ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2016 р. Справа № 911/376/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 17.11.2015 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 02-06-15 від 02.06.2015 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства „Обухівське, м. Обухів

до Товариства з обмеженою відповідальністю „СПП-Агро, смт Рокитне

про стягнення 684 584, 00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПАТ „Обухівське звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „СПП-Агро про стягнення 684 584, 00 грн, набутих без достатньої правової підстави.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем безпідставним володінням та користуванням відповідачем спірними грошовими коштами, що належать позивачу, і що були надмірно сплачені позивачем у якості оплати за товар на виконання договору № 15/03 поставки добрив від 10.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.02.2016 р. порушено провадження у справі № 911/376/16 за позовом ПАТ „Обухівське до ТОВ „СПП-Агро про стягнення 684 584, 00 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 24.02.2016 р.

24.02.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 09.03.2016 р.

09.03.2016 р. у судовому засіданні представник відповідача надав відзив б/н від 23.02.2016 р. на позовну заяву, у якому визнає позов повністю.

09.03.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 23.03.2016 р.

23.03.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 31.03.2016 р.

31.03.2016 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги визнав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

10.03.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 15/03 поставки добрив, згідно з умовами п. 1.1. якого продавець зобовязується поставити та передати у власність покупця добрива, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору та/або додатками до нього.

Згідно з п. 2.1. договору ціна, кількість, асортимент та вартість товару зазначена в додатках, які є невідємними частинами даного договору.

Відповідно до п. 3.2. договору перехід права власності на товар відбувається в момент фактичної передачі товару та підписання видаткових накладних на товар.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що ціна товару зазначена в додатках, які є невідємною частиною даного договору. Загальна сума договору складає загальна вартість поставленного товару, яка зазначена в усіх додатках, згідно з документами, що засвідчують прийом - передачу товару (видаткові накладні та/або товарно-транспортні накладні та/або акти прийому - передачі товару).

Пунктом 4.2. договору передбачено, що оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахувань грошових коштів на поточний рахунок продавця в термін до 31 грудня 2015 року.

Пунктом 8.1. договору визначено строк його дії, згідно якого даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2015 р., а в частині розрахунків - до його повного виконання. Дія даного договору може бути продовжена за взаємною письмовою згодою сторін.

10.03.2015 р. між позивачем та відповідачем було підписано специфікацію № 1 до договору № 15/03 поставки добрив від 10.03.2015 р. на товар азотофосфат марки NP 33-3 у кількості 100 тонн загальною вартістю 1 185 000, 00 грн.

На виконання умов договору відповідачем у період з березня по червень 2015 р. було передано у власність (продано) позивачу товар на загальну суму 1 526 387, 89 грн, що підтверджується видатковою накладною № 232 від 11.03.2015 р. на суму 379 200, 00 грн, видатковою накладною № 241 від 12.03.2015 р. на суму 805 800, 00 грн, видатковою накладною № 758 від 13.05.2015 р. на суму 116 477, 89 грн, видатковою накладною № 789 від 19.05.2015 р. на суму 37 852, 50 грн, видатковою накладною № 919 від 02.06.2015 р. на суму 187 057, 50 грн, товарно-транспортною накладною № 34 від 11.03.2015 р., товарно-транспортною накладною № 44 від 12.03.2015 р., товарно-транспортною накладною № 46 від 12.03.2015 р., наявними у матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання позивачем було виконано свій обовязок по оплаті товару та перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 2 210 971, 89 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 837 від 18.09.2015 р. на суму 400 000, 00 грн, платіжним дорученням № 845 від 21.09.2015 р. на суму 284 584, 00 грн, платіжним дорученням № 62 від 03.07.2015 р. на суму 1 990 869, 62 грн, відповідними виписками з банківського рахунку позивача, актом звіряння взаємних розрахунків за 2015 р., підписаним обома сторонами, наявними у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 цього ж кодексу передбачено, що продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 цього ж кодексу передбачено, що продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 693 цього ж кодексу передбачено, що якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 1212 цього ж кодексу передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що у період з липня по вересень 2015 р. позивачем на виконання свого обовязку по оплаті поставленого товару за договором загальною вартістю 1 526 387, 89 грн було помилково та безпідставно перераховано відповідачу грошові кошти на суму у розмірі 684 584, 00 грн (загальний платіж - 2 210 971, 89 грн), що підтверджується видатковою накладною № 232 від 11.03.2015 р. на суму 379 200, 00 грн, видатковою накладною № 241 від 12.03.2015 р. на суму 805 800, 00 грн, видатковою накладною № 758 від 13.05.2015 р. на суму 116 477, 89 грн, видатковою накладною № 789 від 19.05.2015 р. на суму 37 852, 50 грн, видатковою накладною № 919 від 02.06.2015 р. на суму 187 057, 50 грн, товарно-транспортною накладною № 34 від 11.03.2015 р., товарно-транспортною накладною № 44 від 12.03.2015 р., товарно-транспортною накладною № 46 від 12.03.2015 р., платіжним дорученням № 837 від 18.09.2015 р. на суму 400 000, 00 грн, платіжним дорученням № 845 від 21.09.2015 р. на суму 284 584, 00 грн, платіжним дорученням № 62 від 03.07.2015 р. на суму 1 990 869, 62 грн, відповідними виписками з банківського рахунку позивача, актом звіряння взаємних розрахунків за 2015 р., підписаним обома сторонами, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи відповідачем у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували наявність відповідної правової підстави набуття відповідачем від позивача грошових коштів у розмірі 684 584, 00 грн згідно з платіжним дорученням № 837 від 18.09.2015 р. на суму 400 000, 00 грн, платіжним дорученням № 845 від 21.09.2015 р. на суму 284 584, 00 грн, платіжним дорученням № 62 від 03.07.2015 р. на суму 1 990 869, 62 грн.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача 684 584, 00 грн як безпідставно одержаних є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „СПП-Агро (ідентифікаційний код 37066342) на користь Публічного акціонерного товариства „Обухівське (ідентифікаційний код 00857284) 684 584 (шістсот вісімдесят чотири тисячі пятсот вісімдесят чотири) грн 00 (нуль) коп. безпідставно одержаних та судові витрати 10 268 (десять тисяч двісті шістдесят вісім) грн 76 (сімдесят шість) коп. судового збору.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

22 квітня 2016 р.