ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.04.16р. Справа № 904/1411/16

За позовом Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Дніпро", м. Дніпропетровськ

про стягнення 48 538 грн. 15 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, дов. від 30.12.2015р. №157/1168;

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, дов. від 04.01.2016р. №б/н.

СУТЬ СПОРУ:

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні було оголошено перерви до 20.04.2016р., до 26.04.2016р. та до 28.04.2016р.

Позивач просить стягнути з відповідача 48 538 грн. 15 коп., що складає 35 928 грн. 47 коп. заборгованості з урахуванням інфляційних нарахувань за роботи, виконані відповідно до умов договору від 01.10.2014р. №112409, 682 грн. 44 коп. 3% річних та 11 927 грн. 24 коп. пені.

Відповідач у відзиві (вх. №25895/16 від 26.04.2016р.) на позовну заяву просить суд зменшити суми пені, 3% річних та інфляційних втрат на 50%, надати розстрочку з виконання рішення на три місяці та зазначає, що: - заборгованість відповідача станом на 25.04.2016р. становить 23 000 грн. 00 коп.; - позивачем не правильно здійснено розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобовязань; - згідно контррозрахунку відповідача розмір пені складає 6 389 грн. 04 коп., 3% річних 576 грн. 00 коп., а інфляційних нарахувань 2 580 грн. 12 коп.

Також відповідач у заяві (вх. №26749/16 від 28.04.2016р.) просить суд зменшити суми пені, 3% річних та інфляційних втрат на 50%, а також надати розстрочку з виконання рішення на три місяці з огляду на наступне: - станом на 27.04.2016р. арештовані всі поточні рахунки підприємства відповідача; в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачем понесено збитки у звязку з простроченням виконання відповідачем грошового зобовязання; - відповідач має на меті добровільне погашення заборгованості перед позивачем; - додаткове накладення арештів на майно та поточні рахунки відповідача з боку виконавчої служби може перешкоджати швидкому виконанню рішення.

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2014р. між позивачем - Державним підприємством "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова", як виконавцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Грінко-Дніпро", як замовником, було укладено Договір №112409 (надалі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого виконавець бере на себе зобовязання виконати власними, притягнутими силами і засобами роботи (переробка, сортування та пакування матеріалів), а замовник зобовязується надати виконавцю матеріали, передати технічну документацію, а також оплатити виконані роботи.

Згідно з пунктом 2.1 Договору договірна вартість робіт орієнтовно складає 7 000 грн. 00 коп., у т.ч. ПДВ, в місяць.

Вартість виконаних робіт визначається відповідно до фактичних витрат виконавця (пункт 2.2 Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору оплата за виконані роботи проводиться в порядку, визначеному цим договором; оплата виконаних робіт здійснюється щомісячно на підставі оформлених актів здачі-приймання робіт.

Як вбачається на виконання умов Договору у період з лютого по травень 2015 року позивачем було виконано роботи на загальну суму 28 000 грн. 00 коп., про що свідчать відповідні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): - від 27.02.2015р. №с-00000041 на суму 7 000 грн. 00 коп.; - від 31.03.2015р. №с-00000058 на суму 7 000 грн. 00 коп.; - від 30.04.2015р. №с-0000053 на суму 7 000 грн. 00 коп.; - від 31.05.2015р. №с-0000075 на суму 7 000 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 4.2 Договору розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі Акту здачі-прийняття робіт, складених з урахуванням фактично виконаних обсягів робіт, державних одиничних розцінок вартості цих робіт та існуючих в державі порядку нормативних актів з питань ціноутворення. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються виконавцем та передаються замовнику до 26-го числа поточного місяця; замовник має право відмовитися від прийому виконаних робіт, надавши виконавцю мотивовану відмову у письмовій формі, якщо, на його думку, роботи не відповідають умовам цього договору; якщо протягом трьох днів з моменту передачі замовнику відповідного акту виконаних робіт виконавець не одержить підписаний акт виконаних робіт або мотивовану відмову, роботи, зазначені у відповідному акті прийоми виконаних робіт, вважаються прийнятими з виконанням виконавцем своїх зобовязань з дати передачі замовнику відповідного акта виконаних робіт. Замовник зобовязаний перерахувати кошти на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше 5-ти календарних днів від дати підписання сторонами акта виконаних робіт.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, відповідач повинен був оплатити роботи, виконані за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 27.02.2015р. №с-00000041 на суму 7 000 грн. 00 коп. до 04.03.2015р. (включно), від 31.03.2015р. №с-00000058 на суму 7 000 грн. 00 коп. до 05.04.2015р. (включно), від 30.04.2015р. №с-0000053 на суму 7 000 грн. 00 коп. до 05.05.2015р. (включно), від 31.05.2015р. №с-0000075 на суму 7 000 грн. 00 коп. до 05.06.2015р. (включно).

Як вбачається відповідачем до звернення з позовом до суду частково оплачено виконані роботи на загальну суму 5 000 грн. 00 коп., у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 23 000 грн. 00 коп., що додатково підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015р. по 17.03.2016р. (а.с. 47).

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

У пункті 11.3 Договору сторони передбачили, що замовник за даним договором несе наступну відповідальність: у разі несвоєчасної оплати вартості виконаних робіт виплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день затримки.

Відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, після перерахунку з урахуванням положень пункту 6 статті 232 Господарського процесуального кодексу України пеня складає 6 450 грн. 84 коп. (з 05.03.2015р. по 05.12.2015р.).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, після перерахунку інфляційні нарахування становлять 2 580 грн. 11 коп. (з березня 2015р. по лютий 2016р.), а річні 540 грн. 62 коп. (з 05.03.2015р. по 10.02.2016р.).

Що стосується клопотання відповідача про зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат суд вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Також відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, чинне законодавство не обмежує право господарського суду на зменшення неустойки (штрафу, пені) певним вичерпним колом обставин.

Тому суд, враховуючи ступінь виконання боржником основного зобов'язання за договором, визнання відповідачем суми основного боргу, відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження завдання позивачу збитків, вважає зменшити розмір пені на 50% до 3 225 грн. 42 коп.

Одночасно не підлягає зменшенню судом розміру інфляційних нарахувань та річних, оскільки чинним Господарським процесуальним кодексом України не передбачено право суду на таке зменшення.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Враховуючи складне фінансове становище відповідача та відсутність заперечень позивача, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду рішення шляхом сплати наступним чином:

- до 31.05.2016р. 10 241 грн. 39 коп.;

- до 30.06.2016р. 10 241 грн. 38 коп.;

- до 31.07.2016р. 10 241 грн. 38 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача у повній сумі, оскільки з його вини спір доведено до суду.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Дніпро" (49041, м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-3, буд. 47, корп. 1; ідентифікаційний код 35112687) на користь Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" (49047, м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, 1; ідентифікаційний код 14308368) 23 000 грн. 00 коп. - заборгованості, 3 225 грн. 42 коп. пені, 2 580 грн. 11 коп. - інфляційних нарахувань, 540 грн. 62 коп. - річних та 1 378 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Розстрочити виконання рішення шляхом сплати наступним чином:

- до 31.05.2016р. 10 241 грн. 39 коп.;

- до 30.06.2016р. 10 241 грн. 38 коп.;

- до 31.07.2016р. 10 241 грн. 38 коп.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

"04" травня 2016р.