ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2016 р.Справа № 916/4984/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № б/н від 12.01.2016)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № б/н від 01.04.2014)

від ФОП ОСОБА_3: не зявився

від ТОВ Імпіла: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Копійка-Трейд

на рішення господарського суду Одеської області від 02 березня 2016 року, повний текст якого складено та підписано 09 березня 2016 року

по справі № 916/4984/15

за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю компанія Маша і Мєдвєдь

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Копійка-Трейд

за участю третіх осіб, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

- ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Імпіла

про стягнення 41 340 грн.

В С Т А Н О В И В :

17.12.2015 ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" (далі позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Копійка-Трейд (далі відповідач) про стягнення з останнього суми компенсації в розмірі 41 340,00 за 3 (три) окремих випадки порушення майнових авторських прав ТОВ "Маша і Мєдвєдь" шляхом незаконного розповсюдження (продажу) контрафактних товарів, а саме дитячих шкарпеток, в мережі супермаркетів „Копійка.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався приписи норм чинного законодавства України та зазначив, що на етикетках вищевказаних реалізованих відповідачем товарів незаконно без дозволу позивача відтворено персонаж Маша, як самостійну складову частину аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу Маша и Медведь, права на який належать позивачу.

Крім того, позивач посилається на Закон України Про авторське право і суміжні права постанови Вищого господарського суду України, розяснення Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення зазначив, що він є належним позивачем по даній справі та згідно п. 1 ст. 52 має право на звернення до суду за захистом свого авторського права.

Рішенням господарського суду Одеської області від 02.03.2016 по справі №916/4984/15 (суддя І.А. Малярчук) позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Копійка-Трейд на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Маша і Мєдвєдь 41340 (сорок одну тисячу триста сорок) грн. компенсації за порушення авторських прав, 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

Такий висновок суду мотивований тим, що факт відсутності у відповідача правової підстави на використання творів, персонажів Маша та Мєдвєдь, у даному випадку підтверджується належними та відповідними доказами та відповідачем не спростовано, а тому стягнуто за кожний окремий випадок 10 мінімальних заробітних плат відповідно до ст.52 ЗУ «Про авторське право та суміжні права».

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Копійка-Трейд, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов частково задовольнити та стягнути з ТОВ Копійка-Трейд на користь ТОВ „Маша і Мєдвєдь 13 780 грн. компенсації за порушення авторських прав.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, у звязку з чим виніс часткове незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

В обґрунтування апеляційних вимог, скаржник посилається на те, що позивач встановивши факт порушення 26.06.2014 року не звернувся до відповідача з вимогою про припинення порушення його прав, а свідомо допускав продовження порушення, що в подальшому надало можливість вимагати права на отримання компенсації у більшому розмірі.

Позивачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник в судових засіданнях просив залишити апеляційну скаргу ТОВ Копійка-Трейд без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим та відповідаючим матеріалам справи.

28.04.2016 року в судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про залучення додаткових пояснень до апеляційної скарги, яке колегією суддів задоволено.

Треті особи в судові засідання не з'являлись без поважних причин, про причини неявки суд не повідомляли, будь-яких клопотань не заявляли, хоча були належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Так, ФОА ОСОБА_3 та ТОВ Імпіла не знаходиться ні за своєю юридичною адресою що вказана у всіх наявних матеріалах справи, а тому і всі ухвали місцевого господарського суду та суду апеляційної інстанції про призначення розгляду даної справи були повернуті до судів без вручення адресату у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році від 02.06.2006 року № 01-8/1228 з останніми змінами від 08.04.08 року, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув, „адресат відсутній і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Отже, судова колегія вважає за можливе розглянути справу їх відсутністю.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу додаткові пояснення та відзив на неї, заслухавши у судових засіданнях пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України, апеляційна інстанція не звязана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в процесі апеляційного провадження, на умовах Договору авторського замовлення №ОК-2/2008 від 01.04.2008, згідно зі службовим завданням №МиМ-С1 від 12.05.2008 ОСОБА_5 було створено аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал „Маша і Мєдвєдь та одночасно всі його складові частини та елементи, в т.ч. зображення персонажу „Маша. 23.09.2008 автор ОСОБА_5., згідно з умовами договору №ОК-2/2008 від 01.04.2008 за актом приймання-передачі робіт передав виключне право на сценарій восьми серій дитячого телевізійного серіалу „Маша і Мєдвєдь замовнику ТОВ Студія „Анімаккорд.

Право на аудіовізуальний твір - „Маша і Мєдвєдь ТОВ „Анімаккорд набуло згідно акту приймання фільму від 06.01.2009р. від режисера-постановника ОСОБА_6

09.06.2008 між ОСОБА_5 та ТОВ „Студією „Анімаккорд укладено Ліцензійний договір №ЛД-1/2008 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (виключна ліцензія), згідно якого ОСОБА_5 передав товариству на умовах виключної ліцензії право використання малюнків, що зображують персонажів, передбачуваних до виробництва анімаційного аудіовізуального твору під назвою „Маша і Мєдвєдь. Вказаний договір сторонами розірвано угодою від 07.06.2010.

08.06.2010 між ТОВ „Маша і Мєдвєдь та ОСОБА_5 укладено Ліцензійний договір №ЛД-1/2010 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (виключна ліцензія), за умовами якого товариство набуло виключне право використання створених оригінальних малюнків, що зображують персонажів аудіовізуального твору анімаційного серіалу „Маша і Мєдвєдь під назвою „Маша і „Ведмідь та право використання творів у встановлених договором межах, на умовах виключної ліцензії.

Пунктом 1.1. Договору №ЛД-1/2010 від 08.06.2010 встановлено, що ліцензіар надає ліцензіату на термін дії договору за оплачувану ліцензіатом винагороду право використання творів у встановлених договором межах, на умовах виключної ліцензії, тобто без збереження за ліцензіаром права видачі ліцензій на використання творів способами, передбаченими Договором, іншим особам.

Право використання творів способами, передбаченими договором, надаються ліцензіаром ліцензіату на території всіх країн світу на термін з дати укладення договору до 30.06.2025 включно (п.2.1. договору №ЛД-1/2010).

За умовами п.2.2. договору №ЛД-1/2010 від 08.06.2010 ліцензіар надає ліцензіату право використовувати твори як разом, так і окремо способами, встановленими договором.

Також пунктами 2.5. 2.7. договору №ЛД-1/2010 від 08.06.2010 ліцензіату надано право видавати субліцензії без попередньої згоди ліцензіара, реєструвати твори або їх частини, назви та персонажів як торговельні марки.

Згідно п.2.10. договору №ЛД-1/2010 від 08.06.2010, якщо треті особи порушують виключне право ліцензіара, а таке порушення буде зачіпати права ліцензіата, то названі особи зобовязуються разом захищати свої права. Відмова ліцензіара від захисту своїх прав, як і його бездіяльність не є перешкодою для самостійного вжиття ліцензіатом доречних заходів захисту його прав в передбаченому законом порядку.

08.06.2010 між ТОВ „Студія „Анімаккорд та ТОВ „Маша і Мєдвєдь укладено Договір №010601-МиМ про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір, згідно якого правовласник у порядку, передбаченому цим договором, передає набувачу виключне право на аудіовізуальний твір серіал „Маша і Мєдвєдь, що має статус „національного фільму, а набувач зобовязується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду. Передачі підлягає виключне право на 8 серій аудіовізуального твору. Основні ідентифікуючі характеристики серій аудіовізуального твору, виключне право на які передаються за договором, - наведені у додатку №1, що є невідємною частиною договору (п.1.1. договору).

Відповідно до п.п.1.4., 1.7. договору №010601-МиМ від 08.06.2010 виключне право на аудіовізуальний твір передається правовласником набувачу у повному обсязі для використання його будь-яким способом у будь-якій формі. До набувача переходять права ліцензіара за всіма діючими ліцензійними договорами (у відповідності до повного переліку, наведеного у додатку №7 до цього договору), укладеним правовласником у відношенні аудіовізуального твору, право на який підлягає передачі за цим договором.

Довідка ТОВ „Студія „Анімаккорд вказує, що станом на 31.07.2014 є виконаними зобовязання ТОВ „Маша і Мєдвєдь за договором №010601-МиМ в повному обсязі та останнім набуто прав, що обумовлені зазначеним договором.

Також, позивачем до справи додано копію посвідчення національного фільму №15802 від 10.03.2009 на анімаційний фільм „Маша і Мєдвєдь.

Відповідно до свідоцтва №13631 від 22.04.2008 в Російському авторському товаристві зареєстрований та депонований результат інтелектуальної діяльності малюнки персонажів до анімаційного дитячого серіалу під назвами: „Маша, „Мєдвєдь, автором яких, за його власною заявою, є ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження обставин того, що в магазині „Копійка за адресою: вул. Іцхака Рабіна,2/1, господарську діяльність в якому здійснює ТОВ „Копійка-Трейд, 26.06.2014р., 08.07.2014 реалізовувався товар шкарпетки „Носки 13-50 позивач подав чеки №226 (731550), №524 (805715), №415 (737894), та відповідно чеки ПАТ КБ „Приватбанк №6 від 26.06.2014 №212 від 08.07.2014№246 від 08.07.2014, які свідчать про придбання шкарпеток за допомогою безготівкового розрахунку, а також три відеофіксації продажу зазначеного товару від 26.06.2014, від 08.07.2014, здійснені представником ТОВ „Маша і Мєдвєдь. Товари, придбані за чеками від 26.06.2014 від 08.07.2014 позивач подав до матеріалів справи в якості речових доказів.

Висновком експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності №122/4 від 05.11.2014 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності у справі №916/1026/14 встановлено, що зображення персонажу „Маша із мультиплікаційного серіалу „Маша і Мєдвєдь є оригінальною частиною аудіовізуального твору, яка може використовуватись самостійно.

Згідно ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, судовими рішеннями у справі № 916/1026/14, позивачем у якій виступав ТОВ „Маша і Мєдвєдь, встановлено наявність у товариства виключного права на використання на території України аудіовізуального твору 8 серій анімаційного серіалу „Маша и Мєдвєдь, що має преюдиційне значення для справи № 916/4813/15 у порядку ч.3 ст.35 ГПК України, оскільки такі обставини встановлено у господарській справі відносно ТОВ „Маша і Мєдвєдь, яке є стороною і по даній справі.

За Договором поставки №1728/Т від 01.09.2013р., укладений між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ „Копійка-Трейд, відповідач придбав у ФОП ОСОБА_3 за видатковою накладною №201/09 від 11.06.2014р. шкарпетки арт.12-00, арт.13-50, арт.21-00, арт.8-50.

Враховуючи те, що ТОВ Маша і Мєдвєдь є власником виключних прав у повному обсязі також і на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу ТОВ Маша і Мєдвєдь, в тому числі персонаж Маша, який в силу статті 9 ЗУ Про авторське право і суміжні права охороняється як твір відповідно до цього Закону.

Слід зазначити,що вищевказаний факт, тобто що ТОВ Маша і Мєдвєдь є власником виключних прав у повному обсязі також і на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу ТОВ Маша і Мєдвєдь, в тому числі персонаж Маша підтверджується численними рішеннями судів, в т.ч. тими, що містяться у матеріалах цієї справи, які згідно приписі ст.35 ГПК України є належними доказами підтвердженням цих прав.

У звязку з вищевикладеним, причиною виникнення спору є питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ "Маша і Мєдвєдь" 41340 грн. компенсації в зв'язку з порушенням майнових авторських прав.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю компанія Маша і Мєдвєдь та вважає, що доводи, заперечення і вимоги ТОВ „Копійка-Трейд, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 418 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч.2-4 ст. 426 ЦК України).

Згідно із ст. 435 ЦК України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 441 ЦК України використанням твору є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

Згідно із ст. 1 Закону України Про авторське право і суміжна права аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Частиною 1 статті 8 названого Закону до обєктів авторського права віднесено твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема аудіовізуальні твори.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про авторське право і суміжні права частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно із ст. 440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 15 Закону України Про авторське право і суміжні права до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти:1) відтворення творів; 2) публічне виконання і публічне сповіщення творів; 3) публічну демонстрацію і публічний показ; 4) будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення; 5) переклади творів; 6) переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів; 7) включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо; 8) розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору; 9) подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором; 10) здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер; 11) імпорт примірників творів. Цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України Про авторське право і суміжні права автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Частиною 1 статті 52 Закону України Про авторське право і суміжні права встановлено, що за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Пункт 29 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності містить наступні розяснення: з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 1) позивач, зокрема, повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем; 2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Приймаючи до уваги норми чинного законодавства України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність звернення ТОВ Маша і Мєдвєдь до суду з відповідним позовом, про відсутність жодних доказів, які б свідчили про наявність у відповідача правових підстав для використання частини аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу Маша и Медведь персонажу Маша та про порушення відповідачем виключних авторських прав позивача.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивача виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал Маша і Мєдвєдь та на його складові частини, в тому числі і на персонаж "Маша", а отже, і наявність права захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом.

ТОВ Маша і Мєдвєдь є власником виключних прав у повному обсязі також і на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу ТОВ Маша і Мєдвєдь, в тому числі персонаж Маша, який в силу статті 9 Закону України Про авторське право і суміжні права охороняється як твір відповідно до цього Закону. Факт порушення ТОВ „Копійка Трейд майнових авторських прав на персонаж "Маша", як складову частину аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу Маша і Мєдвєдь, шляхом розповсюдження товару, що містить зображення персонажу „Маша підтверджується продажом в магазині „Копійка за адресою: вул. Іцхака Рабіна,2/1, діяльність в якому здійснює ТОВ „Копійка-Трейд, 26.06.2014 та двічі 08.07.2014 шкарпеток „Носки 13-50 підтверджується чеками №226 (731550), №524 (805715), №415 (737894), та чеками ПАТ КБ „Приватбанк №6 від 26.06.2014, №212 від 08.07.2014, №246 від 08.07.2014.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на зловживання позивачем своїх повноважень, а саме те, що ТОВ Маша і Мєдвєдь свідомо допускало порушення своїх прав, для подальшої можливості вимагати на отримання компенсації у більшому розмірі від відповідача, спростовується тим, що з наявних в матеріалах справи листів вбачається, що позивач звергався до Відповідача з листом щодо припинення порушення авторського права та мирового врегулювання спору, в якому було повідомлено Відповідачу про виявлені факти порушення. Однак вказані листи та вимоги відповідачем були проігноровані, що також не заперечується його представником в судових засіданнях.

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Копійка-Трейд ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про задоволення позовних вимог що ТОВ Маша і Мєдвєдь.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 02.03.2016 року по справі № 916/4984/15 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Копійка-Трейд без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Копійка-Трейд залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від „02 березня 2016 року по справі № 916/4984/15 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „29 квітня 2016 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров