КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2016 р. Справа№ 910/23992/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників:

позивача: Герасимчук І.А., довіреність № 15 від 01.04.2016,

відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2015

у справі № 910/23992/15 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Український бізнес банк" Білої І.В.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг"

про стягнення 518697,93 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Український бізнес Банк", в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Білої І.В., звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Український лізинг" про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 518697,93 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.11.2015 у справі №910/23992/15 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГ" (03680, м. Київ, вул. Предславинська, будинок 13, офіс 211, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" (83001, Донецька обл., місто Донецьк, вул. Артема, будинок 125, ) заборгованість за основним боргом в розмірі 497787 (чотириста дев'яносто сім тисяч сімсот вісімдесят сім) грн 99 коп., заборгованість за процентами в розмірі 5600 (п'ять тисяч шістсот) грн 07 коп., пеню у розмірі 2657 (двi тисячi шістсот п'ятдесят сім) грн 86 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГ" (03680, м. Київ, вул. Предславинська, будинок 13, офіс 211, ) в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 10373 (десять тисяч триста сімдесят три) грн 96 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 03.11.2015 у справі №910/23992/15 повністю і прийняти нове рішення.

Позивач у своєму письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив суд рішення Господарського суду м. Києва від 03.11.2015 у справі №910/23992/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2016 для розгляду справи №910/23992/15 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" було сформовано колегію суддів під головуванням судді Андрієнка В.В., суддів Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 17.03.2016.

01.03.2016 через відділ документального забезпечення КАГС від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

14.03.2016 через відділ документального забезпечення КАГС від скаржника надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, яке відбулось 17.03.2016 не з'явився представник відповідача. Головуючим суддею було встановлено, що про час та дату судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, відповідно до наявного в матеріалах справи повернення повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 15.02.2016) під 046.

Відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами пленуму ВГСУ від 16.12.2015) розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Отже враховуючи вищенаведене та після проведення колегією суддів наради головуючим було оголошено ухвалу про відкладення розгляду справи на 12.04.2016.

12.04.2016 через відділ документального забезпечення КАГС від скаржника надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку на п'ятнадцять днів.

В судове засідання, яке відбулось 12.04.2016 не з'явився представник відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 було продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 21.04.2016.

В судове засідання, яке відбулось 21.04.2016 повторно не з'явився представник відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2016 розгляд справи №910/23992/15 було відкладено на 28.08.2016.

В судове засідання, яке відбулось 28.04.2016 не з'явився представник відповідача. Враховуючи належне повідомлення всіх учасників судового процесу про час та дату судового засідання та те, що представник відповідача систематично не з'являвся в судове засідання колегія суддів вирішила розгляну справу без участі скаржника. Представник позивача в судовому засідання надав суду усні пояснення стосовно апеляційної скарги. Після проведення колегією суддів наради в нарадчій кімнаті головуючий оголосив вступну та резолютивну частини постанови про залишення без задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 у справі № 910/23992/15.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2013 між ПАТ "Український бізнес Банк" (Банк) та ТОВ "Український лізинг" (позичальник) було укладено кредитний договір № 178/Ю (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк за наявності вільних грошових коштів надає позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі непоновлювальної кредитної лінії з лімітом користування у сумі 1167786,00 грн на придбання автотранспорту строком до 10.07.2016 зі сплатою 21% річних; ліміт кредитування зменшується відповідно до графіку погашення (додаток № 1). Проценти за користування кредитом нараховуються за кожен календарний день за методом "факт/360", тобто для розрахунку застосовується умовно 360 днів у році.

Відповідно до п.4.2 Кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно, не пізніше 7 числа місяця, наступного за звітним перераховувати на рахунок № 7380 суму процентів за користування кредитом у відповідності до договору.

Відповідно позичальник зобов'язався погашати наданий банком кредит згідно з графіком погашення, наведеним у додатку № 1, який є невід'ємною частиною цього договору (п. 4.5 кредитного договору).

