявними в матеріалах справи, клопотань про відкладення розгляду скарги в зв`язку з неможливістю явки в судове засідання з поважних причин, суду не подав.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача-1, зважаючи на відсутність заперечень представника відповідача -1 розглядати справу за відсутності представника апелянта та представників відповідача 2,3, з урахуванням того, що наявні матеріали справи та письмові пояснення по справі достатні для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи та неявка вказаних представників сторін без поважної причини та неподання відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи, вирішив розглядати вказаний спір за відсутності не з`явившихся представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів встановила наступне:

Позивач, ОСОБА_3 звернулася до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про визнання недійсними рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства " Київське автотранспортне підприємство 13003 " від 01.09.2014, оформлених відповідним протоколом, визнання недійсною реєстрацію випуску акцій Публічного акціонерного товариств «Київське автотранспортне підприємство 13003» від 07.10.2014.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2015, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2016, в задоволені позову відмовлено повністю.

В 2016 році позивачка звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про перегляд вказаного рішення суду за нововиявленими обставинами, мотивуючи таку заяву скасуванням рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2015 р. у справі № 910/9691/15, на підставі якого було прийнято рішення у справі № 910/4941/15-г, у зв'язку з чим встановлені у справі № 910/9691/15 обставини не мають преюдиціального значення та підлягають доказуванню на загальних підставах.

Частиною 1 ст. 112 ГПК України передбачено, що Господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 114 ГПК України, рішення і ухвали, що набрали законної сили і прийняті судом першої інстанції, переглядаються господарським судом, який прийняв ці судові рішення.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що у встановленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Оскільки однією з умов перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі ст.112 Господарського процесуального кодексу України, є істотність цих обставин для вирішення спору, тому результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які покладено в основу судового рішення.

Відповідно до п.п.2,5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК.

Відтак, за своєю природою нововиявлені обставини є такими, що не були і не могли бути відомі заявникові на час прийняття спірного судового рішення.

Як на нововиявлену обставину, що має істотне значення для справи і не могла бути відома на час винесення рішення, заявник (позивач) посилається на скасування рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2015 у справі № 910/9691/15, на підставі якого було прийнято рішення у справі № 910/4941/15-г.

Проте колегія суддів не погоджується із такою позицію та обґрунтуванням заявника, та вважає, що Господарський суд міста Києва правомірно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 зважаючи на наступне.

Як зазначалось вище, предметом розгляду в суді першої інстанції був позов ОСОБА_3 про визнання визнання недійсними рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13003» від 01.09.2014, оформлених відповідним протоколом, визнання недійсною реєстрацію випуску акцій Публічного акціонерного товариств «Київське автотранспортне підприємство 13003» від 07.10.2014.

В якості обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог, позивачкою зазначалось (з урахуванням заяви про зміну підстав позовних вимог), що документи для проведення реєстрації змін до установчих документів відповідача-1 на підставі рішень зборів від 27.05.2013 були підписані та подані державному реєстратору персонально Гребеник І.С., чиї повноваження на ці дії підтверджувались головою правління відповідача-1 ОСОБА_4

Натомість, рішення загальних зборів від 11.09.2012 , на підставі якого ОСОБА_4 був зареєстрований державним реєстратором в якості керівника відповідача-1 було визнано недійсним рішенням Господарського суду м. Києва від 03.07.2013 у справі № 5011-74/16777-2012.

Місцевий суд, постановляючи рішення суду від 10.09.2015 мотивував відмову в задоволені позовних вимог тим, що позивач всупереч вимогам вказаної статті не надав суду доказів того, що протокол зборів від 27.05.2013 був підписаний неуповноваженим на ції дії ОСОБА_4, а також тим, що голова правління ОСОБА_4 був обраний тимчасово виконуючим обов'язки голови правління відповідача - 1, а тому на той час мав повноваження голови правління ПАТ «Київське автотранспортне підприємство 13003».

Відповідно до п.18 Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону, є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства).

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Отже, судом першої інстанції, при постановлені рішення про відмову в задоволені позову, було досліджено наявність підстав для визнання недійсними позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Київське автотранспортне підприємство 13003» від 01.09.2014, з урахуванням поданих представниками сторін доказів та доводів на підтвердження та спростування позовних вимог і дане підтверджено відповідною постановою суду апеляційної інстанції від 11.01.2016.

Як вбачається із заяви позивачки про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, остання зазначає про скасування рішення суду по справі 910/9691/15, яке нібито лягло в основу прийнятого рішення від 10.09.2015.

Проте, зазначене не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з тексту вказаного рішення Господарського суду міста Києва, позивачці було відмовлено в задоволені позову саме з підстав недоведеності останньою відсутності у ОСОБА_4 повноважень на вчинення певних дій

Крім того, вказані підстави також досліджувались судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги на зазначене рішення місцевого суду.

Дійсно, в постанові Київського апеляційного господарського суду було зазначено про рішення у справі 910/9691/15 та про факти, встановлені в ньому, в той же час про такі обставини було зазначено як про додаткові, а не основні докази відсутності підстав для задоволення заявлених позовних вимог і, як вбачається з тексту постанови суду апеляційної інстанції ним досліджувались також інші подані сторонами докази щодо наявності/відсутності у ОСОБА_4 відповідних повноважень та досліджувалось питань такого, яким чином дане є підставою для визнання рішення загальних зборів недійсними.

Відповідно до ч. 3 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" №17 від 26.12.2011 не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а отже, зважаючи на те, що вказаний скаржником лист міністерства є ні чим іншим як відповіддю на відповідне звернення, останній мав достатньо часу та можливості для отримання такого роз`яснення якв період розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного його перегляду.

Всі доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 були досліджені та визнані судом апеляційної інстанції необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для скасування рішення.

Частиною 4 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" визначено, що необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

З урахуванням викладеного, наведені заявником обставини зводяться до переоцінки доказів, які вже були предметом розгляду, не спростовують факти, покладені в основу рішення господарського суду міста Києва, щодо якого було заявлено про перегляд за нововиявленими обставинами, і не можуть бути підставою для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 у справі №910/4941/15-г.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 у справі №29/441-09.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що місцевим судом при винесені оскаржуваної ухвали порушені норми матеріального права, не знайшли свого підтвердження, а отже не приймаються колегією суддів до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

У відповідності до ч.5 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами приймаються: 1) рішення - у разі зміни або скасування рішення; 2) постанова - у разі зміни або скасування постанови; 3) ухвала - у разі зміни чи скасування ухвали або залишення рішення, ухвали, постанови без змін.

Таким чином, в залежності від встановлення судом наявності нововиявлених обставин, суд наділений процесуальним правом перегляду судового рішення та з"ясування і оцінки доказів покладених в підставу заявленого позову.

При розгляді заяви позивачки про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 у справі № 910/4941/15-г за нововиявленими обставинами, господарський суд правомірно та обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність нововиявлених обставин для перегляду вказаного рішення, а тому відповідно до ст. 114 Господарського процесуального кодексу України та п п. 8.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2015 у справі № 910/4941/15-г суд законно залишив без змін.

Стосовно зауваження апелянта про наявність таких нововиявлених обставин, як відсутність у представників відповідача - 1 належних повноважень на представництво інтересів товариства при розгляді апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 10.09.2015, що в свою чергу є підставою для перегляду постанови апеляційної інстанції за такими нововиявленими обставинами, а місцевий суд не дослідив вказаного питання колегія суддів зазначає, що по-перше статтею 114 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення і ухвали, що набрали законної сили і прийняті судом першої інстанції, переглядаються господарським судом, який прийняв ці судові рішення, а отже, у Господарського суду міста Києва відсутні правові підстави для перегляду постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2016 у справі № 910/4941/15-г за нововиявленими обставинами.

Крім того, вказані заявником обставини, з урахуванням вище викладених положень чинного господарського процесуального кодексу України не є нововиявленими.

Твердження апелянта про існування додаткового рішення по справі № 5011-74/16777-2012, що також є нововиявленою обставиною для перегляду рішення суду першої інстанції від 10.09.2015, не приймається до уваги судом апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Як вбачається із наявних матеріалів справи, зазначене заявником рішення по справі № 5011-74/16777-2012 було прийнято 22.02.2016, в той час як рішення по справі № 910/4941/15-г було постановлено 10.09.2015, тобто обставини зазначені в справі № 5011-74/16777-2012 не існували на момент постановлення рішення суду від 10.09.2015.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції дане питання вирішено всебічно та повно, ухвала винесена з дотриманням норм процесуального права є законною та обґрунтованою, а отже апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга ОСОБА_3 залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.04.2016 у справі № 910/4941/15-г - без змін.

Матеріали справи № 910/4941/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко