ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016р. Справа№ 914/430/16

За позовом: Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал, м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства Мега-Тех, м. Львів

про стягнення 10 901, 12 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: не зявився

Зміст ст. 22 ГПК України представнику позивача розяснено.

Розглядається справа за позовом Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал до Приватного підприємства Мега-Тех про стягнення 10 901, 12 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.02.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.03.2016 року.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 11.04.2016 р. продовжено строк вирішення спору, визначений ч. 1 ст. 69 ГПК України, на 15 днів.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях.

Відповідач вимог суду, зазначених в ухвалах про порушення справи та про відкладення справи не виконав, витребуваних доказів не подав, явки свого представника в засідання суду не забезпечив. Ухвали суду скеровувалися відповідачу, відповідно до вимог ст. 64 ГПК України за адресою вказаною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи в порядку ст. 75 ГПК України, суд встановив наступне:

Львівське міське комунальне підприємство Львівводоканал (надалі - позивач) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Приватного підприємства Мега-Тех (надалі відповідач) про стягнення 10 901, 12 грн., з яких: 8 720, 92 грн. - за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу та 2 180, 20 грн. - в фонд охорони навколишнього природнього середовища м. Львова.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачу надаються послуги у забезпеченні питною водою та прийманні стічних вод на підставі договору про подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізаційної мережі від 27.09.2003 року № 304968 ( надалі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору, позивач надає відповідачу послуги у забезпеченні питною водою та прийманні стічних вод, а абонент (відповідач) користується послугами: здійснює забір води з водопроводу, скид стічних вод у каналізацію і сплачує вартість наданих послуг на умовах, які визначені договором та чинним законодавством України, зокрема: Законом України «Про питну воду і питне водопостачання», «Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України» (надалі - Правила користування), «Правилами технічної експлуатації систем комунального водопостачання та водовідведення» (надалі - Правила експлуатації), «Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації міст і селищ України», «Правила приймання стічних вод підприємств у комунальну систему каналізації Львова», затвердженими рішенням виконкому Львівської міської ради від 18.09.2002 р. № 292 (надалі Місцеві Правила) .

Відповідач зобов'язується отримати в позивача технічні умови (в разі їх відсутності) на приєднання абонента до мережі водопроводу та каналізації, погодити Паспорт водного господарства (в разі його відсутності) протягом одного місяця з моменту укладення договору і у встановленому порядку отримати дозвіл на скид стічних вод, погодивши проект ліміту на скид забруднювальних речовин. Невиконання вказаних вимог є підставою для розірвання договору і припинення надання послуг водопостачання та водовідведення (п. 2.2.1 договору).

З 2009 р. відповідач внесений у Перелік підприємств для яких встановлюється ліміт на скид (надалі Перелік), як таке, що лімітується на підставі ПЛ. Відтоді відповідач з Переліку не вилучався та перебуває у ньому під № 348.

Згідно п. 2.2.1 договору, п.п. 3.5.3, 4.3.3 та розділу 4.6 «Правил приймання стічних вод підприємств у комунальну систему каналізації Львова» зобовязаний отримати дозвіл на скид до вилучення з Переліку.

Відповідач із грудня 2013 р. по квітень 2015 р. скидав стічні води без дозволу.

Відповідно до п. 4.4 договору, при відсутності дозволу на скид стічних вод чи закінченні його дії весь обєм стоків вважається понадлімітним і оплачується в пятикратному розмірі.

Відповідачу була нарахована плата за скид стічних вод без дозволу в систему міської каналізації м. Львова з грудня 2013 р. по квітень 2015 р. в розмірі 8 720, 92 грн. на рахунок позивача та плата в розмірі 2 180, 20 в фонд охорони навколишнього середовища міста Львова

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія від 07.12.2015 р. № 10-6602 про сплату заборгованості в розмірі 10 901, 12 грн., яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

При розрахунку плати за скид стічних вод позивачем застосовано формули «Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів», що затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 року, № 37 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 квітня 2002 р. за № 402/6690. На вимогу п.4.2 Інструкції, позивачем в розрахунку здійснено розподіл плати за скид до міської каналізації стічних вод без дозволу на дві частини: 80 % на користь ЛМКП «Львівводоканал», а 20 % в доход міського бюджету міста Львова (фонду охорони навколишнього природного середовища міста Львова). Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача плату за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу в розмірі 8 720, 92 грн., що підлягає стягненню на користь позивача, та плату в розмірі 2 180, 20 грн., що підлягає стягненню в Фонд охорони навколишнього середовища міста Львова,.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків:

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі від 27.09.2003 р. № 304968, позивач надав відповідачу послуги у забезпеченні питною водою та прийманні стічних вод. В свою чергу відповідач користується наступними послугами: здійснює забір води з водопроводу, скид стічних вод у каналізацію і сплачує вартість наданих послуг на умовах, які визначені договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2.2.1. договору, відповідач зобовязується у встановленому порядку отримати дозвіл на скид забруднюючих речовин.

Відповідно до п. 6.2. Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду України від 19.02.2002 р. № 37, у місцевих Правилах приймання можуть бути передбачені додаткові вимоги до укладення договору, які враховують місцеві особливості.

Згідно п. 2.4 Місцевих правил, правила є обовязковими до виконання всіма підприємствами (незалежно від їх відомчої належності і форми власності), які користуються послугами водоканалу з водопостачання і водовідведення, стічні води яких скидаються в міську каналізацію безпосередньо чи опосередковано.

У п. 3.5.3. Місцевих правил передбачено обовязок відповідача щодо отримання дозволу на скид забруднювальних речовин.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідача включено до Переліку підприємств, для яких встановлюється ліміт на скид забруднювальних речовин у міську каналізацію, затвердженого 14.07.2011 р. департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради під номером 348 з підставою ПЛ, з того переліку відповідач не вилучався.

Згідно п. 4.3.3. Місцевих правил, підприємства, внесені до Переліку, зобовязані мати дозвіл на скид та Ліміт на скид до вилучення з Переліку.

В порушення вказаних вимог, відповідач не отримав дозвіл на скид стічних вод, у звязку з чим рішенням Господарського суду Львівської області від 18.06.2014 р. у справі № 914/1273/14 з відповідача за період по 01.12.2013 р. було стягнено плату за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу в загальному розмірі 6 773, 68 грн.

Відповідач з грудня 2013 р. по квітень 2015 р. продовжував скид стічних вод без дозволу, тому за вказаний період позивачем виставлялись відповідачу рахунки за скид стічних вод без дозволу (копії яких долучені до матеріалів справи).

Лише, 01.05.2015 р. відповідачем був отриманий Дозвіл на скид стічних вод в систему міської каналізації через каналізаційні випуски на об»єкті: м. Львів. вул. Т. Шевченка, 313 автомийка.

Відповідно до п. 4.1 договору, за невиконання або неналежне виконання обовязків, передбачених договором, сторони несуть відповідальність відповідно до договору та чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія від 07.12.2015 року № 10-6602 про сплату заборгованості, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Пунктом 4.6.6. Місцевих правил передбачено, що за скидання стічних вод без Дозволу встановлюється плата в пятикратному розмірі тарифу, зокрема весь обєм стічних вод (за розрахунковий період) розглядається як такий, що перевищує ліміт обєму стічних вод, і плата за їх скидання встановлюється в пятикратному розмірі основного тарифу (Кк = 4) за умови, зокрема, відсутності у абонента дозволу на скид чи закінченні строку його дії (п.п. 9.4.2., 9.4.2.1.).

Позивачем за скид стічних вод без дозволу з грудня 2013 р. по квітень 2015 р. нараховано відповідачу плату в пятикратному розмірі на загальну суму 10 901, 12 грн., в тому числі на рахунок позивача 8 720, 92 грн. та на рахунок Фонду охорони навколишнього природнього середовища м. Львова 2 180, 20 грн.

Відповідач явки свого представника в судові засідання не забезпечив, відзиву не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати плати за скид стічних вод без дозволу не представив.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення плати за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу в загальному розмірі 10 901, 12 грн., в тому числі на рахунок позивача 8 720, 92 грн. та на рахунок Фонду охорони навколишнього природнього середовища м. Львова 2 180, 20 грн., є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладається на нього повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд,

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства Мега-Тех (79005, АДРЕСА_1, ) на користь Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал (79017, м. Львів, вул. Зелена, 64, ) суму в розмірі 10 098, 92 грн. з яких:

- 8 720, 92 грн. за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу;

- 1 378, 00 грн. - судового збору.

3. Стягнути з Приватного підприємства Мега-Тех (79005, АДРЕСА_1, ) в дохід міського бюджету міста Львова (Фонд охорони навколишнього природного середовища м. Львова, рахунок 0002 за кодом бюджетної класифікації: 24062100 Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища внаслідок господарської та іншої діяльності банк ГУДКУ у Львівській області, , код МФО 825014) нарахування у розмірі 2 180, 20 грн. за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу.

4. Накази видати відповідно до статті 116 ГПК України.

Повне рішення складено 29.04.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.