ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"05" травня 2016 р. Справа № 911/805/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м.Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр" (08800, Київська обл., Миронівський район, місто Миронівка, вулиця Леніна, будинок 48)

про стягнення 1130396,23 грн.

суддя Н.Г. Шевчук

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №2-131д від 29.12.2015);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. №1-29.02 від 29.02.2016).

суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр" про стягнення нарахованих по кожному акту виконаних робіт окремо за сукупний період з 02.07.2014 по 24.02.2015 пені в сумі 200255,41 грн., 3% річних в сумі 31342,69 грн. та інфляційних втрат в сумі 898798,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань по оплаті послуг отриманих за договором про надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню вуглеводневої сировини №1300 від 31.12.2013 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр», яке виступило як оператор спільної діяльності за договором спільної діяльності № 265- 12 від 19.11.2007 року та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», яке виступило як виконавець.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з заявленими позовними вимогами, оскільки, на його думку, ТОВ «Надра Геоцентр» не є замовником послуг за договором №1300 від 31.12.2013 в статусі окремої юридичної особи, а відповідальність за несвоєчасну оплату послуг мають нести ПАТ «Укргазвидобування» та ТОВ «Надрагеоцентр», як учасники договору про спільну діяльність №265-12 від 19.11.2007.

Також відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені.

Представник позивача подав письмові заперечення на відзив, в яких вказав, що згідно з пунктами 6.12 , 6.12.1 та 6.12.2 договору про спільну діяльність №265-12 від 19.11.2007 ТОВ «Надра Геоцентр» являється оператором спільної діяльності і в силу вказаних пунктів діє на підставі цього договору та від імені сторін цього договору має право представляти інтереси спільної діяльності у взаємовідносинах між органами державної влади та управління, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами з питань, що стосуються спільної діяльності та укладати необхідні угоди від імені спільної діяльності, повязані зі спільною діяльністю, і як наслідок, являється належним відповідачем у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр», яке було іменовано як «замовник», і виступило як оператор спільної діяльності за договором спільної діяльності № 265- 12 від 19.11.2007 року та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування», яке виступило як виконавець, 31.12.2013 укладено договір про надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню вуглеводневої сировини, який зареєстровано під № 1300/13 відповідно до пункту 1.1. якого, виконавець надає замовнику по свердловинах № 24 Машівського ГКР, № 65, 80 Західно-Солохівського ГКР, № 66 Східно-Полтавського ГКР, № 8 Семенцівського ГКР, № 1, 105 Абазівського ГКР, № 15, 25, 77, 117, 118 Котелевського ГКР, № 2, 22. 103 Опішнянського ГКР, № 33 Байрацького ГКР, № 71 Матвіївського ГКР, № 181 Більського НГКР, № 403, 408, 419, 116 Яблунівського НГКР послуги по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню внутрішньопромисловими трубопроводами товарного природного газу замовника в систему магістральних трубопроводів ПАТ «Укртрансгаз», видобутку, збору, підготовці та транспортуванню внутрішньопромисловими трубопроводами газового конденсату замовника до ТЦСК-Базилівщина для подачі на переробку в філію виконавця - Управління з переробки газу та газового конденсату або відвантаженню газового конденсату в автотранспорт замовника на Розумівській УКПГ та Котелевській УСП, подачі метанолу виконавця або замовника на гирло свердловин та установку низькотемпературної сепарації, де проходить підготовка природного газу замовника тля забезпечення без гідратного режиму роботи та підготовки природного газу згідно з вимогами нормативних документів. (у редакції Додаткової угоди від №1 від 31.12.2013).

До обовязків замовника за пунктом 2.14 договору відноситься своєчасне проведення оплати за пунктом 4.3. даного договору.

Як передбачено в пункті 4.3. договору, замовник зобовязується щомісячно, до 15 числа звітного місяця, провести попередню оплату на підставі рахунку-фактури наданого виконавцем в розмірі 100 відсотків вартості від фактично наданих послуг за попередній місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 15 числа місяця, наступного за звітним на підставі акту наданих послуг, підписаних виконавцем та рахунку-фактури, наданого виконавцем по факсу замовнику з урахуванням перерахованої попередньої оплати. Замовник зобовязується щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, провести звірку оплати за надані послуги виконавцем.

Відповідно до пункту 5.1. договору даний договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін за умови погодження з ПАТ «Украгзвидобування» і виконання пункту 2.1. даного договорута діє в частині видобутку, збору, підготовки транспортування вуглеводневої сировини до 31.12.2014, а в частині розрахунків до їх повного виконання. Відповідно до частини 3 статті 631 ЦК України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, що виникли з 01.01.2014.

На виконання умов договору в період з травня по грудень 2014 року позивачем надавались відповідачу відповідачу послуги по транспортуванню газу та газового конденсату, подачі метанолу та глибинного дослідження, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі послуг.

Наявність підписів представника та відтисків печатки відповідача на вказаних актах та відсутність у них зауважень до наданих послуг оцінюється судом як прийняття відповідачем послуг в обсягах і вартості, що вказані в актах.

Зазначені акти надання послуг відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та є належними і допустимими доказами здійснення між сторонами господарських операцій з надання послуг.

Позивачем надсилались відповідачу рахунки-фактури на оплату вищевказаних актів, що підтверджується описами вкладеннями в цінні листи, відповідними чеками про надання поштових послуг та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту Договору він за правовою природою є договором про надання послуг, за якими одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання (частини 1, 2 статті 901 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач стверджує, що послуги за вищевказаними актами відповідачем оплачені повністю, проте, з порушенням строків оплати, встановлених договором, на підтвердження чого надав банківські виписки Публічного акціонерного товариства «ДіамантБанк», в якому відкрито поточний рахунок позивача, у зв'язку з чим, він заявляє до стягнення з відповідача нараховані по кожному акту виконаних робіт окремо за сукупний період з 02.07.2014 по 24.02.2015 3% річних в сумі 31342,69 грн. та інфляційні втрати в сумі 898798,13 грн.

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, встановив, що заявлені позивачем до стягнення суми відповідають вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги щодо стягнення з відповідача нарахованих по кожному акту виконаних робіт окремо за сукупний період з 02.07.2014 по 24.02.2015 3% річних в сумі 31342,69 грн. та інфляційних втрат в сумі 898798,13 грн. підлягають задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача за порушення терміну проведення розрахунків, пеню в сумі 200255,41 грн. нараховану по кожному акту виконаних робіт окремо за сукупний період з 02.07.2014 по 24.02.2015.

Згідно пункту 6.3 Договору за порушення строків оплати замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня.

Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Здійснений позивачем розрахунок пені відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

Разом з тим, відповідач подав до суду клопотання про застосування до вказаних вимог наслідків спливу строків позовної давності.

Відповідно до пункту 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Статтею 258 Цивільного Кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною другою вказаної норми Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до пункту 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобовязання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом 10.03.2016, про що свідчить штамп господарського суду Київської області на позовній заяві.

Таким чином, враховуючи встановлений судом період нарахування пені та її належний розмір, та те, що позовна давність за позовними вимогами щодо стягнення пені, обчислюється щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення пені за сукупний період з 02.07.2014 по 24.02.2015 поза межами однорічного строку позовної давності.

Враховуючи викладене, строк позовної давності у даному спорі в частині вимог про стягнення пені, сплинув до звернення позивача з позовом.

Про застосування судом наслідки спливу строку позовної давності відносно вказаних вимог відповідачем у справі зроблено заяву до винесення рішення.

Згідно частини третьої статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Суд також зазначає, що правила про позовну давність застосовуються лише тоді, коли доведено існування самого суб`єктивного права. Існування суб`єктивного права позивача доведено матеріалами справи.

Відповідно до частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивачем правомірно нарахована пеня за прострочення оплати, проте, у звязку зі спливом строку позовної давності вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі пені в сумі 200255,41грн, нарахованої по кожному акту виконаних робіт окремо за сукупний період з 02.07.2014 по 24.02.2015, задоволенню не підлягають.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3% річних в сумі 31342,69 грн. та інфляційні втрати в сумі 898798,13 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судом покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцентр" (08800, Київська обл., Миронівський р-н, м. Миронівка, вул. Леніна, буд. 48, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м.Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28, ) 3% річних в сумі 31342 (тридцять одна тисяча триста сорок дві) грн. 69 коп., інфляційні втрати в сумі 898798 (вісімсот девяносто вісім тисяч сімсот девяносто вісім) грн. 13 коп. та 13952 (тринадцять тисяч девятсот пятдесят дві) грн. 11 коп. судового збору.

3. В іншій частині вимог у позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 05.05.2016