Згідно із п. 4.6 кредитного договору, у разі невиконання зобов'язань відповідно до п. 4.5 цього договору а саме - невиконання зобов'язання щодо зменшення суми кредитування з графіком погашення та/або невиконання зобов'язання щодо повного остаточного погашення кредиту до 10.07.2016 включно, позичальник сплачує банку проценти у розмірі 50% річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

Пунктом 4.7 кредитного договору визначено, що кошти у погашення будь-якої заборгованості за цим договором направляти на рахунок № 7380 для розподілу у наступній послідовності: прострочена заборгованість за комісіями; прострочена заборгованість за процентами; прострочена заборгованість за кредитом; комісії строк сплати яких настав; проценти, строк сплати яких настав; поточна заборгованість за кредитом.

Відповідно до п. 8.12. кредитного договору строк дії цього договору встановлюється з дня підписання цього договору і до повного погашення позичальником усіх зобов'язань за цим договором.

Додатковою угодою № 2 від 17.10.2014 до кредитного договору сторони погодили внесення змін до п. 1.1. договору та викласти його наступній редакції, згідно якої Банк, за наявності вільних грошових коштів, надає позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі непоновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 1167786,00 грн на придбання автотранспорту на строк до 10.072015 зі сплатою:

- у період з 11 липня 2013 року до 30 вересня 2014 року включно - 21 % річних;

- у період з 01 жовтня 2014 року до 10 липня 2015 року включно - 15 % річних".

Вказаною додатковою угодою сторони погодили, що відповідно до 4.6. кредитного договору, позичальник зобов'язується у разі невиконання зобов'язань відповідно до п. 4.5. кредитного договору сплатити банку проценти у розмірі:

- у період з 11 липня 2013 року до 30 вересня 2014 року включно - 50 % річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення;

- починаючи з 01 жовтня 2014 року - 15 % річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

Відповідно до меморіального ордеру №260_3 від 11.07.2013, позивач надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1167786,00 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та спати нарахованих відсотків згідно умов укладеного кредитного договору та графіку зменшення заборгованості виконував неналежним чином, у зв'язку з чим, станом на 28.08.2015 утворилась заборгованість в розмірі 497787,99 грн за основним боргом та 18252,08 грн відсотків (у т.ч. 12652,01 грн - прострочені відсотки).

Відповідно до п. 5.10 кредитного договору при порушенні строків погашення кредиту, нарахованих за ним відсотків, , комісій (п.4.2, 4.3, 4.5) Банк має право вимагати від позичальника за кожен день прострочення сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період , за який сплачується пеня від суми простроченої заборгованості за кредитом.

На підставі п. 5.10 кредитного договору Банком було нараховано відповідачу пеню за простроченим основним боргом за період з 03.03.2015 по 09.03.2015 в розмірі 925,42 грн та пеню за простроченими відсотками за період з 08.05.2015 по 26.08.2015 в розмірі 1732,44 грн, загальна сума пені 2657,86 грн.

Відповідно до п. 5.3. кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, неустойок та збитків у разі недотримання позичальником умов договору. Про намір дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення та повернення виданих кредитних коштів, сплати процентів, нарахованих за кредитом, комісій, неустойок і збитків, банк письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов'язаний протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісії, неустойку, передбачені договором

Отже, 17.07.2015 позивачем було направлено відповідачу вимогу №3777, в якій позивач, посилаючись на п. 5.3. кредитного договору зазначивши, що станом на 17.07.2015 позичальник не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість перед Банком в загальній сумі 518 552,12 грн, вимагав протягом тридцяти днів сплатити заборгованість по кредиту, по відсоткам та пені. Відповідно направлення вказаної вимоги відповідачу та отримання її останнім підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №021, описом вкладення від 17.07.2015, списком згрупованих поштових відправлень та квитанцією про сплату поштових послуг. Отже, вказана вище вимога позивача була залишена позичальником без відповіді та задоволення.

Відповідно до платіжного доручення №44 від 26.10.2015 та виписки з особового рахунку за 26.10.2015, відповідач сплатив Банку 12625,01 грн відсотків за кредитним договором.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до п. 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 2657,86 грн.

Отже, колегією суддів було враховано неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору та часткову сплату відсотків за кредитним договором, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 497787,99 грн заборгованості за кредитом, 5600,07 грн. заборгованості по відсоткам.

Беручи до уваги наведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 03.11.2015 у справі №910/23992/15 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 03.11.2015 у справі №910/23992/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/23992/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран