ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 р. Справа № 909/329/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводі С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця Попович Лесі Василівни, вул. С.Стрільців, 55 б, смт. Перегінське, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, 77662,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Глинки Романа Ярославовича, вул. Заводська, 13, смт.Перегінське, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, 77662

про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку

за участю:

від позивача: Дутка Роман Васильович - представник, (довіреність зареєстровано в реєстрі за № 753 від 16.10.2014 року; посвідчення адвоката № 667 від 20.11.2008 року)

від відповідача: Круць Володимир Миронович - адвокат, (договір про надання правової допомоги № 11/05/16 від 11.05.2016 року; ордер на надання правової допомоги серія ІФ № 001850 від 11.05.2016 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 974; посвідчення адвоката № 974 від 27.12.2013 року)

від відповідача: Глинка Роман Ярославович - фізична особа-підприємець, (паспорт серія СЕ 279401 від 06.05.2004 року)

встановив: Фізична особа - підприємець Попович Леся Василівна звернулась до господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Фізичної особи - підприємця Глинки Романа Ярославовича про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 010070001 від 08.11.2004 року, серія ІФ №026444 виданий Глинці Роману Ярославовичу на підставі договору купівлі- продажу виданого державним нотаріусом другої державної нотаріальної контори від 10.01.2003 року за №17, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №85.

Позовні вимоги обгрутовує визнанням недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки укладеного між Перегінською селещною радою та ФОП Глинкою Р.Я.., посвідченого державним нотаріусом Другої Рожнятівської районної нотаріальної контори Левицькою Г.В., зареєстрований 13.01.2015 року за №17 згідно рішення суду, на підставі якого і видавався оспорюваний акт. При цьому зазначає, що видача відповідачу оспорюваного акту порушує право власності позивача на земельну ділянку по вул. С. Стрільців, 21 в смт. Перегінське, Рожнятівського району.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечив в усному порядку, однак письмового обгрунтування своїх заперечень суду не надав. В судовому засіданні подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, вислухавши представників сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до державного акту ІФ №018238 від 01.11.2000 року підприємцю Лецко Л. В. (на підставі свідоцтва про зміну імені серія І-НМ №014380 від 21.11.2015 року прізвище Лецко змінено на Поповича) на підставі рішення сесії від 12.09.1999 передано у власність земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 287 кв.м, що знаходиться на території смт. Перегінське Перегінської селищної ради. Даний акт зареєстровано в книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю за №5.

Рішенням шостої сесії четвертого демократичного скликання Перегінської селищної ради від 26.12.2002 "Про продаж земельної ділянки у власність для здійснення підприємницької діяльності підприємцю Глинці Роману Ярославовичу" затверджено матеріали інвентаризації земельної ділянки підприємця Глинки Р. Я. по вул. Січових Стрільців площею 794 кв.м під розміщення кафе, продано підприємцю у приватну власність дану земельну ділянку, затверджено ціну продажу, доручено селищному голові в місячний термін укласти від імені ради договір купівлі-продажу.

На підставі даного рішення між Перегінською селищною радою, як продавцем, та підприємцем Глинкою Р. Я., як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу від 10.01.2003, який посвідчений державним нотаріусом другої Рожнятівської державної нотаріальної контори Левицькою І. В. та зареєстровано за №17.

Надалі 08.11.2004 року підприємцю Глинці Р. Я. було видано державний акт ІФ №026444 на право власності на земельну ділянку, що розташована на вул. Січових Стрільців, 19, смт.Перегінське, Рожнятівського району, Івано-Франківської області.

З приводу користування вказаними земельними ділянками між сторонами вирішувався спір у справі №909/380/14 за позовом підприємця Глинки Р. Я. до підприємця Лецко Л. В. про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу огорожі.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 01.07.2014 позов було задоволено. Львівський апеляційний господарський суд постановою від 28.04.2015 рішення суду першої інстанції скасував і прийняв нове рішення про відмову в позові. Дана постанова залишена без змін постановою ВГСУ від 08.10.2015 та набрала законної сили.

Судовими рішеннями встановлено, що сторони у справі є власниками земельних ділянок, які знаходяться на вул. С.Стрільців, 19, смт. Перегінське, Рожнятівського району, Івано-Франківської області та межують між собою. При цьому встановлено факт накладення частини земельної ділянки Глинки Р. Я. (державний акт серія ІФ №026444 від 08.11.2004) на частину земельної ділянки підприємця Лецко Л. В. (державний акт серії ІФ №018238 від 01.11.2000), що виражається у їх перетині. Даний факт встановлено на підставі висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №4015 від 03.03.2015. В постанові також міститься вказівка на те, що на момент отримання підприємцем Глинкою Р. Я. державного акту серії ІФ №026444 від 08.11.2004 право власності на спірну земельну ділянку було закріплено за відповідачем (підприємцем Лецко Л. В.), що підтверджується державним актом серії ІФ №018238 від 01.11.2000.

Разом з тим, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2015 року у справі №909/923/15, залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 року, позов фізичної особи-підприємця Лецко Лесі Василівни до фізичної особи - підприємця Глинки Романа Ярославовича, до Перегінської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення Перегінської селищної ради від 26.12.2002 та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.01.2003 - задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Перегінської селищної ради від 26.12.2002 "Про продаж земельної ділянки у власність для здійснення підприємницької діяльності підприємцю Глинка Роману Ярославовичу", а також визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10.01.2003, укладений між Перегінською селищною радою та фізичною особою - підприємцем Глинкою Романом Ярославовичем, посвідчений державним нотаріусом Другої Рожнятівської районної нотаріальної контори Левицькою Г. В., зареєстрований 13.01.2003 за №17.

За приписами ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 6 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Разом з тим господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Як встановлено судом оскаржуваний акт видавався на підставі рішення Перегінської селищної ради від 26.12.2012 року "Про продаж у власність земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності підприємцю Глинка Роману Ярославовичу" та договору купівлі-продажу земельної ділянки укладений між Перегіською селищною радою та ФОП Глинкою Р.Я., посвідчений державним нотаріусом Другої Рожнятівської районної нотаріальної контори Левицькою Г.В. зареєстрований 13.01.2015 року за №17, які в судовому порядку згідно рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.15 по справі №909/923/16 визнані недійсними.

Як вбачається з вище наведених рішень суду, підставою визнання недійсним рішення ради, а відповідно і договору купівлі-продажу земельної ділянки, стало встановлення факту накладення частини земельної ділянки Глинки Р. Я. (державний акт серія ІФ №026444 від 08.11.2004) на частину земельної ділянки підприємця Лецко Л. В. (державний акт серії ІФ №018238 від 01.11.2000), що призвело до відчуження Перегінською сільською радою підприємцю Глинці Роману Ярославовичу частини земельної ділянки, що вже перебувала у власності Лецко Л.В.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, визнання недійсними рішенням господарського суду Івано-Франківської області рішення Перегінської селищної ради від 26.12.2012 року "Про продаж у власність земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності підприємцю Глинка Роману Ярославовичу" та договору купівлі-продажу земельної ділянки укладений між Перегіською селищною радою та ФОП Глинкою Р.Я., посвідчений державним нотаріусом Другої Рожнятівської районної нотаріальної контори Левицькою Г.В. зареєстрований 13.01.2015 року за №17, які були підставою набуття відповідачем по справі права власності на земельну ділянку згідно державного акту серії ІФ №026444 від 08.11.2004 свідчить не тільки про набуття права власності на спірну земельну ділянку, а й про відсутність рішення органу місцевого самоврядування як юридичного факту, з яким закон пов"язує набуття права власності на землі комунальної власності.

Системний аналіз наведеного вище свідчить про те, що оскільки державний акт є документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку (ст. 126 Земельного кодексу України) і є похідним документом від рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність, визнання недійсним останнього свідчить про відсутність підстав для його видачі та, відповідно, має правовим наслідком недійсність даного акту.

Відповідач самостійно не звернувся у відповідні органи і заявою про скасування оспорюваного акту, у зв"язку із визнанням недійсними рішення органу місцевого самоврядування та договору купівлі-продажу на підставі яких видавався акт.

Отже, видача відповідачу у 2004 році державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 010070001 від 08.11.2004 року, серія ІФ №026444 та його не скасування свідчить про порушення законних прав та охоронюваних законом інтереси позивача щодо права власності на земельну ділянку по вул. С. Стрільців, 21 в смт. Перегінське, Рожнятівського району.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно зі статтею 34 вказаного Кодексу обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідач належними та допустимими доказами доводи позивача не спростував.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та таких, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 6, 15, 21 Цивільного кодексу України, ст. ст. 126, 155 Земельного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 34, 35, 43, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

задовольнити позов Фізичної особи - підприємця Попович Лесі Василівни до Фізичної особи - підприємця Глинки Романа Ярославовича про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 010070001 від 08.11.2004 року, серія ІФ №026444 виданий Глинці Роману Ярославовичу на підставі договору купівлі- продажу виданого державним нотаріусом другої державної нотаріальної контори від 10.01.2003 року за №17, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №85 .

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 010070001 від 08.11.2004 року, серія ІФ №026444 виданий Глинці Роману Ярославовичу на підставі договору купівлі-продажу виданого державним нотаріусом другої державної нотаріальної контори від 10.01.2003 року за №17, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №85.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Глинки Романа Ярославовича (вул. Заводська, 13, смт.Перегінське, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, 77662, код ) на користь Фізичної особи - підприємця Попович Лесі Василівни (вул. С.Стрільців, 55 б, смт. Перегінське, Рожнятівський район, Івано-Франківська область, 77662, код ) - 1378 грн. 00 коп. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.05.16

Суддя Фанда О. М.