ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2016 р.Справа № 922/746/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вежа", м. Житомир
до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків
про визнання недійсним договору
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_1, довіреність №33-22/46751 від 22.10.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вежа" (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (відповідача) про визнання недійсним кредитного договору №0 від 03.04.2007 р., укладеного між позивачем та відповідачем.

В обґрунтування позову позивач зазначив про те, що в Додатку №1 до договору "Графік погашення кредиту", який є невід'ємною його частиною та в якому вказано суму, яку позивач зобов'язується виплатити відповідачу, не міститься інформація про суми відсотків, які необхідно сплатити. Таким чином, позивач вважає, що при укладенні оспорюваного кредитного договору сторонами у передбачених законом порядку та формі не було досягнуто згоди щодо ціни договору, що, на думку позивача, є підставою для визнання оспорюваного кредитного договору таким, що не відповідає вимогам закону. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ч. 7 ст. 179, ст. ст. 180, 201, 207 ГК України, ст. ст. 203, 215 ЦК України, п. 2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 р. №11.

Позивач про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Однак в судові засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, витребуваних судом документів до суду не подав.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позов (вх.№10356 від 29.03.2016 р.) позовні вимоги не визнає, просить у позові відмовити. Наполягає на тому, що при укладенні оспорюваного кредитного договору сторонами у передбачених законом порядку та формі було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, в тому числі - ціну договору. При цьому відповідач у відзиві зазначив, що на виконання оспорюваного кредитного договору відповідач надав, а позивач прийняв кредитні кошти у розмірі 193 990,00 дол. США, що еквівалентно 979 649,00 грн. На підставі викладеного, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на положення ст. ст. 1054, 1048 ЦК України, ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168.

Враховуючи те, що судом вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення позивача про час та місце розгляду даної справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Ухвалою суду від 29.03.2016 р. продовжено строк розгляду спору у даній справі на 15 днів відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.04.2007 р. між позивачем (позичальником) та відповідачем (Банком) був укладений кредитний договір 0 (далі - кредитний договір), відповідно до умов п.1.1 якого відповідач зобов'язався надати позивачу, а позивач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути відповідачу кредит у формі не поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 193 990,00 дол. США у порядку і на умовах, визначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 979649,50 грн. за курсом Національного банку України на день укладення договору.

Згідно з п. 1.4. кредитного договору цільове призначення (мета) кредиту: поповнення оборотних коштів.

Позивач у позові зазначив, що в Додатку №1 до договору "Графік погашення кредиту", який є невід'ємною його частиною та в якому вказано суму, яку позивач зобов'язується виплатити відповідачу, не міститься інформації про суми відсотків, які необхідно сплатити.

За таких обставин позивач вважає, що при укладенні оспорюваного кредитного договору сторонами у передбачених законом порядку та формі не було досягнуто згоди щодо ціни договору, що, на думку позивача, є підставою для визнання оспорюваного кредитного договору таким, що не відповідає вимогам закону.

При цьому позивач жодного разу у судові засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, витребувані ухвалою суду від 29.03.2016 р. письмові пояснення (заперечення) щодо обставин, викладених у відзиві на позов, до суду не надав.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Дослідивши надані сторонами матеріали справи та проаналізувавши вищенаведені доводи позивача, суд вважає їх хибними, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, за яким, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечить законодавству.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Виходячи із системного аналізу зазначених законодавчих приписів, суд дійшов висновку про те, що норми закону щодо визначення ціни договору носять диспозитивний характер, тобто, сторони договору на власний розсуд встановлюють ціну та/або порядок (спосіб) її визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, у п. 1.2. кредитного договору сторонами визначено термін кредитування.

- 1.2.1. надання кредиту здійснюється у наступний термін: 03 квітня 2007 року.

- 1.2.2. позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до договору), але не пізніше 03 квітня 2018 року якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 5.3.,5.5., 5.6., 5.9., 5.10., 5.11, 7.4. договору.

Позичальник зобов'язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов договору на рахунок № 499 в АКІБ "УкрСиббанк".

Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений у цьому пункті рахунок Банку.

У п.1.3. кредитного договору сторонами визначено, що плата за кредит (під терміном "плата за кредит" в цьому договорі розуміються як проценти, так і комісії:

- 1.3.1. за використання кредитних коштів за цим договором встановлюється процентна ставка в розмірі 13 (тринадцять) % річних, якщо встановлена інша ставка згідно умов цього договору.

- 1.3.2. за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 19,5 % річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором. Нарахування та облік таких процентів Банк здійснює відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України, зокрема, нормативних актів НБУ.

- 1.3.3. сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредиті у разі настання будь-якої із обставин, передбачених підпунктом "а" та/або „б" п.9.2. договору.

- 1.3.4. нараховування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, останній робочий день поточного місяця, методом "факт/360" відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та чинного законодавства України.

Період нарахування процентів згідно умов цього договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пп. 1.3.2., 1.3.3., 9.2. договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику як ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов договору, якщо інша база нарахування процентів не передбачена умовами п.1.3.2. та/або пп. 1.3.3., 9.2. договору. Для розрахунку процентів день надання та день/погашення кредиту вважається одним днем.

- 1.3.5. позичальник зобов'язується сплачувати проценти за договором у строк - протягом перших 5 (п'яти) робочих днів кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти за користування кредитом.

При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. При цьому якщо останній день строку сплати процентів або дата остаточного повного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочій день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

- 1.3.6. позичальник сплачує Банку комісію за дострокове погашення кредиту у розмірі 1 (один) % від суми дострокового погашення.

Комісія нараховується у гривні і сплачується одночасно з процентами згідно з умовами договору.

У пункті п. 8.2. кредитного договору сторонами чітко визначено, що підписанням цього договору позичальник (позивач у даній справі) підтвердив: свою здатність виконувати умови даного договору; що є всі необхідні повноваження від засновників (акціонерів, співвласників) та інших органів управління позичальника, необхідні для укладання та виконання договору; що даний договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов'язковими для позичальника, чи його Статуту, іншим установчим документам; що він володіє всіма необхідними документами (ліцензії, дозволи і т.п.), що необхідні для оформлення даного договору і здійснення позичальником діяльності, предметом кредитування; що відсутні будь-які перешкоди для виконання даного договору на день його підписання; що на день підписання договору відсутні будь-які судові розслідування (спори) розслідування з боку державних контролюючих органів, що позичальника; що надані позичальником у Банк документи для розгляду питання про кредитування інші документи, пов'язані з обслуговуванням кредиту не містять будь-яких недостовірних відомостей, складені та/або отримані в порядку, передбаченому чинним законодавством; що позичальник повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обов'язки цим договором і погоджується з ними; відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, ст.144 п. 4, п. 3 ст. 155 Цивільного кодексу України позичальник підтверджує, що немає підстав для ліквідації позичальника з підстав, вказаних в цих статтях (для ТОВ та АТ).

Проаналізувавши зміст оспорюваного кредитного договору, суд дійшов висновку про те, що даний договір містить всі істотні умови, передбачені законом для кредитних договорів, а саме: мету, суму кредиту, строк його повернення, умови, порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, порядок їх нарахування і сплати, обов'язки, права та відповідальність сторін, що відповідає вимогами ст. ст. 638 та 1054 ЦК України та ст. 47 Закону України "Про банки і банківські діяльність".

Отже, як вірно зазначено відповідачем, підписи уповноважених представників сторін на оспорюваному кредитному договорі, засвідчені відбитками їх печаток, свідчать про те, що на момент укладення даного договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору та бажали настання цивільних прав та обов'язків.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що на час укладення оспорюваного кредитного договору його сторони досягли взаємної згоди щодо усіх його істотних умов, волевиявлення сторін правочину було вільне і відповідало їхній внутрішній волі, що відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, кредитний договір укладений у повній відповідності з вимогами чинного законодавства та спрямований на реальне настання правових наслідків, що були ним обумовлені.

Враховуючи вищевикладені обставини і приписи закону, суд вважає, що позивач не довів суду наявності обставин, які є підставами для визнання кредитного договору №0 від 03.04.2007 р. недійсним у розумінні ст. ст. 203, 215 ЦК України, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір при відмові в позові судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 11, 203, 204, 215, 627, 628, 638, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 179 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 12, 32-34, 35, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 10.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_2