ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.04.16р. Справа № 904/857/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 2 168 535 грн. 98 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, дов. від 29.12.2015р. №б/н;

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, дов. від 01.02.2016р. №30-Д.

СУТЬ СПОРУ:

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судових засіданнях було оголошено перерви до 28.04.2016р. та до 29.04.2016р.

Позивач просить стягнути з відповідача 2 168 535 грн. 98 коп., що складає 1 353 552 грн. 11 коп. - заборгованості за послуги з транспортування та зберігання природного газу, надані відповідно до умов Договору від 28.09.2011р. №/П07 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, 433 087 грн. 67 коп. - пені, 125 204 грн. 78 коп. - штрафу за прострочення зобов'язань, 31 908 грн. 63 коп. - 3% річних та 224 782 грн. 80 коп. - інфляційних втрат.

Відповідач у запереченнях (вх. №22082/16 від 11.04.2016р.) на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав: - на момент звернення позивача з позовом до суду сума основного боргу була сплачена в повному обсязі; - позивачем неправомірно нараховано 7% штрафу; - щодо відповідача порушено провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів щодо виконання боржником грошових зобов'язань, тому у позивача відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій; - при розрахунку та нарахуванні штрафних санкцій допущені помилки при встановленні дати надходження грошових коштів за надані послуги, а отже невірно встановлено період нарахування штрафних санкцій.

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2011р. між Дочірньою компанією „Укртрансгаз Національної акціонерної компанієї Нафтогаз України, як газотранспортним підприємством, та відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Криворіжгаз", як замовником, було укладено Договір №/П07 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (надалі - Договір).

В подальшому відповідно до пункту 1 Додаткової угоди від 17.01.2013р. №5 до Договору сторони домовилися слова Дочірня компанія „Укртрансгаз Національної акціонерної компанієї Нафтогаз України замінити словами Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз".

Відповідно до пункту 1.1 Договору газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (надалі - ГРС), а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору.

У пункті 1.2 Договору (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами від 29.02.2012р., від 17.01.2013р. та від 20.06.2014р.) сторони погодили плановий обсяг транспортування природного газу.

Відповідно до пункту 5.1 Договору, розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобовязується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Згідно з пунктом 3.1 Договору послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 Договору газотранспортне підприємство до пятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства; замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобовязується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг.

У пункті 5.4 Договору сторони домовилися про те, що вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (пункт 3.4 Договору).

Як вбачається за виконання умов Договору у 2015 році позивачем було надано відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на загальну суму 1 828 574 грн. 19 коп., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами:

- від 31.01.2015р. №01-15-110911135/П07 на суму 488 675 грн. 59 коп.;

- від 31.01.2015р. №01-15-110911135/П07 на суму 1 112 грн. 77 коп.;

- від 28.02.2015р. №02-15-110911135/П07 на суму 299 грн. 29 коп.;

- від 28.02.2015р. №02-15-110911135/П07 на суму 433 469 грн. 18 коп.;

- від 31.03.2015р. №03-15-110911135/П07 на суму 407 грн. 92 коп.;

- від 31.03.2015р. №03-15-110911135/П07 на суму 251 351 грн. 57 коп.;

- від 30.04.2015р. №04-15-110911135/П07 на суму 277 846 грн. 91 коп.;

- від 30.04.2015р. №04-15-110911135/П07 на суму 557 грн. 28 коп.;

- від 31.05.2015р. №05-15-110911135/П07 на суму 169 227 грн. 20 коп.;

- від 31.05.2015р. №05-15-110911135/П07 на суму 306 грн. 32 коп.;

- від 30.06.2015р. №06-15-110911135/П07 на суму 164 745 грн. 73 коп.;

- від 30.06.2015р. №06-15-110911135/П07 на суму 242 грн. 10 коп.;

- від 31.10.2015р. №10-15-110911135/П07 на суму 8 629 грн. 06 коп.;

- від 30.11.2015р. №11-15-110911135/П07 на суму 8 370 грн. 95 коп.;

- від 31.12.2015р. №12-15-110911135/П07 на суму 23 332 грн. 32 коп.

Згідно пункту 5.5. Договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає, розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться відповідачем до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, відповідач повинен був розрахуватися за надані йому позивачем послуги відповідно до 20.02.2015р., до 20.03.2015р., до 20.04.2015р., до 20.05.2015р., до 20.06.2015р., до 20.07.2015р., до 20.11.2015р., до 20.12.2015р. та до 20.01.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач станом на 05.02.2016р. за отримані послуги розрахувався у повному обсязі, що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями (а.с. 97-98, 146-190, 195-197).

Враховуючи, що на момент звернення позивача з позовом до суду позивачем було сплачено заборгованість у повному обсязі, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача 1 353 552 грн. 11 коп. - заборгованості за послуги з транспортування та зберігання природного газу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до пункту 7.3 Договору сторони узгодили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової стоки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Отже, після перерахунку пеня становить 420 646 грн. 62 коп. (з 21.02.2015р. по 27.01.2016р.).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, згідно розрахунку інфляційні нарахування становлять 224 782 грн. 80 коп. (з березня 2015 р. по грудень 2016 р.), а річні після перерахунку 31 900 грн. 61 коп. (з 21.02.2015р. по 27.01.2015р.).

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 125 204 грн. 78 коп. штрафу за прострочення зобовязань, така вимога задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з пунктом 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.07.2014р. №01-06/841/2014 „Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 N 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" грошове зобов'язання - це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; до грошових зобов'язань не застосовуються положення абзацу третього частини другої статті 231 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 04.02.2014р. у справі №903/610/13.

Суд не може прийняти до уваги заперечень відповідача щодо відсутності у позивача підстав для застосування до нього штрафних через порушення провадження у справі про банкрутство відповідача та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів щодо виконання боржником грошових зобов'язань, оскільки:

- відповідно до ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2013р. у справі №38/904/208/2013 було порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Криворіжгаз () та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який згідно статті 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачає зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязковихшл платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію;

- відповідно до частин 1, 3 статті 19 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію; протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

- таким чином, мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується відносно грошових зобовязань, термін виконання яких настав до введення мораторію;

- з матеріалів справи вбачається, що термін сплати за послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу настав після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів;

- тому відсутні підстави для застосування мораторію на задоволення вимог кредиторів до правовідносин, що виникли між сторонами, та ненарахування штрафних санкцій (пені), незастосування індексу інфляції та процентів річних від простроченої суми.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі розподіляються між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" (50051, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, просп. Металургів, 1; ідентифікаційний код 03341397) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код 30019801) 420 646 грн. 62 коп. - пені, 224 782 грн. 80 коп. - інфляційних нарахувань, 31 900 грн. 61 коп. - річних та 10 159 грн. 95 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

"04" травня 2016р.