ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" травня 2016 р.Справа № 916/444/16

За позовом: Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт»;

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС»

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 08.02.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність від 05.01.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» про стягнення 53843,18 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.02.2016р. порушено провадження по справі № 916/444/16.

15.03.2016р. до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

04.04.2016р. від Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» надійшли додаткові пояснення по справі.

13.04.2016р. від Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» надійшли пояснення по справі.

У судовому засіданні 13.04.2016р. від позивача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на пятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.04.2016р. продовжено строк розгляду справи на пятнадцять днів до 10.05.2016р.

04.05.2016р. у судовому засіданні до господарського суду Одеської області від Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» надійшли додаткові пояснення по справі..

04.05.2016р. у судовому засіданні до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» надійшли письмові заперечення на пояснення Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» від 13.04.2016р.

10.05.2016р. у судовому засіданні до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» надійшли заперечення на письмові пояснення Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» від 04.05.2016р.

У судовому засіданні 05.05.2016р. було оголошено перерву до 10.05.2016р. у відповідності до ст.77 ГПК України.

У судовому засіданні 10.05.2016р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, та оцінивши надані докази, суд встановив:

Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» є сервітуарієм причалу № 1 відповідно до договору № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015. Предметом даного договору є право Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» обмеженого використання ряду причалів Адміністрації порту, у тому числі й причалу №1. Умови даного договору регламентують взаємовідносини сторін з у відповідності до чинного законодавства України

Між Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» (Порт) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС» (Вантажовласник) укладений договір про перевантаження експортних вантажів навалом по прямому варіанту від 27.08.2013р. №186/3.

Згідно з п.1.1 договору від 27.08.2013р. №186/3 порт прийняв на себе зобов'язання вивантажити із залізничних вагонів і/або автотранспорту, завантажити на судна по прямому варіанту «судно-вагон»/»судно-автомашина» та документально оформити експортні зернові вантажі (пшениця, кукурудза, ячмінь, насіння ріпаку) навалом, а Вантажовласник планує до перевантаження 100000 тон вантажу та обов'язується оплатити надані йому Портом послуги в погодженому цим договором порядку

На підставі п.3.2 договору від 27.08.2013р. №186/3 послуги, не зазначені у п.3.1, надаються Портом на підставі заявок Вантажовласника та сплачуються за вільними тарифами Порта, чинними на день надання цих послуг. У випадках відсутності вільних тарифів плата за ці послуги здійснюється за фактичними витратам.

23.12.2013р. сторони уклали додаткову угоду до договору від 27.08.2013р. №186/3.

Фактичні витрати позивача за користування причалом №1. за договором між Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» та ДП «АМПУ» за січень 2015 року склали 300 288, 73 грн.

На підставі доручень від 20.12.2014р. №1 та доручення від 03.01.2015р. №2 відповідач доручив позивачу відвантаження пшениці 4,5,6 класу врожаю 2014 року.

05.01.2015 по заявці агента ТОВ «Глобал ЛТД» від 05.01.2015 № 007/2015 та листа ТОВ «Транс-Сервіс» від 05.01.2015 № 005/01 було проведено перешвартування судна «YUANNING SEA» від причалу №12 до причалу №1 для подальшого дозавантаження.

ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» здійснило дозавантаження користуючись причалом №1, після чого, державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» виставило ТОВ «Транс-Сервіс» рахунок № Пр/12215 від 30.09.2015 на відшкодування плати за сервітут причалу №1 при виконанні вантажних робіт на судні «YUANNING SEA» у період з 05.01.2015(21 год. 55 хв.) по 10.01.2015 (13 год. 05 хв.) на суму 53 843,18 грн.

Листом від 09.10.2015 № 743/05.3-22 Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» направило ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 30.09.2015 № Пр/12215 разом із рахунком до нього (2 примірника) для підписання та оплати.

Відповідно до листа від 04.12.2015 № 675/12 ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС» не заперечує щодо компенсації Державному підприємству «Іллічівський морський торговельний порт» плати за використання причалу №1 (сервітуту), заперечує лише в частині розрахунку, оскільки розрахунок не відповідає вимогам Наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 12.06.2013 № 6 «Про встановлення механізму визначення плати за сервітут на причали (причальну інфраструктуру), що знаходиться на балансі Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

В свою чергу, Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» звернулось за роз'ясненнями до Іллічівської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з порушеного вище питання, на яке отримало відповідь від 28.12.2015 № 434/15- 02.2-10 наступного змісту:

«Нарахування плати Адміністрацією порту за сервітут причалів, що знаходяться у її господарського віданні, здійснюється на підставі договірних умов з портовими операторами (операторами терміналів), а у випадку їх відсутності - за відповідними заявками портових операторів (операторів терміналів).

Враховуючи те, що як зазначає Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт», несплачена вартість послуг складає 53843,18 грн. позивач був змушений звернутися до господарського суду Одеської області за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти, акти цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст.14 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи доводи та заперечення сторін, суд доходить висновку, що першочерговим питанням для правильного та обєктивного вирішення даного спору є визначення правової природи виникнення зобовязань сторін щодо користування причалом №1.

Матеріалами справи встановлено, що Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» є сервітуарієм причалу № 1 відповідно до договору № 46-Пд-ІЛФ-15/55-О від 06.02.2015р. Даний договір укладений між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» а тому не породжує жодних прав та обовязків Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-СЕРВІС».

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами врегульовані договором про перевантаження експортних вантажів навалом по прямому варіанту від 27.08.2013р. №186/э. в редакції додаткової угоди від 23.12.2013р.

Відповідно до п.З. додаткової угоди від 23.12.2013р. сторони домовились про внесення змін до першого абзацу пункту 7.1. договору №186/э в наступній редакції:

«Даний Договір набуває чинності з дати укладання договору й діє до 31.12.2014.»

Всі доводи Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт»базуються на існуванні між сторонами по справі договірних відносин, які виникли на підставі договору №186/э, термін дії якого, обумовлений сторонами у додатковій угоді від 23.12.2013р. та визначений до 31.12.2014р., будь-яких обґрунтувань з цього приводу ані умовами договору ані приписами діючого законодавства позивачем не наводиться. В той же час, роботи які є предметом даного спору виконувались з 05.01.2015р. по 10.01.2015р. а отже після закінчення договірних відносин між сторонами.

Доводи Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» стосовно того, що враховуючи п. 3.5 договору від 27.08.2013р. №186/3 акт здачі-приймання робіт від 30.09.2015р. №ПР/12215 має силу підписаного з боку відповідача суд не приймає до уваги, адже договірні відносини за договором від 27.08.2013р. №186/3 є припиненими після 31.12.2014р. а тому позовні вимоги є необґрунтованими та непідтвердженими належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, фіксуючі факти здійснення господарської операції. Первинні документи повинні складатись при здійсненні господарської операції, а коли це неможливо безпосередньо після її завершення. Первинні документи повинні мати наступні обов'язкові реквізити: найменування документа; дату та місце складання; найменування підприємства від імені якого складений документ; зміст та об'єм господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посадових осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, щодо ідентифікації особи, яка приймала участь у здійсненні господарської операції.

Крім цього, суд зазначає, що відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження заявленої до стягнення суми та факту виконання робіт а саме, первинних документів, які підтверджують суми, що були узгоджені сторонами, суми вказані у рахунках, а також змінно-добові оперативні плани робіт, що складені в односторонньому порядку позивачем, враховуючи, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях обґрунтованості заявленої до стягнення суми без дослідження первинних документів, за відсутності яких у суду відсутня можливість перевірити та встановити факт надання послуг та належну до стягнення суму, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, враховуючи те, що Державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» не надало суду належних та допустимих доказів які б підтверджували факт надання послуг та суму яка підлягає стягненню з відповідача, а також те, що договірні відносини припинились після 31.12.2014р., суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 та ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.05.2016р.

Суддя О.Ю. Оборотова