РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2016Справа №910/6892/16

За позовом Малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РІККОНА"

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейдинг"

про стягнення коштів

Суддя Дупляк О. М.

Представники сторін:

від позивача: Горіна О.В. за довіреністю № 04/04 від 04.04.2016

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "РІККОНА" про стягнення грошових коштів в розмірі 628 500, 00 грн за договором поставки нафтопродуктів № 25-11 від 25.11.2014, право вимоги за яким належить позивачу згідно з правочином про уступку права вимоги від 11.01.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2016 порушено провадження у справі № 910/6892/16 та призначено до розгляду на 05.05.2016. Вказаною ухвалою господарського суду, також, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, в порядку ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), Товариство з обмеженою відповідальністю "Вог Трейдинг".

Через відділ канцелярії господарського суду 29.04.2016 надійшли: від третьої особи - письмові пояснення (вих. № 133 від 25.04.2016), в яких третя особа просила суд розглянути справу без її присутності; від позивача - клопотання про залучення до матеріалів справи.

Від відповідача 04.05.2016 через відділ канцелярії господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд розглянути справу за наявними матеріалами без його присутності.

В судове засідання 05.05.2016 представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про свою відсутність суд повідомили, заявивши клопотання про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами.

Представник позивача в судове засідання 05.05.2016 з'явився, надав суду усні пояснення по суті справи, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань за договором поставки нафтопродуктів № 25-11 від 25.11.2014, укладеним між третьою особою та відповідачем, в частині оплати поставлених нафтопродуктів та наявністю у позивача права вимоги до відповідача за вказаним договором в розмірі 628 500, 00 грн.

У своєму відзиві на позовну заяву (вих. № б/н від 27.04.2016) відповідач визнає заборгованість за договором поставки нафтопродуктів № 25-11 від 25.11.2014, та підтверджує, що частина такої заборгованості в розмірі 628 500, 00 грн була відступлена третьою особою позивачу за його згодою. Також у відзиві відповідач зазначив про відсутність можливості погасити борг, з огляду на його скрутне фінансове становище.

Третя особа, у своїх письмових поясненнях (вих. № 133 від 25.04.2016), підтвердила факт уступки права вимоги за договором поставки нафтопродуктів № 25-11 від 25.11.2014 в розмірі 628 500, 00 грн позивачу.

У судовому засіданні 05.05.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, між третьою особою, як постачальником та відповідачем, як покупцем 25.11.2014 було укладено договір поставки нафтопродуктів № 25-11 (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язався передати, а покупець - прийняти й оплатити нафтопродукти (надалі - товар) в кількості, асортименті, по цінам, в терміни, відповідно до умов договору і додатків до нього, що є невід'ємними частинами договору.

В додатку № 1 від 25.11.2014 до договору сторони дійшли згоди щодо поставки партії товару - дизельне паливо, в кількості 823 658 тонн, вартістю 14 331 649, 20 грн, у строк до 25.11.2014.

Пунктом 5.2. договору сторони визначили, що розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 180 банківських днів з моменту поставки товару, якщо інший строк (термін) оплати не визначено у додатках до договору. Додатком № 1 до договору інший строк оплати не встановлений.

Договір набуває сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2015, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 10.14. договору).

На виконання умов договору постачальником було поставлено 25.11.2014 покупцю, а покупцем було прийняте дизельне паливо в кількості 1 786, 658 т загальною вартістю 14 331 649, 20 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних № 19515 від 25.11.2014 та № 19516 від 25.11.2014.

Доказів оплати поставленого за договором товару відповідачем на користь третьої особи матеріали справи не містять. Наявність заборгованості за договором була визнана відповідачем під час розгляду справи (у відзиві на позовну заяву вих. № б/н від 27.04.2016).

Із матеріалів справи вбачається, що за правочином про уступку права вимоги від 11.01.2016, укладеним між третьою особою, як первісним кредитором і позивачем, як третьою особою було відступлено на користь позивача вимогу до боржника (відповідача) по виконанню умов щодо проведення розрахунків згідно з договором на суму 628 500, 00 грн.

Відповідач проти заміни первісного кредитора на нового кредитора не заперечував та надав свою згоду на укладання правочину про уступку права вимоги від 11.01.2016, шляхом підписання вказаного правочину.

Доказів оплати поставленого за договором товару відповідачем на користь позивача, як нового кредитора, матеріали справи не містять. При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач з посиланням на скрутне матеріальне становище вказав про неможливість оплати боргу за договором в сумі 628 500, 00 грн на користь позивача.

Отже, предметом позову у справі є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про стягнення 628 500, 00 грн заборгованості за поставлений за договором товар.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що між третьою особою та відповідачем за своєю правовою природою укладено договір поставки.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч. 1, 3 ст. 692 ЦК України).

Як встановлено судом, на виконання умов договору відповідачу був поставлений товар в кількості обумовленій договором, проте відповідач свої зобов'язання по оплаті поставленого товару, у строк встановлений договором, не виконав, при цьому доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже з боку відповідача було допущено порушення умов договору, відповідно постачальник набув право вимагати оплати товару.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що частина права вимоги за договором в розмірі 628 500, 00 грн була відступлена постачальником (третьою стороною) на користь позивача, докази чого наявні в матеріалах справи. Отже, у позивача наявне право вимоги за договором до відповідача в розмірі 628 500, 00 грн, що не заперечується сторонами.

Оскільки матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем на користь позивача грошових коштів за договором в розмірі 628 500, 00 грн та/або в будь - якому іншому розмірі, суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення основного боргу в сумі 628 500, 00 грн обґрунтований, підтверджується зібраними у справі доказами, відтак підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин та враховуючи викладене вище, позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ст. 49 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати по сплаті судового збору, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РІККОНА" (02660, м. Київ, вул. Червоноткацька, 93, корпус 18, кабінет № 5; ідентифікаційний код 38997789) на користь Малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС" (43023, м. Луцьк, вул. Єршова, 1; ідентифікаційний код 21751236) в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", суму основного боргу в розмірі 628 500 (шістсот двадцять вісім тисяч п'ятсот) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 9 427 (дев'ять тисяч чотириста двадцять сім) грн. 50 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.05.2016.

Суддя О.М. Дупляк