ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.04.2016 Справа № 907/83/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промисловий центр", м. Ужгород

До відповідача 1 Gas - petrol Team s. r. o., м. Топольчани Словаччина

До відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплекс", м. Ужгород

Про стягнення заборгованості на суму 41 782,51 дол. США, що еквівалентно сумі 1 120 526,70 грн.

Головуючий Суддя О. С. Йосипчук

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, представник по дов. від 29.03.2016р.

від відповідача1 не зявився

від відповідача2 не зявився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-промисловий центр", м. Ужгород звернулось з позовною заявою до Gas - petrol Team s. r. o., м. Топольчани Словаччина та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплекс", м. Ужгород, Україна про солідарне стягнення суму 41 782,51 дол. США, що еквівалентно сумі 1 120 526,70 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 21.10.2015р. року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-промисловий центр", м. Ужгород Україна (Продавець) та Gas - petrol Team s. r. o., м. Топольчани Словаччина (Покупець) було укладено Контракт №21102015, і Додаткову угоду від 02.11.2015р. до Контракту №21102015, згідно з умовами якого продавець зобовязався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (Кукурудза 3-го класу для кормових цілей українського походження, врожаю 2015року, насипом, країна походження - Україна) на загальну суму 155 250,00 дол. США.

З метою забезпечення належного виконання відповідачем1 Gas - petrol Team s. r. o., м. Топольчани Словаччина своїх зобовязань за вказаним Контрактом, 22.10.2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-промисловий центр", м. Ужгород Україна, як кредитором, та товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Комплекс", м. Ужгород, Україна, як поручителем, також було укладено договір поруки від 22.10.2015р. і Додаткову угоду №01 від 02.11.2015р., згідно з умовами якого ТОВ "Агро Комплекс", м. Ужгород, зобовязалося нести солідарну відповідальність за виконання Gas - petrol Team s. r. o., м. Топольчани Словаччина своїх зобовязань за вказаним вище Контрактом.

Позивач стверджує, що на виконання умов Контракту ним передано обумовлений товар, однак, відповідач1 свої зобовязання щодо оплати його вартості виконав частково і, на дату звернення до суду, заборгував 41 782,51 дол. США, що еквівалентно сумі 1 120 526,70 грн.

Зважаючи на вище приведене та на умови укладеного зовнішньо-економічного контракту, договору поруки, а також на законодавство України, позивач просить суд стягнути на його користь солідарно з відповідачів суму 41782,51 дол. США, що еквівалентно сумі 1 120 526,70 грн.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з"явився, однак в попередніх засіданнях суду проти позову по суті грошових зобовязань не заперечував, визнав поставку вказаного у Контракті товару на вказану у ньому суму коштів, про що свідчить письмовий відзив на позов від 11.03.2016р. та додаткові письмові пояснення (відзив на позов) від 22.04.2016р., надані суду в дане судове засідання.

Крім того, згідно з додатковими письмовими поясненнями від 22.04.2016р. відповідач 1 просить суд відкласти розгляд справи на більш пізніший термін для надання йому можливості виконати свої зобов"язання щодо оплати отриманого товару за Контрактом №№21102015 та пояснює невиконання своїх обов"язків до цього часу скрутним фінансовим становищем.

Однак, у задоволенні цього клопотання відповідача1 судом було відмовлено, у зв"язку з неодноразовим наданням судом такої можливості, внаслідок чого розгляд даної справи неодноразово відкладався.

Відповідача 2 проти позову заперечив, з підстав зазначених у письмовому відзиві на позов від 10.03.2016р. Зокрема зіславшись на припинення поруки, вважає, що відпали і підстави для стягнення із нього заявленої до стягнення суми позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника сторін

суд встановив:

Судовим розглядом справи встановлено, що 21.10.2015р. року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-промисловий центр", м. Ужгород Україна (Продавець) та Gas - petrol Team s. r. o., м. Топольчани Словаччина (Покупець) було укладено Контракт №21102015 і Додаткову угоду від 02.11.2015р. до Контракту №21102015, згідно з умовами якого продавець зобовязався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (Кукурудза 3-го класу для кормових цілей українського походження, врожаю 2015року, насипом, країна походження - Україна) на загальну суму 155 250,00 дол. США.

Місце укладання контракту №21102015 і Додаткової угоди від 02.11.2015р. до Контракту №21102015 м.Ужгород, Закарпатської області, Україна.

Умови та місце поставки товару DAF м. Чоп, Львівська залізниця, відповідно до ІНКОТЕРМС 2010 і умов цього контракту.

Строк виконання зобовязання по передачі товару від продавця до покупця сторонами договору обумовлено в термін з 21.10.2015р. до 31.10.2015р. (п.3.2. Контракту). Допускається поставка товару партіями (п. 3.3Контракту).

Відповідно до умов означеного вище контракту (п.п. 4.1., 4.2 контракту) ціна товару за цим Контрактом складає 135,00 доларів США за одну метричну тону. Загальна вартість Контракту складає 155 250,00 доларів США.

Згідно з п. 5.1, п.п. 5.1.1, 5.1.2 Контракту покупець проводить оплату шляхом банківського переказу 90 відсотків вартості кожної окремої партії товару - протягом 3-х банківських днів після надання відповідних документів, визначених п.п.5.1.1 Контракту, і остаточний розрахунок за кожну поставлену партію товару проводить протягом 3-х банківських днів після надання копії комерційного рахунку продавця і довідки експедитора щодо визначення ваги товару після отримання товару у пункті призначення товару.

Крім того, з урахуванням Додаткової угоди від 02.11.2015р. до Контракту №21102015, заначений Контракт не містить посилання на право, що підлягає до застосування, тому враховуючи приписи ст. 44 Закону України «Про міжнародне приватне право» застосуванню до спірних правовідносин підлягає право України.

Далі, як вбачається із матеріалів справи, на виконання Контракту позивач 24.10.2015р. поставив Відповідачу1 обумовлений Товар на загальну суму 156600,00 доларів США згідно з ВМД №305090003/2015/016869, за який останній розрахувався частково внаслідок чого виник борг у розмірі 41 782,51 дол. США, що еквівалентно сумі 1 120 526,70 грн., який відповідачем1 не оспорений.

Означене вище підтверджується наявним у матеріалах справи Контрактом №21102015 з Додатковою угодою до нього від 02.11.2015р. та відповідачем не спростовується, що підтверджено письмовим відзивом на позов від 11.03.2016р. і додатковим відзивом від 22.04.2016р.

Отже, згідно із наявними у справі матеріалами, станом на день звернення позивача до суду загальна заборгованість відповідача 1 за Контрактом від 21.10.2015р. №21102015 і Додаткової угоди до нього від 02.11.2015р. становить суму 41 78251 дол. США, що і, власне, ним і не заперечується (ст.ст.4-3, 33 ГПК України).

З метою забезпечення виконання відповідачем 1 зобовязань за Контрактом від 21.10.2015р. №.10.2015р. між позивачем (Кредитор) і товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Комплекс" (Поручитель) було укладено Договір поруки і Додаткову угоду №01 до нього від 02.11.2015р., відповідно до якого відповідач2 у справі поручився солідарно нести відповідальність перед позивачем за виконання всіх зобов'язань відповідача1 за

Контрактом, в тому числі зобов'язань по оплаті отриманого товару.

Відповідно до п.п. 2.1 цього договору передбачено, що під основним договором в цьому Договорі розуміють Контракт №21102015 від 21.10.2015р., укладений між кредитором (в основному договорі іменується "Продавець" - ТОВ "Торгово-промисловий центр", м. Ужгород ) та боржником (в основному договорі іменується "Покупець" - Gas - petrol Team s. r. o., м. Топольчани Словаччина). Встановлено, що предметом основного договору є купівля-продаж товару в межах суми 155 250,00 дол. США.

Згідно з п. 3.1. договору встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання за основним договором поручитель зобовязується самостійно виконати обов"язок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора в строк одного календарного дня. У випадку, якщо така вимога від кредитора не була направлена у вказаний строк, після порушення боржником обов"язку щодо повернення коштів, порука припиняється.

Пунктами 4.1, 4.2. договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріпленння печатками сторін і діє до моменту припинення поруки.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі та у випадку настання події, вказаної у п. 3.5 цього договору (п.п.4.2.4; 4.2.5. п. 4.2 Договору поруки).

Пунктом 3.5 Договору поруки передбачено, що у будь-якому випадку, порука за цим договором вважається припиненою, якщо зазначена в п. 3.1 вимога, не буде пред"явлена поручителю після прострочення боржника у строк до 31 грудня 2015року.

У відповідності до п. 5.1. Договору поруки сторони також обумовили, що усі спори, повязані з цим договором, регулюються цим Договором та відповідними нормами чинного законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не звертався до Поручителя (відповідач 2) з письмовою претензією-вимогою щодо погашення наявної заборгованості за контрактом, оскільки докази звернення з такою вимогою у матеріалах справи відсутні.

Чинним законодавством, зокрема ст.123 ГПК України передбачено, що іноземні суб"єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обовязки, що й суб"єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов"язковість якого надана Верховною Радою України.

Як видно із матеріалів справи, відповідач 1 - Gas - petrol Team s. r. o., м. Топольчани Словаччина є нерезидентом України відповідно до реєстру за номер 18605/N.

Відповідно до положень ст. 124 ГПК України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. При цьому, питання підсудності судам України справ з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою) визначені Законом України "Про міжнародне приватне право".

Статтею 2 ГПК України унормовано правило, відповідно до якого саме господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організація які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. При цьому саме господарським судам підвідомчі спори, що виникають при виконанні господарським договорів і розглядаються за місцезнаходженням відповідача у спорі що виник при виконанні господарського договору (ст.ст.12,15 ГПК України). За загальним правилом, право має бути фактично захищене в місці його порушення (реальність судового акту).

Згідно ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Як вбачається з матеріалів справи місцем знаходженням зазначених позивачем відповідачів є Закарпатська область, Україна, підставами на які покликається заявник, для подання даного позову про солідарне стягнення з відповідачів суми 41 782,51 дол. США, стало невиконання відповідачами своїх зобовязань щодо проведення оплати згідно умов вищевказаного контракту та договору поруки.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, а також положення ст. 15 ГПК України, оскільки відповідачі є юридичними особами за законодавством України, спір підсудний господарським судам України та повинен розглядатися та вирішуватись у господарському Закарпатської області.

У відповідності з частиною першою статті 4 Закону України Про міжнародне приватне право право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Коментованим Законом визначено, що вибір права - це право учасників правовідносин визначити право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом, при цьому застосовується принцип автономії волі - згідно з яким учасники правовідносин з іноземним елементом можуть здійснити вибір права, що підлягає застосовуванню до відповідних правовідносин.

Так, у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом. Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини. Вибір права щодо окремих частин правочину повинен бути явно вираженим. Вибір права або зміна раніше обраного права можуть бути здійснені учасниками правовідносин у будь-який час, зокрема, при вчиненні правочину, на різних стадіях його виконання тощо (ст. 5 Закону України Про міжнародне приватне право).

Як вбачається з умов контракту №211022015 та Додаткової угоди до нього від 02.11.2015р., волевиявлення сторін стосовно вибору права, яке має бути застосовано при вирішенні спору (в т.ч. внаслідок невиконання зобовязань щодо оплати за поставлений товар), учасниками правовідносин не узгоджено і в контракті відсутнє. В той же час, як випливає з умов договору поруки сторони погодили право України.

Покликаючись на вищевказане та сукупність усіх дійсних обставин справи, предмет позову, наведені підстави, представник позивача наполягає на застосуванні до спірних правовідносин права України.

Згідно ст. 7 Закону України Про міжнародне приватне право при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом.

Із частини другої та третьої статті 32 Закону України Про міжнародне приватне право, вбачається, що у разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний звязок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно повязаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження. У разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є продавець - за договором купівлі-продажу (частина перша статті 44 Закону України Про міжнародне приватне право).

Системний аналіз коментованих норм Закону дає підстави для висновку, що застосування права місцезнаходження продавця за зовнішньоекономічним договором купівлі-продажу товарів - може мати місце за умови, якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи.

Таким чином у разі відсутності вибору права до змісту правочину, виходячи з конкретної сукупності обставин справи, приписів ст.ст. 4, 5, 32, 43, 44 Закону України "Про міжнародне приватне право" законодавцем закладено принцип, що щодо визначення права, яке має застосовуватись, перевагу має продавець - за договором купівлі-продажу. Аналогічне положення колізійного права передбачено і ч.1 ст. 42 зазначеного Закону.

В даному випадку, виходячи з сукупності обставин справи: заявленого предмету та суті спору (стягнення з відповідачів суми боргу солідарно); наведених позивачем у позові підстав - невиконання відповідачем 1 взятих на себе за контрактом зустрічних зобовязань в частині проведення оплати за отриманий товар; невиконання відповідачем 2 своїх зобовязань за договором поруки; місцезнаходження відповідачів та місця виконання їх зобовязань, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини сторін, стосуються виконання зобовязань саме відповідачами, які випливають з умов контракту та договору, тому зміст правочинів в зазначеній частині, більш тісно повязаний з правом України. При цьому суд також бере до уваги, положення ст. 25 Закону України Про міжнародне приватне право (щодо відповідачів), місце укладення контракту та договору, а також волевиявлення позивача щодо вибору права при зверненні до суду з даним позовом.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного застосуванню до спірних правовідносин підлягає право України у сукупності із правилами Віденської конвенції 1980р.

Між сторонами у справі виникли зобовязання з приводу купівлі-продажу товару на підставі Контракту, згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (ст.ст.8,9 Віденської конвенції 1980р.).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (зустрічне зобовязання) (ст.ст.53,54, 55 Віденської конвенції 1980 р.).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, частини 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Обовязок покупця оплатити повну вартість поставленого йому товару, випливає також із змісту ст.ст. 53 та 59 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (є чинною для України 01.02.1991 року), якими передбачено обовязок покупця оплатити вартість товару та прийняти поставку.

Обовязок відповідача 1 оплатити вартість одержаного по вищезазначених товарно-супровідних документах передбачено також п. 1.1. Контракту.

Строк виконання відповідачем обовязку щодо оплати поставленого товару настав та підлягав виконанню починаючи після поставки товару 24.10.2015року.

Як вбачається із відзиву на позов відповідач1 визнав у повному обсязі спірну суму боргу перед позивачем, зазначивши, що не має можливості її сплатити через скрутне фінансове становище.

На підставі вищеприведеного, позов щодо стягнення з відповідача 1 заборгованості за Контрактом є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягає до задоволенню.

Щодо вимог, які стосуються відповідача 2, суд зазначає наступне.

Між Позивачем (Кредитор) та Відповідачем 2 (Поручитель) було укладено договір поруки від 22.10.2015 року (далі договір поруки), згідно з яким Відповідач 2 взяв на себе обовязок відповідати перед кредитором за виконання всіх зобовязань Відповідача 1 (Боржник), що виникли з контракту № 21102015 від 21.10.2015р.

Згідно з 3.1. договору поруки встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання за основним договором поручитель зобовязується самостійно виконати обов"язок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора в строк одного календарного дня. У випадку, якщо така вимога від кредитора не була направлена у вказаний строк, після порушення боржником обов"язку щодо повернення коштів, порука припиняється.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі та у випадку настання події, вказаної у п. 3.5 цього договору (п.п.4.2.4; 4.2.5. п. 4.2 Договору поруки).

Пунктом 3.5 Договору поруки передбачено, що у будь-якому випадку, порука за цим договором вважається припиненою, якщо зазначена в п. 3.1 вимога, не буде пред"явлена поручителю після прострочення боржника у строк до 31 грудня 2015року.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Позивач не надав суду доказів того, що він звертався до відповідача 2 з відповідними вимогами протягом строку встановленого у п. 3.1. договору поруки, у звязку з чим зобовязання поручителя, які випливали з укладення та виконання таких договорів, вважаються припиненими та позивачем не спростованими. Зважаючи на це, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову до відповідача 2 слід відмовити.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 суми 41 782,51 дол. США заборгованості по оплаті за контрактом № 211022015 від 21.10.2015р. є обґрунтованими, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи

і підлягають задоволенню, а у задоволенні позовних вимог до відповідача 2 слід відмовити у звязку із припиненням зобовязань відповідача 2 за договором поруки.

Судовий збір у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача 1.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Gas - petrol Team s. r. o. (95501, м. Топольчани, вул. Под Калварію, 105, Словаччина; реєстраційний номер 18605/N у обхідному реєстрі Міністертсва Словацької республіки; р/р в Євро SK 29; р/р в доларах США SK 35 в "TATRABANK", Словаччина, SWIFT : TATRSKBX ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промисловий центр" (88000, Україна, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Боженка, 2, офіс 4, ) суму заборгованості в розмірі 41 782,51 дол. США (сорок одна тисяча сімсот вісімдесят два долара США 51 цент), що еквівалентно сумі 1 120 526,70 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Gas - petrol Team s. r. o. (95501, м. Топольчани, вул. Под Калварію, 105, Словаччина; реєстраційний номер 18605/N у обхідному реєстрі Міністертсва Словацької республіки; р/р в Євро SK 29; р/р в доларах США SK 35 в "TATRABANK", Словаччина, SWIFT : TATRSKBX ) в доход державного бюджету (отримувач коштів - Управління державної казначейської служби України у м. Ужгороді Закарпатської області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38015610, банк отримувача - ГУДКСУ у Закарпатській області, код банку отримувача (МФО) - 812016, рахунок отримувача - №3002, код класифікації доходів бюджету 22030001, найменування суду господарський суд Закарпатської області) суму 16 807,91 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. В задоволенні позовних вимог до відповідача 2 відмовити.

Повний текст рішення складено і підписано 27.04.2016р.

Головуючий суддя Йосипчук О.С.