ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 рокуСправа № 912/603/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є. М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/603/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 160 828,60 грн

за участю представників сторін:

від позивача - Бершадського С.М., довіреність від 21.03.2016;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 619 від 12.04.2016.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини прийнятого рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (надалі - ТОВ "Лозівський молочний завод") звернулось до Господарського суду Кіровоградської області із позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1.) 160 828,60 грн, з яких: 159 828,60 грн завданих матеріальних збитків та 1 000 грн штрафу.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем Договору № 2209 про перевезення вантажів від 22.09.2014 в частині невчасного доставлення вантажу, що призвело до псування вантажу, чим позивачу завдані збитки у розмірі 159 828,60 грн. Також до стягнення пред'явлено 1 000 грн штрафу за прострочення доставки вантажу.

Ухвалою від 25.02.2016 господарським судом порушено провадження у справі, розгляд справи призначено о 9 год. 00 хв. 16.03.2016, витребувано від сторін необхідні для вирішення спору докази.

У судовому засіданні 16.03.2016 розгляд справи відкладено до 13.04.2016, оскільки сторони не виконали вимоги ухвали господарського суду від 25.02.2016, не надали докази, натомість і позивач і відповідач подали клопотання про відкладення розгляду спору.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що всі послуги, надані згідно Договору перевезення № 2209 від 22.09.2014 з 17.10.2014 по 05.06.2015 прийняті позивачем без зауважень та оплачені останнім. Конкретних строків доставки вантажу до місця призначення сторонами не узгоджувалось. За твердженням відповідача письмових заявок позивачем не оформлювалось всупереч вимогам Договору № 2209 від 22.09.2014, всі дії перевізника узгоджувались у телефонному режимі з відповідальною особою Замовника (позивача у справі). Так відповідальна особа Замовника - координатор з транспортних перевезень ОСОБА_5 у телефонному режимі контролював всі дії водія відповідача, давав вказівки куди їхати, за яким саме маршрутом, де і скільки забирати товару і яким шляхом доставляти його Замовнику. Перевізник не був навчений Замовником перевіряти якість отриманого молока, Замовник, всупереч вимогам пунктів 3.1.1-3.1.3 Договору № 2209 від 22.09.2014 вантаж до перевезення не готував, завантаження не здійснював, необхідну документацію щодо перевезення та достовірну інформацію про якісний стан вантажу Перевізнику не надавав. У зв'язку із зазначеним, за твердженням Перевізника, вся відповідальність за якість завантаженої молочної продукції лежить виключно на вантажовідправнику та на Замовнику, як на одержувачі вантажу про перевірку якості якого він не потурбувався при завантаженні. Не визнав відповідач акти №№7396,7450,7351, складені позивачем одноособово в порушення вимог, передбачених пункту 15 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363. Крім того, стверджує відповідач, акти складені за участю службових осіб позивача, які не проводили фактичне приймання молока, що підтверджується при порівнянні прізвищ службових осіб, які складали акти з прізвищами осіб, як приймали молоко згідно спеціалізованих товарних накладних. Позивач не скористався правами, передбаченими частиною 2 статті 310 та частиною 4 статті 314 Господарського кодексу України, не відмовився від вантажу, не повернув його вантажовідправнику та використав молоко у своєму виробництві, про що свідчать відмітки про приймання сировини в товаро-транспортних та спеціалізованих накладних відповідальними особами позивача, отже, на думку відповідача, вантаж вважається ним прийнятим і підстави для стягнення з перевізника будь-яких збитків відсутні. До того ж позивачем повністю оплачені транспортні послуги по перевезенню вантажу за вказаними маршрутами, акти здачі-приймання виконаних робіт (послуг) №42/Л від 19.12.2014 та №45/Л від 31.12.2014 підписані позивачем без зауважень. Спростовано відповідачем у відзиві на позов і факт отримання ним претензії від позивача. Щодо строків доставки вантажу, то відповідач наголошує, що у Договорі перевезення № 2209 від 22.09.2014, укладеним між ним та позивачем строків таких доставок не визначено. Водночас строки визначені у Договорах, укладених позивачем із продавцями продукції, не стосуються прав та обов'язків відповідача, оскільки він не є стороною цих договорів і, більш того, не ознайомлений з їх змістом, а тому твердження щодо необхідності дотримання строків, вказаних у таких Договорах, відповідач вважає безпідставними. Разом з тим відповідач у відзиві на позов заявив про застосування позовної давності при розгляді даної справи про стягнення 159 828,60 грн матеріальних збитків та 1000грн штрафу.

До судового засідання 13.04.2016 позивачем не подано доказів, витребуваних господарським судом, натомість представник позивача, присутній у судовому засіданні, подав клопотання про продовження строку розгляду спору задля необхідності додаткового часу для збору документів, які підтверджують позовні вимоги.

Ухвалою від 13.04.2016 господарський суд продовжив строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відклав розгляд справи до 27.04.2016 вкотре витребувавши від позивача докази на підтвердження обставин, викладених у позові.

27.04.2016 представник позивача подав письмові пояснення до відзиву відповідача. Так позивач надає господарському суду копії заявок на перевезення вантажу, чим, на його думку, спростовує твердження відповідача про неузгодження в письмовій формі дату та час перевезення вантажу. Також позивач подає господарському суду копію листа фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, що є відповіддю на вимогу № 4837, яку направляв позивач відповідачу. Згідно вказаного листа відповідач просить відтермінувати сплату платежу за зіпсоване молоко згідно вимоги № 4837 у зв'язку із тяжким фінансовим становищем. У своїх поясненнях позивач посилається на норми статей 307, 308, 310, 314 Господарського кодексу України, 924 Цивільного кодексу України та зазначає, що вказані норми передбачають принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов'язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Отже відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов'язаної сторони. Щодо тверджень відповідача про відповідність доставленої з порушенням строків доставки молочної сировини вимогам ДСТУ 3662-97 "молоко та молочні продукти. Вимоги при закупівлі", у зв'язку із проставленням представниками позивача в спеціалізованих товарних накладних на перевезення молочної сировини під час приймання кислотності молока коров'ячого з показником 18 градусів Тернера, то позивач зазначає, що відповідно до товарних накладних 28.12.2014 автотранспортом відповідача на адресу позивача було відправлено молоко І ґатунку з показником кислотності 16 градусів Тернера, а доставлено з показником кислотності - 18 градусів Тернера.

Ухвалою від 27.04.2016 господарський суд відклав розгляд справи до 12 год. 00 хв. 10.05.2016, витребувавши від позивача докази на підтвердження його доводів.

Позивач подав господарському суду оригінали документів, що додані до позовної заяви та інші для огляду у судовому засіданні та копії тих, що не долучені до матеріалів справи. Проте позивачем так і не надано господарському суду оригінали товарних накладних, спеціалізованих товарних накладних та актів, копії яких додані до позовної заяви. Відсутність таких документів на підприємстві представник позивача пояснює їх знищенням, про що подав відповідний Акт знищення первинних документів від 04.02.2016.

При цьому господарський суд бере до уваги, що відбиток штемпеля на поштовому конверті, у якому направлено позовну заву з додатками до господарського суду, містить дату - 19.02.2016.

Також позивач подав господарському суду листи №8615 від 15.12.2014, №8630 від 25.12.2014, №8631 від 25.12.2014 для огляду у судовому засіданні та їх копії для долучення до матеріалів справи, які адресовані постачальникам молока. У таких листах міститься вимоги щодо кількості та якості молока, що має бути поставлено позивачу, зокрема кислотність молока зазначена 16 градусів Тернера. Водночас доказів направлення таких листів контрагентам позивач не подав, за поясненням представника позивача на підприємстві такі документи відсутні.

Представник відповідача подав заперечення щодо існування заявок, заявляючи, що такі заявки відправлені з невідомого факсу, і форма таких заявок сторонами не погоджена, так як відсутній Додаток № 2 до Договору № 2209 про перевезення вантажів від 22.09.2012. Відповідач заперечує підпис такого Додатку та його існування, а позивачем не надано його в оригіналі.

У судовому засіданні 10.05.2016 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 16 год. 00 хв. 10.05.2016.

У судовому засіданні о 16 год. 00 хв. представником позивача надано усне пояснення про відсутність претензії і відповідно доказів її направлення відповідачу щодо стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу. Також представник позивача надав додаткові письмові пояснення, у яких зазначає, що всі замовлення щодо молочної сировини, яку мав намір придбавати ТОВ «Лозівський молочний завод», направлялись на адресу постачальників або засобами електронної пошти, або факсимільним зв'язком. У даному випадку замовлення на адресу ПрАТ «Біловодський маслоробний завод», СТОВ ім. Енгельса та ПрАТ «АПП Редан» були направлені засобами факсимільного зв'язку, тому ТОВ «Лозівський молочний завод» не має змоги надати докази отримання ними вказаних замовлень, але про отримання вказаними підприємствами замовлень свідчать записи щодо підвищеної якості молочної сировини у відповідних графах спеціалізованих товарних накладних. У подальшому між позивачем та СТОВ ім. Енгельса було узгоджено іншу кислотність молока, що має бути поставлено, а саме: 17 градусів Тернера, про що свідчать відповідні записи в спеціалізованій товарній накладній на перевезення молочної сировини, а внаслідок порушення відповідачем строку доставки молока відбулась зміна фізичних властивостей молочної сировини, а саме збільшення показника кислотності з 17 до 18 градусів Тернера, що є порушенням з боку відповідача умов укладеного з ТОВ «Лозівський молочний завод» договору перевезення, а також вимог чинного законодавства України. Щодо дати приймання молока, що доставлено від постачальників ПрАТ «АПП Редан» та СТОВ ім. Енгельса, то така доставка фактично відбулась 30.12.2014. Проте у зв'язку з проведенням ТОВ «Лозівський молочний завод» заходів, щодо встановлення всіх обставин події, фактично оприбуткування даної партії молока було здійснено позивачем 31.12.2014, про що в товарно-транспортній накладній та спеціалізованій товарній накладній на перевезення молочної сировини проставлено відповідний запис. Щодо твердження відповідача про підроблення листа - відповіді на вимогу позивача, то позивач зазначає, що наявність чіткого підпису та печатки свідчить про їх належність, а відповідач не подав господарському суду доказів звернення до правоохоронних органів із заявою про втрату його печатки, як і не заявляє клопотання про проведення почеркознавчої експертизи щодо справжності його підпису на такому листі. А у такому листі відповідач повністю визнає вину щодо невчасної доставки вантажу та просить відтермінувати сплату завданої шкоди.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи господарський суд з'ясував такі обставини та відповідні їм правовідносини.

22.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний комбінат" (надалі - Замовник) та ФОП ОСОБА_7 (надалі - Перевізник) укладено Договір № 2209 про перевезення вантажів (надалі - Договір перевезення).

Відповідно до пункту 1.1. Договору перевезення Замовник доручає, а Перевізник на умовах даного Договору власними (орендованими, іншими) транспортними засобами, за відповідну оплату здійснює перевезення визначеного товаротранспортними накладними Вантажу з визначеного Замовником місця завантаження до пункту розвантаження. Вантажем за цим Договором є молоко коров'яче незбиране та інша молочна продукція/сировина вказана в Заявках (Додатку № 2 до цього Договору перевезення).

Кількість автотранспортних одиниць для перевезення Вантажу, їх марка, маршрут та час графіку руху транспортних засобів до місця завантаження, час приймання-передачі цього Вантажу попередньо визначається Замовником, а в разі визначення цих параметрів Перевізником - обов'язкове їх попереднє погодження з представником Замовника (пункт 1.2. Договору перевезення).

Перевезення вантажів здійснюється на підставі письмових заявок (додаток № 2 до Договору) на перевезення, узгоджених Сторонами даного Договору. Коригування маршруту Замовником може відбуватись не пізніше, ніж за одну годину до відправки транспорту Перевізника (пункт 2.1.Договору перевезення).

У відповідності до пункту 2.2. Договору перевезення заявка має бути оформлена письмово та передається з використанням факсимільного зв'язку (факсу) або електронної пошти. У разі погодження Сторонами така заявка має юридичну силу. Заявка повинна мати наступні реквізити: номер та дата подачі заявки, найменування, маса Вантажу; кількість та типи транспортних засобів, необхідних для перевезення; Вантажовідправник та адреса завантаження; Вантажоотримувач та адреса розвантаження; дата та час завантаження; дата та час розвантаження; вартість перевезення; підписи та відбитки печаток відповідальних осіб Сторін про узгодження даної заявки.

Пунктом 2.3. Договору перевезення передбачено, що відповідальна особа Замовника в усній формі має право направляти транспорт Перевізника у необхідному напрямку. Всі питання, що виникають в ході виконання завдання, Перевізник вирішує виключно через відповідальну особу Замовника.

Відповідно до пункту 2.5. Договору перевезення Перевізник підтверджує, що водій Перевізника, є уповноваженим представником по прийняттю/здачі вантажів, та має право підпису без довіреності від імені Перевізника в усіх товаросупровідних документах, в тому числі право складення та підписання Актів відповідно до розділу 15 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.97 № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за № 128/2568.

Згідно пункту 5.1. Договору перевезення розрахунки за Договором здійснюються у безготівковій формі, в національній валюті України, шляхом перерахування Замовником грошових коштів на поточний рахунок Перевізника після 10-ти банківських днів з моменту підписання Акта приймання-передачі наданих послуг та отримання Замовником документів згідно пункту 5.2. даного Договору. А у відповідності до пункту 5.2. Договору перевезення підставою для розрахунків за Договором є: рахунок Перевізника з додатком про розрахунок вартості перевезення, підписаний Сторонами Акт приймання-передачі наданих послуг, оригінали товарно-транспортних накладних з відмітками Вантажовідправника, Вантажоодержувача, водія Перевізника.

Відповідно до пункту 6.6. Договору перевезення за прострочення доставки вантажу за цим Договором Перевізник зобов'язаний відшкодувати Замовнику збитки, завдані порушенням строку доставки, та сплатити штраф у розмірі 500,00 грн.

Договір підписаний директором позивача та відповідачем особисто та скріплений печатками обох сторін.

Укладений між ТОВ „Лозівський молочний комбінат" та ФОП ОСОБА_1 договір, за своєю правовою природою є договором перевезення, правовідносини за яким регулюються, зокрема, главою 32 Господарського кодексу України.

Так частинами 1-3 статті 307 Господарського кодексу України передбачено таке.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Позивач мотивує свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем умов Договору перевезення в частині терміну доставки Вантажу, за що просить стягнути штраф у розмірі 1 000 грн. Крім того вказане порушення призвело до псування Вантажу (підвищення кислотності молока), у зв'язку з чим позивач зазнав збитків на суму 159 828,60 грн, які й просить стягнути з відповідача.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно положень статті 224 Господарського кодексу України, які узгоджуються з положеннями статті 623 Цивільного кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками, згідно частини 2 статті 224 Господарського кодексу України, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

В даному випадку під збитками позивач розуміє пошкодження його майна (підвищення кислотності молока внаслідок довготривалого його перевезення відповідачем).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності відповідно до статей 623, 1166 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України.

Обов'язковими умовами для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків є: протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб; вина боржника.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, заявляючи позовні вимоги про стягнення збитків, позивач має довести вищезазначені умови в порядку статті 33 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Водночас господарський суд бере до уваги, що норма статті 924 Цивільного кодексу України передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов'язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2086цс15 від 23.03.2016.

З'ясовуючи обставини справи господарським судом встановлено таке.

Позивачем укладено низку Договорів з Постачальниками молочної продукції.

Договір № 254/12 від 20.10.2012 купівлі-продажу укладений між ТОВ „Лозівський молочний завод" (Покупець) та Приватним акціонерним товариством "Біловодський маслоробний завод" (Продавець) (надалі - Договір № 254/12). Відповідно до пункту 2.1. Договору № 254/12 знежирене молоко повинно бути натуральним, свіжим, незамороженим, без патогенних мікроорганізмів, за якісними показниками повинно відповідати вимогам ДСТУ 3662-97 "Молоко коров'яче незбиране. Вимоги при закупівлі", та іншим діючим ветеринарним та санітарним нормам та правилам. Згідно пункту 2.2. Договору № 254/12 та укладеного до нього Додатку № 1 "Протоколу погодження ціни" починаючи з 27.11.2014 сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 кг молока знежиреного в розмірі за умов відвантаження транспортом Покупця продукцію зі складу Продавця: 3,20 грн в т.ч. ПДВ; за якісними показниками Товар повинен відповідати наступним вимогам: масова частка жиру - 0,05% - 0,08%; густина - не менше 1030 кг/куб.м; кислотність - не більше 19 градусів Тернера. Крім того пунктом 2.5. Договору № 254/12 передбачено, що у випадку розходження даних кінцевого приймання з даними товаросупровідних документів до уваги беруться показники лабораторії Покупця.

