Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" травня 2016 р. Справа № 906/103/16.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Лозинської І.В.

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Родень-М" (м. Черкаси)

До: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гор.Інвест.Агро" (Житомирська область, Коростишівський район, с. Торчин)

про стягнення 1036342,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до господарського суду Житомирської області про стягнення з відповідача заборгованості за Договором поставки №131 від 05.11.2014 на загальну суму 1036342,90 грн, з яких, 666218,57 грн основного боргу, 332308 грн - інфляційні, 22816,33 грн 3% річних; а також, 15320,00 грн судового збору та 15000 грн адвокатських послуг; крім того, заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, що знаходяться на р/р №8262 в ПАТ "КБ "Приватбанк".

Ухвалою від 22.02.2016 господарський суд порушив провадження у справі, призначив засідання суду для розгляду справи та клопотання позивача про забезпечення позову; зобов'язав сторони надати необхідні документи.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2016 у зв'язку з неявкою представника відповідача розгляд справи відкладено.

Ухвалою господарського суду від 31.03.2016 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача.

Ухвалою від 19.04.2016 господарський суд продовжив строк вирішення спору у справі по 04.05.2016 за заявою відповідача; розгляд справи та клопотання позивача про забезпечення позову відклав; зобов'язав відповідача надати документи відповідно до резолютивної частини цієї ухвали.

Розглядаючи клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд враховує таке.

За ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою, зокрема, сторони, прокурора, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, заходи до забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами та вживаються судом у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Разом з тим, згідно з п. 7.2. постанови пленуму ВГСУ № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", накладення арешту на майно боржника є адекватним заходом забезпечення позову про визнання права власності (іншого речового права) на майно або витребування майна з чужого незаконного володіння. При цьому, арешт може бути накладений на індивідуальне визначене майно. В ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна та, за необхідності, місцезнаходження майна.

Крім того, у вказаній постанові пленуму ВГСУ зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованою підставою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Згідно з пп.1.1 (абз.2) п.1 Інформаційного листа ВГСУ від 12.12.2006 № 01-8/2776 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

При застосуванні заходів до забезпечення позову основним елементом є подання доказів на підтвердження обставин, на які посилається позивач, заявляючи клопотання про вжиття таких заходів. При цьому слід враховувати, що для достатнього обґрунтування припущення щодо наявності реальної небезпеки зникнення або погіршення майна, що призведе до неможливості виконання рішення господарського суду в майбутньому, серед іншого, можуть бути подані докази вчинення відповідачем з цим майном певних дій як в процесі розгляду справи, так і до початку її розгляду.

У даному випадку, наведені позивачем у позовній заяві доводи не свідчать про наявність підстав для вжиття заходів для забезпечення позову.

В позовній заяві відсутнє посилання на будь-які докази, які б свідчили про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, та не зазначено індивідуальні ознаки майна на яке саме має бути накладений арешт.

Саме лише посилання позивача у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така ж правова позиція викладена у п.п. 2, 3 вищевказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011.

З урахуванням викладеного, клопотання позивача про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, оскільки належних доказів в його обґрунтування не надано, в той час як відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості клопотання позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у зв'язку з чим у задоволенні вказаного клопотання позивача, викладеного у позовній заяві, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Родень-М" (м. Черкаси) у задоволенні клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 906/103/16.

Суддя ОСОБА_1

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам