ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"25" квітня 2016 р. Справа № 911/619/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунтехсервіс» (07100, Київська обл., м. Славутич, Московський квартал, буд., 9, кв. 12)

про стягнення 104706,52 грн.

суддя Н.Г. Шевчук

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (дов. №14-73 від 21.04.2016)

від відповідача - не з'явився.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунтехсервіс» про стягнення інфляційних у сумі 7940,16грн, 3% річних у сумі 16676,07грн та пені у сумі 80090,29грн, які нараховані за прострочення оплати отриманого відповідачем у січні-грудні 2013 року природного газу по договору купівлі-продажу природного газу №13/9583-БО-17 від 30.01.2013.

Відповідач, який був належно повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань по справі, у засідання не зявився, відзив на позов не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача суд

В С Т А Н О В И В :

Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (в подальшому Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комунтехсервіс» (покупець) 30.01.2013 укладений договір №13/9583-БО-17 купівлі-продажу природного газу, відповідно до якого продавець зобовязався передати у власність покупцю з 01.01.2013 по 31.12.2013 природний газ, а покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ, до якого сторонами були укладені додаткові угоди №1 від 18.07.2013 і №2 від 01.11.2013 (далі Договір) (арк. с. 21-28).

За умовами пунктів 3.3, 3.4 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязався надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязався повернути покупцю та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленим печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 Договору сторони встановили, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити покупцю, крім суми заборгованості, пеню. У розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2013 року і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2013 року, а в частині розрахунків до їх повного здійснення (пункт 11.1 Договору).

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв протягом січня- грудня 2013 року природний газ на загальну суму 5 533 017,78грн, що підтверджується належно оформленими актами приймання-передачі (арк. с. 29-42).

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата мала бути здійснена відповідачем за кожен місяць, в якому відбулась передача природного газу, не пізніше 13 числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Відповідач здійснив оплату у повному розмірі, проте, з порушенням встановлених пунктом 6.1 Договору строків, що відповідачем не спростовано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За періоди прострочення оплати позивачем нараховані та заявлені до стягнення інфляційних у сумі 7940,16грн, 3% річних у сумі 16676,07грн та пені у сумі 80090,29грн, розрахунок яких був доданий до позовної заяви (арк. с. 15-20).

Перевіривши цей розрахунок суд встановив, що він не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки позивачем в періоди прострочення були включені дні, в які відповідачем здійснювалась оплата.

На вимогу ухвали суду від 07.04.2016 (арк. с. 59) позивачем були виправлені зазначені недоліки розрахунку, і 25.04.2016 наданий новий розрахунок, відповідно до якого сума пені становить 77963,53грн, сума 3% річних 16221,63грн, інфляційні 7940,16грн (арк. с. 61-65).

Перевіривши новий розрахунок суд встановив, що він не суперечить вимогам діючого законодавства, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня у сумі 77963,53грн, 3% річних у сумі 16221,63грн, інфляційні у сумі 7940,16грн, що в загальній сумі становить 102125,32грн.

Оскільки позивач розмір позовних вимог не зменшив, то з урахуванням викладеного позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при частковому задоволенні позову покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунтехсервіс» (код31835216) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (код 20077720) грошові кошти у сумі 102125,32грн (сто дві тисячі сто двадцять пять грн. 32коп), з яких: пеня у сумі 77963,53грн, 3% річних у сумі 16221,63грн, інфляційні у сумі 7940,16грн; та витрати по сплаті судового збору у сумі 1531,89грн (одна тисяча пятсот тридцять одна грн.. 89коп).

3. В іншій частині вимог у позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складене і підписане 29.04.2016.