Господарський суд не бере до уваги як належний доказ лист № 8615 від 15.12.2014, який, за твердженням позивача, адресовано і направлено факсимільним зв'язком голові правління ПрАТ «Біловодський маслоробний завод», у якій позивач просить відвантажити на його адресу молоко знежирене в кількості 9 595 кг, якість якого має відповідати, зокрема показнику кислотності - 16 градусів Тернера. Неприйняття такого листа, як належного доказу узгодження якісних показників молока, що має бути поставлено, обґрунтовується відсутністю доказів його направлення на адресу контрагента. Пояснення представника позивача щодо направлення такого листа засобами факсимільного зв'язку не є необхідним та достатнім доказом в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Умовами Договору № 254/12 не передбачена зміна якісних показників в односторонньому порядку покупцем.

Позивач стверджує, що зниження якості молока відбулося через тривале перевезення Вантажу відповідачем.

Як доказ позивач надає господарському суду засвідчену копію Спеціалізованої накладної на перевезення молочної сировини від 17.12.2014 (а.с. 29), у якій замовником та вантажоодержувачем зазначено ТОВ „Лозівський молочний завод", вантажовідправником - ПрАТ „Біловодський маслоробний завод", перевізником - ФОП ОСОБА_1 У графі „Кислотність", що зазначається Вантажовідправником нерозбірливо зазначено числа, оскільки оригіналу господарському суду не подано, господарський суд не має можливості встановити якої кислотності було молоко до відвантаження. На неодноразове витребування оригіналу такої накладної позивач надав Акт знищення первинних документів від 04.02.2016, яким підтверджується знищення документів по оприбуткуванню молочної сировини від підприємств та господарств за 2013-2014 роки.

Водночас в силу вимог пункту 2.5. Договору № 254/12, до уваги беруться показники лабораторії Покупця. Так при прийнятті Вантажу, який був доставлений у чотирьох ємностях у першій вагою 9595 кг кислотність зазначена 18 градусів Тернера, у другій вагою 5330 кг - 18 градусів Тернера, у третій вагою 7481 кг - 18 градусів Тернера, у четвертій - 9513 кг - 18 градусів Тернера. Водночас лише щодо першої ємності у Спеціалізованій товарній накладній зазначено „невідповідність нормам ДСТУ 3662-97". Також чотирма представниками позивача складено Акт № 7396 від 19.12.2014, у якому зазначено, що молоко знежирене, відправлене ПрАТ „Біловодський маслоробний завод" по Спеціалізованій товарній накладній на перевезення молочної сировини від 17.12.2014 в кількості 9 595 кг, доставлене на адресу ТОВ „Лозівський молочний завод" ФОП ОСОБА_1 19.12.2014. При прийнятті вищевказаного вантажу, була встановлена невідповідність 9 595 кг молока знежиреного нормам ДСТУ 3662-87, а саме підвищена кислотність молока. У такому Акті зазначено, що він додається до Спеціалізованої товарно-транспортної накладної від 17.12.2014. Водночас у самій такій накладній не міститься посилання на наявність додатку до неї. У Акті № 7396 від 19.12.2014 в особливих відмітках надруковано „Водій перевізника ОСОБА_9 від пояснень та підпису відмовився". Господарський суд не бере до уваги такий Акт, як належний доказ, оскільки він складений в порушення вимог чинного законодавства. Так у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом за формою, що наведена в додатку 4 (пункт 15.1. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568 (надалі - Правила)). Згідно пункту 15.3. цих Правил записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними. Пунктом 15.4. передбачено, що жодна із сторін не має права відмовитись від підписання акта. У разі незгоди зі змістом акта кожна із сторін має право викласти в ньому свою думку в рядку "Особливі відмітки" і засвідчити її підписом. Пунктом 15.5. передбачено, що при відмові від складання акта або від внесення записів у товарно-транспортну накладну у випадках недостачі, псування або ушкодження вантажу акт складається за участю представника незацікавленої сторони. Отже оскільки Акт складено лише працівниками ТОВ „Лозівський молочний завод" (лаборантом ХБЛ ОСОБА_10, начальником відділу заготівлі ОСОБА_11, майстром зміни ОСОБА_12 та приймальником молочної продукції ОСОБА_13.) і за відсутності представника незацікавленої сторони, то такий Акт, в силу приписів пункту 15.3. вищезазначених Правил, вважається недійсним.

Щодо зазначення у самій Спеціалізованій товарній накладній відмітки „Невідповідність нормам ДСТУ 3662-97", то таке твердження підлягає сумніву в силу такого. ДСТУ 3662-97 „Молоко та молочні продукти. Вимоги при закупівлі" визначена така кислотність для ґатунків молока: вищий - 16-17 градусів Тернера, перший - <19 градусів Тернера, другий - <20 градусів Тернера. Також зазначалось вище, що у пункті 2.2. Договору № 254/12 передбачені якісні показники, яким мало б відповідати молоко, що поставляється за цим Договором, так кислотність не може бути більшою 19 градусів Тернера. В Спеціалізованій товарній накладній від 17.12.2014 кислотність молока зазначена 18 градусів Тернера, а це відповідає як нормам ДСТУ 3662-97 та і вимогам, визначеним сторонами у Договорі №254/12.

Вищевикладеними обставинами спростовуються твердження позивача щодо доставки Перевізником (відповідачем у даній справі) Вантажу (молока) неналежної якості (підвищеної кислотності).

ТОВ „Лозівський молочний завод" (Покупець) укладено з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю ім. Енгельса (Постачальник) Договір № 15/13 від 08.01.2013 поставки (надалі - Договір № 15/13).

Відповідно до пункту 3.1. Договору №15/13 молоко, за якісними показниками, повинно відповідати вимогам ДСТУ 3662-97 "Молоко коров'яче незбиране. Вимоги при закупівлі" та Специфікації (Додатку № 2), що є невід'ємною частиною цього Договору. Відповідно до Додатку № 1 до Договору № 15/13 "Протоколу погодження ціни" від 09.12.2014 сторони домовились починаючи з 09.12.2014 встановити наступну планову закупівельну ціну за 1 кг молока коров'ячого незбираного ДСТУ 3662-97: 1 ґатунок - 05 грн 00 коп. Відповідно до Специфікації (Додатку № 2 до Договору № 15/13) за показниками кислотності молоко має відповідати таким нормам кислотності: вищий ґатунок: 16-17 градусів Тернера; перший ґатунок: менше або дорівнює 19 градусів Тернера, другий ґатунок: менше або дорівнює 20 градусів Тернера. У порівнянні з нормами ДСТУ 3662-97 узгоджені у зазначеній Специфікації позивачем та Постачальником по Договору № 15/13 норми є нижчими. Водночас зі змісту Додатку № 1 убачається, що молоко, що поставляється має бути 1-го ґатунку за ДСТУ 3662-97. Як досліджувалось вище ґатунок № 1 за ДСТУ 3662-97 по кислотності молока не може перевищувати 19 градусів Тернера.

Господарський суд не бере до уваги як належний доказ лист № 8630 від 25.12.2014, який, за твердженням позивача, адресовано і направлено факсимільним зв'язком директору СТОВ ім. Енгельса, у якій позивач просить відвантажити на його адресу молоко коров'яче в кількості 16 605 кг, якість якого має відповідати, зокрема показнику кислотності - 16 градусів Тернера. Неприйняття такого листа, як належного доказу узгодження якісних показників молока, що має бути поставлено, обґрунтовується відсутністю доказів його направлення на адресу контрагента. Пояснення представника позивача щодо направлення такого листа засобами факсимільного зв'язку не є необхідним та достатнім доказом в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України. Умовами укладеного сторонами Договору № 15/13 не передбачена зміна якісних показників в односторонньому порядку покупцем.

Як доказ щодо порушення відповідачем своїх зобов'язань за Договором перевезення позивач надає господарському суду засвідчені копії Спеціалізованої накладної на перевезення молочної сировини від 28.12.2014 (а.с. 33-34) та Товарно-транспортної накладної № 28 від 28.12.2014 (а.с. 31-32), у яких замовником та вантажоодержувачем зазначено ТОВ „Лозівський молочний завод", вантажовідправником - СТОВ ім. Енгельса, Перевізником - ФОП ОСОБА_1 У графі „Кислотність", що зазначається Вантажовідправником нерозбірливо зазначено числа, оскільки оригіналу господарському суду не подано, господарський суд не має можливості встановити якої кислотності було молоко до відвантаження. Як вже зазначалося господарським судом на неодноразове витребування оригіналу такої накладної позивач надав Акт знищення первинних документів від 04.02.2016, яким підтверджується знищення документів по оприбуткуванню молочної сировини від підприємств та господарств за 2013-2014 роки.

Водночас відповідно до пункту 3.3. Договору № 15/13 кінцеве (остаточне) приймання, оприбуткування та оплата молока, здійснюється Покупцем, відповідно до кількісних та якісних показників, що зазначаються останнім в Товарній накладній у графі „Прийнято" при прийманні молока на власному складі. Згідно пункту 3.4. Договору № 15/13 у випадку розходження даних кінцевого приймання з даними товаросупровідних документів Покупець складає Акт та негайно, у будь-який зручний спосіб, повідомляє про це Постачальника. Постачальник зобов'язаний направити свого уповноваженого представника до пункту прийому Покупця протягом п'яти годин з моменту повідомлення. У випадку неявки представника Постачальника, Покупець складає Акт в односторонньому порядку та надсилає його на адресу Постачальника. Постачальник зобов'язаний підписати надісланий Покупцем Акт та надіслати його на адресу Покупця протягом семи календарних днів з моменту отримання. У випадку якщо Постачальник не надіслав підписаний Акт на адресу Покупця у строки, зазначені у даному пункті Договору, такий Акт вважається повністю погодженим Постачальником.

Позивачем не подано господарському суду Акта, як доказу розходження даних кінцевого приймання з даними супровідних документів, що направлявся на адресу Постачальника, а відтак господарський суд доходить висновку, що у Покупця не було розбіжностей щодо кількісних та якісних показників, зазначених у Спеціалізованій товарній накладній від 28.12.2014, які зазначені Постачальником. При прийнятті Вантажу, який був доставлений у двох ємностях у першій вагою 7129 кг кислотність зазначена 18 градусів Тернера, у другій вагою 9476 кг - 18 градусів Тернера. Молочну сировину прийняв приймальник молочної сировини ОСОБА_14, аналіз зробив лаборант ХБА ОСОБА_15 31.12.2014, про що свідчать підписи вказаних працівників позивача та відбиток печатки ТОВ „Лозівський молочний завод". Про прийняття молочної сировини свідчить також підпис приймальника молочної сировини ОСОБА_14 та відбиток печатки позивача на товарно-транспортній накладній № 28 від 28.12.2014.

Водночас іншими чотирма представниками позивача складено Акт № 7450 від 30.12.2014, у якому зазначено, що молоко коров'яче, відправлене СТОВ ім. Енгельса по товарно-транспортній накладній № 28 від 28.12.2014 в кількості 16 605 кг, доставлене на адресу ТОВ „Лозівський молочний завод" ФОП ОСОБА_1 30.12.2014. При прийнятті вищевказаного вантажу, була встановлена невідповідність 16 605 кг молока коров'ячого нормам ДСТУ 3662-97, а саме підвищена кислотність молока. У такому Акті зазначено, що він додається до Товарно-транспортної накладної № 28 від 28.12.2014 та Спеціалізованої товарно-транспортної накладної від 28.12.2014. Водночас у самих таких накладних не містяться посилання на наявність додатку до них. У Акті № 7450 від 30.12.2014 в особливих відмітках надруковано „Водій перевізника ОСОБА_9 від пояснень та підпису відмовився". Господарський суд не вважає такий Акт належним доказом, оскільки він складений в порушення вимог пункту 15.1. Правил, як і вищеописаний Акт № 7396 від 19.12.2014, а тому вважається недійсним в силу вимог пункту 15.3. Правил. Також господарський суд враховує, що такий Акт складений 30.12.2014, тоді як перевірка поставленого молока лаборантами позивача ОСОБА_15 та ОСОБА_16 проведена 31.12.2014, про що свідчить напис на Спеціалізованій товарній накладній від 28.12.2014, і 31.12.2014 не виявлено жодних невідповідностей нормам ДСТУ 3662-97 поставленого молока від СТОВ ім. Енгельса.

У ДСТУ 3662-97 „Молоко та молочні продукти" визначена така кислотність для ґатунків молока: вищий - 16-17 градусів Тернера, перший - <19 градусів Тернера, другий - <20 градусів Тернера. Також, як зазначалось господарським судом, у Додатку № 1 до Договору № 15/13 „Протоколі погодження цін" передбачено, що молоко поставляється 1 ґатунку. В Спеціалізованій товарній накладній від 28.12.2014 кислотність молока зазначена 18 градусів Тернера, а це відповідає як нормам ДСТУ 3662-97 та і вимогам, визначеним сторонами у Додатках №№ 1 та 2 до Договору № 15/13.

Вищевикладеними обставинами спростовуються твердження позивача щодо доставки Перевізником (відповідачем у даній справі) Вантажу (молока) неналежної якості (підвищеної кислотності).

Договір № 126/13 від 04.06.2013 поставки укладений між ТОВ „Лозівський молочний завод" (Покупець) та Приватним акціонерним товариством аграрно-переробним підприємством „Редан" (Постачальник) (надалі - Договір № 126/13).

Відповідно до пункту 3.1. Договору № 126/13 молоко, за якісними показниками, повинно відповідати вимогам ДСТУ 3662-97 „Молоко коров'яче незбиране. Вимоги при закупівлі" та Специфікації (Додатку № 2) що є невід'ємною частиною цього Договору. Слід зауважити, що позивачем не подано господарському суду Додатку № 2 до Договору №126/13, з якого можна з'ясувати погодження сторонами вимог до його якості, що поставляється згідно такого Договору. Позивачем подано лише Додаток № 1 до Договору № 126/13 «Протокол погодження ціни», відповідно до якого сторони домовились з 27.11.2014 встановити планову закупівельну ціну за 1 кг молока коров'ячого незбираного ДСТУ 3662-97 - 4 грн 60 коп. Водночас господарський суд враховує такі умови Договору № 126/13: пункт 3.2. Первинні показники якості (вміст жиру, білку, кислотність, густина) та кількість молока вказуються Постачальником у місці відвантаження молока зазначеного в пункту 2.1.1. цього Договору (склад Постачальника); пункт 3.3. Кінцеве (остаточне) приймання, оприбуткування та оплата молока, здійснюється Покупцем, відповідно до кількісних та якісних показників, що зазначаються останнім в Товарній накладній в графі „Прийнято" при прийманні молока на власному складі; пункт 3.4. У випадку розходження даних, що стосуються якісних та кількісних показників молока, зазначених Покупцем у Товарній накладній при прийманні молока, з даними, зазначеними Постачальником при його відвантаженні, до уваги беруться лабораторні та вагові показники Покупця, які є остаточними, мають повну юридичну силу та не підлягають оскарженню Постачальником.

Господарський суд не бере до уваги як належний доказ лист № 8631 від 25.12.2014, який, за твердженням позивача, адресовано і направлено факсимільним зв'язком голові правління ПрАТ АПП «Редан», у якій позивач просить відвантажити на його адресу молоко коров'яче в кількості 8 301 кг, якість якого має відповідати, зокрема показнику кислотності - 16 градусів Тернера. Неприйняття такого листа, як належного доказу узгодження якісних показників молока, що має бути поставлено, обґрунтовується відсутністю доказів його направлення на адресу контрагента. Пояснення представника позивача щодо направлення такого листа засобами факсимільного зв'язку не є необхідним та достатнім доказом в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України. Умовами укладеного сторонами Договору № 126/13 не передбачена зміна якісних показників молока в односторонньому порядку покупцем.

Як доказ щодо підтвердження порушення відповідачем своїх зобов'язань за Договором перевезення позивач надає господарському суду засвідчену копію Спеціалізованої товарної накладної до товарно-транспортної накладної за формою № 1-ТН № 568 від 28.12.2014 (а.с. 36), у якій замовником та вантажоодержувачем зазначено ТОВ „Лозівський молочний завод", вантажовідправником - ПрАТ АПП "Редан", перевізником - ФОП ОСОБА_1 У графі „Кислотність", що зазначається Вантажовідправником відсутня будь-яка відмітка, тобто встановити якої кислотності було молоко на момент відвантаження не видається можливим. Контрагент позивача - ПрАТ АПП „Редан" всупереч вимогам пункту 3.2. Договору № 126/13 не зазначив такий показник, як кислотність молока. Водночас в силу вимог пункту 3.4. Договору № 126/13, зазначеного вище, до уваги беруться лабораторні та вагові показники Покупця, які є остаточними, мають повну юридичну силу та не підлягають оскарженню Постачальником. Так при прийнятті Вантажу позивачем, який був доставлено вагою 8 301 кг кислотність зазначена 18 градусів Тернера. Молочну сировину прийняв приймальник молочної сировини ОСОБА_14, аналіз зробив лаборант ХБА ОСОБА_15 31.12.2014, про що свідчать підписи вказаних працівників позивача та відбиток печатки ТОВ „Лозівський молочний завод". Водночас іншими чотирма представниками позивача складено Акт № 7451 від 30.12.2014, у якому зазначено, що молоко коров'яче, відправлене ПрАТ АПП „Редан" по Спеціалізованій товарній накладній № 568 від 28.12.2014 в кількості 8 301 кг, доставлене на адресу ТОВ „Лозівський молочний завод" ФОП ОСОБА_1 30.12.2014. При прийнятті вищевказаного вантажу, була встановлена невідповідність 8 301 кг молока коров'ячого нормам ДСТУ 3662-97, а саме підвищена кислотність молока. У такому Акті зазначено, що він додається до Спеціалізованої товарної накладної № 568 від 28.12.2014. Водночас у самій такій накладній не міститься посилання на наявність додатку до неї. У Акті № 7451 від 30.12.2014 в особливих відмітках надруковано „Водій перевізника ОСОБА_9 від пояснень та підпису відмовився". Господарський суд не вважає такий Акт належним доказом, оскільки він складений в порушення вимог пункту 15.1. Правил, як і вищеописаний Акт № 7396 від 19.12.2014, а тому вважається недійсним в силу вимог пункту 15.3. Правил.

Як вже зазначалось у ДСТУ 3662-97 „Молоко та молочні продукти. Вимоги при закупівлі" визначена така кислотність для ґатунків молока: вищий - 16-17 градусів Тернера, перший - <19 градусів Тернера, другий - <20 градусів Тернера.

Оскільки позивачем на вимогу господарського суду так і не подано Додатку № 2 до Договору № 126/13, у якому мали бути зазначені якісні характеристики молока, що має поставлятись за цим Договором, господарський суд бере до уваги загальні вимоги ДСТУ 3662-97 „Молоко та молочні продукти. Вимоги при закупівлі", на які містяться посилання як у самому Договорі № 126/13 так і в Додатку № 1 до нього. Поставлене молоко відповідно до Спеціалізованої товарної накладної до товарно-транспортної накладної за формою № 1-ТН № 568 від 28.12.2014, із кислотністю 18 градусів Тернера відповідає першому ґатунку, що не є порушенням норм ДСТУ 3662-97 „Молоко та молочні продукти. Вимоги при закупівлі".

Вищевикладеними обставинами спростовуються твердження позивача щодо доставки Перевізником (відповідачем у даній справі) Вантажу (молока) неналежної якості (підвищеної кислотності).

Також позивачем не доведено і порушення відповідачем строків доставки Вантажу, враховуючи таке.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на узгодження між сторонами строків поставки. Таким доказом згідно вищезазначеному пункту 2.2. Договору перевезення мають бути письмово оформлені Заявки, в яких зокрема і мали вказуватись строки доставки Вантажу, на таких заявках мали міститись підписи та відбитки печаток відповідальних осіб Сторін про узгодження даної заявки.

Позивач подав копії заявок перевезення вантажу № 2678 від 16.12.2014 (а.с. 158) та №2735 від 27.12.2014 (а.с. 159). При огляді «оригіналів» таких заявок у судовому засіданні 10.05.2016 господарським судом встановлено, що такі заявки є факсимільними роздруківками, при цьому відбиток печатки ТОВ «Лозівський молочний завод» та підпис директора виконані в оригіналі, а підпис та печатка ФОП ОСОБА_1 у копії - за твердженням позивача саме у такому вигляді ним отримано заявки від відповідача. Проте за умовами Договору перевезення та за звичаями ділового обороту заявку на кожне перевезення має направляти Замовник Перевізнику, оскільки він вказує всі необхідні реквізити, а саме масу Вантажу, Вантажовідправника, адресу завантаження тощо. Враховуючи зазначене на такій заявці, навіть при умові її направлення засобами факсимільного зв'язку, має бути підпис та печатка Замовника у факсимільному відображенні, оскільки спочатку вона направляється Перевізнику, а потім в разі її погодження, Перевізник підписує таку заявку, скріплює її своєю печаткою і направляє засобами факсимільного зв'язку Замовнику.

Крім того позивач не надав господарському суду інші заявки, що складались на виконання умов Договору перевезення, тобто не надав доказів системності складання таких заявок, незважаючи на те, що сторони стверджують на довготривалість їх взаємовідносин за Договором перевезення. На підтвердження обставин щодо направлення таких заявок відповідачу позивач також не подав господарському суду журналу реєстрації таких заявок. Крім того при дослідженні змісту вказаних заявок господарським судом встановлено, що навіть при відсутності погодженої сторонами форми такої заявки (відсутній Додаток №2 до Договору перевезення), вони не містять всіх реквізитів, що передбачені для них вимогами пункту 2.2. Договору перевезення, зокрема кількості Вантажу.

Вищезазначені суперечності щодо поданих заявок дають підстави господарському суду для сумніву щодо дійсності їх укладення сторонами, а тому господарський суд не бере до уваги умови, що нібито узгоджені сторонами у цих заявках, зокрема дати та час доставки Вантажу.

Відповідно до частини 1 статті 313 Господарського кодексу України перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Так відповідно до пунктів 25.6-25.6.12 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні визначені Правила перевезення молока та молочних продуктів. Відповідно до пункту 25.6.1. таких Правил під час перевезень молока та молочних продуктів (вершків, сметани, сирків, сиру, кефіру тощо) перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі зобов'язані дотримувати встановлених санітарно-гігієнічних вимог. Пункт 25.6.2. Правил визначає, що молоко перевозиться безтарним способом у спеціалізованих автомобілях-цистернах чи тарним способом - в авторефрижераторах, автомобілях-фургонах або бортових автомобілях з укриттям вантажу брезентом. Рухомий склад повинен мати санітарний паспорт, виданий територіальною санепідстанцією терміном не більш як на 6 місяців, а водій особисту санітарну книжку. Молочні продукти перевозяться тарним способом в автомобілях, які є в наявності для тарного перевезення. При цьому враховується тривалість перевезення: в літній період (квітень-вересень) при перевезенні на автомобілях із бортовою платформою і накриттям брезентом термін доставки не може бути більше 2-х годин, а для автомобілів-фургонів ізотермічних - не більше 6 годин.

Інших строків перевезення молока в Правилах не передбачено.

Відповідно до пункту 3.2.1 Договору перевезення молоко здійснюється безтарним способом у спеціалізованих автомобілях-цистернах, більш того період, у який здійснювалось перевезення Вантажу, що досліджується у даній справі, не є літнім, а тому вказані у Правилах строки перевезення не застосовуються до перевезень, що здійснювались відповідачем у грудні 2014 року.

Всупереч вимогам частини 1 статті 313 Господарського кодексу України сторони не узгодили строки поставки у Договорі перевезення, а зобов'язались їх узгоджувати в Заявках, котрі, як досліджено вище, сторонами не складались і не підписувались, а тому у відповідача відсутня відповідальність за прострочення доставки вантажу, оскільки такий строк не встановлений у відповідному порядку.

За викладених обставин господарським судом не встановлено, що позивачем понесені збитки, оскільки Вантаж, що перевозився відповідачем прибував до місця розвантаження належної якості; також не встановлено протиправної поведінки відповідача щодо невчасного доставлення Вантажу, оскільки жодних строків Сторонами у порядку, визначеному чинним законодавством та Договором перевезення не визначалось; оскільки відсутня протиправна поведінка відповідача, то немає і зв'язку між нею та збитками. Остання умова для застосування міри цивільно-правової відповідальності - збитки мають бути наслідком саме порушення відповідачем зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб, також відсутня в силу вищевикладеного.

Відповідач у відповідності до статті 924 Цивільного кодексу України довів відсутність підвищення кислотності молока, а отже відсутність псування та пошкодження вантажу, що перевозився відповідачем, тому і вина відповідача відсутня.

Посилання позивача на визнання відповідачем претензії щодо сплати вартості зіпсованого молока у його відповіді на вимогу № 4837, то господарський суд ставиться до такого визнання критично враховуючи таке. Вимога № 4837 від 12.06.2015, за твердженням позивача, направлена відповідачу електронною поштою (а.с. 193) на адресу «». При цьому така електронна адреса не зазначена у Договорі перевезення як електронна адреса відповідача. Крім того відповідно до пункту 8.2. Договору перевезення подання претензії в електронному вигляді сторонами цього Договору не передбачено.

Одночасно господарський суд враховує, що у разі використання позивачем свого права на пред'явлення претензії відповідачу, він, за відсутності інших умов у Договорі перевезення, мав дотримуватися при вчиненні таких дій вимог, передбачених пунктом 16 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні та статтями 5, 6 Господарського процесуального кодексу України.

Лист-відповідь ФОП ОСОБА_1, підписаний відповідачем особисто та скріплений печаткою, оригінал його оглянуто у судовому засіданні. Заперечення відповідача про його недійсність не береться до уваги, оскільки господарський суд погоджується із позивачем, що відповідачем не заявлено про втрату печатки до правоохоронних органів, а тому ніхто, без дозволу відповідача, не міг нею скористатися.

Проте зі змісту такого листа, який навіть не містить дати, неможливо встановити, що відповідач просить відтермінувати сплату платежу за зіпсоване молоко, яке поставлено 19.12.2014 та 30.12.2014 від ПрАТ «Біловодський маслоробний завод», СТОВ ім. Енгельса, та ПрАТ АПП «Редан». Так у досліджуваному листі відповідач посилається лише на номер вимоги 4837, а враховуючи довготривалість взаємовідносин між сторонами відповідно до Договору перевезення, неможливо однозначно встановити, що цей лист стосується саме обставин, що досліджуються у даній справі. Водночас позивачем не доведено належними і допустимими доказами направлення на адресу відповідача такої вимоги - претензії.

Відтак позов ТОВ „Лозівський молочний завод" заявлений безпідставно і не підлягає задоволенню господарським судом у повному обсязі.

Щодо заявленої відповідачем заяви про застосування позовної давності, то відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Оскільки господарським судом з'ясовано, що права і охоронювані законом інтереси позивача не порушені відповідачем, то господарський суд відмовляє у задоволенні позову у зв'язку із його необґрунтованістю.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 13.05.2016.

Суддя Є. М. Наливайко