ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.05.2016 Справа № 905/1171/16

Господарський суд Донецької області в особі головуючого судді Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Татарині Б.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бахмут-Енергія, м. Бахмут

до відповідача Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області, м.Краматорськ

про стягнення 34264,28 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 довіреність від 15.03.2016р. № юр/3 (не явилась),

від відповідача ОСОБА_2 довіреність від 12.01.2016р. № 11/10-10 (не явився),

СУТЬ СПРАВИ:

18.03.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» звернулося до суду з позовом про стягнення з Головного територіального управління юстиції в Донецькій області 34264,28 грн., з яких: 20796,85 грн. - заборгованість за теплову енергію, 311,10 грн. 3% річних, 5856,64 грн. пеня, 7299,69 грн. інфляційні витрати.

Позивач посилається на укладений з відповідачем договір про закупівлю теплової енергії за державні кошти № 2157 від 25.02.2014 р., акти на включення опалення, рахунок №70115 від 06.01.2015 р., банківську виписку про часткову оплату отриманої теплоенергії, розрахунок позовних вимог. Обґрунтовуючи заявлений позов, посилається на невиконання грошового зобовязання відповідачем, за що нараховані пеня і застосована ст. 625 ЦК України.

06.04.2016 р. позивач надіслав до суду клопотання про заміну сторони процесуальним правонаступником. В обґрунтування заявленого, посилається на набрання чинності Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» № 3854 від 04.02.2016 р. та ЗУ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» № 317-VIII від 09.04.2015 р., 18.02.2016 р. учасниками ТОВ «Артемівськ-Енергія» було прийнято рішення про зміну найменування на ТОВ «Бахмут-Енергія».

Розглядаючи це клопотання, суд зазначає, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізацію, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. В даному випадку зміна найменування юридичної особи не є підставою її правонаступництва, у звязку з чим, суд не замінює сторону в процесі, а лише змінює її назву.

06.04.2016р. і 11.05.2016р. позивач надіслав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без участі свого представника та за наявними у справі документами, у звязку із скрутним фінансовим положенням.

11.04.2016 р. відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує з тих підстав, що п. 4.2 договору передбачено, що розрахунки між сторонами відбуваються шляхом оплати відповідачем протягом 14 днів після предявлення позивачем рахунку на оплату теплової енергії. Позивач не надсилав відповідачу акти приймання-передачі теплової енергії, передбачені п. 5.3 договору, а без підпису такий акт не може вважатися узгодженим, тому позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими. Відповідно до позовної заяви, заборгованість виникла після несплати боржником рахунку № 70115 від 06.01.2016 р. На думку відповідача, цей рахунок не є первинним документом. Підставою для сплати повинен бути доказ, тобто акт, підтверджуючий отримання послуг. Відповідач зазначає, що позивач направив рахунок № 70115 не на адресу відповідача, а до «Юстиції» у м. Маріуполь.

В судове засідання представник відповідача не явився без поважних причин.

14.04.2016 р. позивач надав письмове пояснення на заперечення відповідача, з яким не погоджується за наступним: твердження відповідача відносно того, що рахунок не є підставою для оплати не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» та Положенню «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», в яких встановлені терміни бухгалтерських документів, зокрема, первинного документу, яким являється і рахунок, виставлений для оплати, і акт отримання-передачі теплоенергії.

14.04.2016 р., в процесі розгляду справи, господарський суд виявив порушення в тексті рахунку № 70115 у звязку з чим суд на підставі ст. 90 Господарського процесуального кодексу України виніс окрему ухвалу, якою зобовязав начальника юридичного відділу позивача надати пояснення робітникам бухгалтерії підприємства щодо застосування Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» та Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» в частині складання первинних документів.

10.05.2016 р. позивач направив до господарського суду письмове повідомлення про прийняті заходи реагування відносно виконання окремої ухвали, на виконання якої відбулось виробничі збори робітників бухгалтерії, відносно дотримання вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» та Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку».

Господарський суд вважає достатніми документи для вирішення спору по суті без представників сторін. Перевіряючи надані сторонами документи, якими вони обґрунтовують позовні вимоги і заперечення, встановивши фактичні обставини та їх повноту, надавши юридичну оцінку цим обставинам, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного позову є стягнення з відповідача заборгованості та нарахованих штрафних санкцій за послуги з централізованого теплопостачання, надані позивачем на підставі договору про закупівлю послуг з теплопостачання за державні кошти № 2157 від 25.02.2014 р.

Статтею 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

При дослідженні матеріалів справи господарським судом встановлено, що сторонами підписаний договір про постачання теплової енергії № 2157 від 25.02.2014 р., відповідно до пункту 1.1 якого позивач зобовязується поставити Замовнику (відповідачу) у період з 01.01.2014 р. теплову енергію у вигляді гарячої води в необхідних йому обємах, які складають 122,21245 Гкал. перерахованих в додатку № 1 до цього договору, а замовник зобовязується прийняти та оплатити отриману теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені договором.

Тариф на теплову енергію на момент підписання договору для бюджетних установ складає:

- теплова енергія за Гкал. 964,56 грн. з ПДВ.

- гаряча вода за Гкал. 964,56 грн. з ПДВ.

Предметом закупівлі за договором є гаряча вода та пара (п. 1.2).

Згідно з п. 1.4 обсяги закупівлі можуть бути зменшені, залежно від реального фінансування.

Ціна договору на дату його підписання складає 117881,24 грн. (п. 3.1).

Ціна договору може бути зменшена за згодою сторін (п. 3.2).

Згідно п. 4.1 розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються в грошовій формі відповідно встановлених тарифів (цін). Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться шляхом оплати Замовником протягом 14 банківських днів після предявлення Учасником рахунку на оплату теплової енергії (п. 4.2).

Термін поставки теплової енергії: протягом 2014 р. (п. 5.1).

Місце поставки теплової енергії зазначені в додатку № 1 до договору (п. 5.2).

Факт отримання теплової енергії підтверджується актом приймання-передачі теплової енергії, який підписується уповноваженими представниками сторін в строк до 15 числа місяця, наступного за звітним.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Господарським судом встановлено, що позивачем послуги з опалення обєкта відповідача надані належним чином у відповідності до умов договору, про що свідчать підписані відповідачем акти про підключення та відключення теплової енергії.

Виставлені позивачем акти підписані відповідачем, що свідчить про отримання відповідачем послуг без будь-яких зауважень.

Сторони передбачили, що в разі, коли сторона не підписала в зазначений термін акт приймання-передачі теплової енергії і не надала мотивовану відмову, акт вважається узгодженим та прийнятим (п. 5.3). За цим, послуги відповідачем за договором відповідно до складених актів вважаються узгодженими, а заперечення відповідача стосовно недоведеності факту поставки теплової енергії не приймаються судом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 4.2 договору, розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться шляхом оплати Замовником протягом 14 банківських днів після предявлення Учасником рахунка на оплату теплової енергії.

Відповідач, в порушення умов договору, отримані послуги не сплатив в повному обсязі, тому за ним утворилась заборгованість за послуги з теплопостачання на суму 20796,85 грн.

Враховуючи вищезазначене, а також доведеність наявності у відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію в період грудня 2014року, господарський суд задовольняє вимогу про стягнення суми основної заборгованості в розмірі 20796,85 грн. за доведеністю підстав.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Вирішуючи вимогу щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 5856,64 грн. за період з 03.02.2015 р. по 03.08.2015 р. (182 дні), господарський суд виходить з наступного.

При нарахуванні пені застосовуються строки позовної давності згідно діючого законодавства (п.3 ст.267 Цивільного кодексу України) на дату кінця розрахункового періоду за заявою відповідача.

Вимоги ст. 232 ГК України, за якою нарахування штрафних санкцій за прострочку виконання зобовязань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців з дня, коли зобовязання повинно було бути виконано (на дату кінця розрахункового періоду).

При стягненні пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання застосовується правова норма Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», якою врегульовано обмеження строку нарахування пені і розміру, який не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ від суми боргу і шестимісячний строк.

Відповідно до вищенаведеного, суд, перевіривши розрахунок позивача, задовольняє вимоги про стягнення пені в розмірі 5856,64 грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання зобовязання. Таке нарахування є не зобовязанням кредитора, а його законним правом.

Позивач скористувався своїм правом і вимагає з винної сторони у простроченні грошового зобовязання сплати інфляційних втрат в сумі 7299,69 грн. за період з 03.02.2015 р. по 03.08.2015 р. і 3% річних в сумі 311,10 грн. за період з 03.03.2015 р. по 03.08.2015 р.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, господарський суд, провівши власний розрахунок, задовольняє вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат та 3 % річних.

Оскільки спір виник з вини відповідача та позов задоволений в повному обсязі, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 49, 82, 84, 81-1, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» про стягнення з Головного територіального управління юстиції в Донецькій області заборгованості за теплову енергію в розмірі 34264,28 грн., з яких: 20796,85 грн. основна заборгованість, 311,10 грн. 3% річних, 5856,64 грн. пеня, 7299,69 грн. інфляційні витрати боргу, задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції в Донецькій області (, 84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, буд. 39/3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут Енергія» (, 84502, м. Бахмут, вул. Зелена, буд. 41) 20796,85 грн. основної заборгованості, 311,10 грн. 3% річних, 5856,64 грн. пені, 7299,69 грн. інфляційних витрат, 1378,00 грн. судового збору.

Суддя С.Ю. Гринько