ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2016 р.Справа № 916/367/16
За позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Ізмаїльської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради

про визнання недійсним рішення

Суддя: Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №176 від 29.01.2016р.

від відповідача - Ізмаїльської міської ради: не з`явився

від відповідача - ФКМ Ізмаїльської міської ради: не з`явився

В судову засіданні 28.04.2016р. приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №176 від 29.01.2016р.

від відповідача - Ізмаїльської міської ради: не з`явився

від відповідача - ФКМ Ізмаїльської міської ради: не з`явився

Суть спору: про визнання недійсним рішення 4 сесії VII скликання Ізмаїльської міської ради №236-VII від 24.12.2015р. „Про надання згоди на дострокове розірвання договору оренди нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 з ФОП ОСОБА_1.".

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, в їх обґрунтування зазначає, що 26.02.2004р. між ФОП ОСОБА_1 та ФКМ Ізмаїльської міської ради було укладено договір оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Ізмаїл, що розташоване по АДРЕСА_1. Додатковими угодами строк дії договору оренди продовжувався та остаточно продовжений до 28.09.2015р. 21.07.2015р. договір оренди викладено у новій редакції, згідно якої сторони погодили, що у випадку відсутності однієї зі сторін про припинення цього договору після закінчення строку його дії на протязі одного місяця, договір оренди вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах, які були передбачені цим договором. За відсутності відповідних заяв сторін на протязі одного місяця з 28.09.2015р., позивач вважає, що договір продовжений до 28.10.2016р. Листом від 28.12.2015р. ФКМ Ізмаїльської міської ради повідомив позивача про наявність рішення міськради №236-VII від 24.12.2015р. щодо надання згоди на дострокове розірвання договору оренди від 26.02.2004р. у зв'язку з невиконанням орендарем своїх зобов'язань і грубими порушеннями умов договору оренди, а також запропонував звільнити об'єкт оренди та у 10-денний строк передати його представнику ФКМ. Позивач вказує, що не допускав порушень зобов'язань за договором оренди від 26.02.2004р., тому вважає рішення міськради №236-VII від 24.12.2015р. незаконним.

Відповідач - Ізмаїльська міська рада в судові засідання не з`являлась, відзив на позов та витребувані судом документи не надала, у зв'язку з чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст.75 ГПК України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради проти позову заперечує, подав відзив на позов від 28.03.2016р. за вх.№7734/16, де вказує, що об'єкт оренди мав бути застрахований орендарем на протязі всього строку дії договору оренди, тоді як позивач застрахував об'єкт оренди лише у 2005р. та 2015р. Комісією було проведено обстеження об'єкту оренди та складено акт від 30.11.2015р., де зафіксовано незадовільний та антисанітарний стан об'єкта оренди, приміщення не опалюється, не проводився орендарем капітальний та поточний ремонти покрівлі об'єкта оренди. 07.12.2015р. Інспекцією з благоустрою міста встановлено, що прилегла до об'єкту оренди територія в неналежному санітарному стані, видалені зелені насадження без дозвільних документів, відсутній договір на вивезення сміття. Викладені обставини є істотним порушенням орендарем умов договору оренди, що і стало підставою для прийняття міськрадою рішення про надання згоди на розірвання договору оренди. Крім того, відповідач вказав, що прийняття спірного рішення віднесено до компетенції міськради та надає право в подальшому звернутись до суду із відповідним позовом про розірвання договору оренди, з огляду на що підстави для визнання рішення незаконним чи його скасування відсутні.

Ухвалою суду від 31.03.2016р. відмовлено у задоволенні клопотання ФКМ Ізмаїльської міської ради від 29.02.2016р. за вх.№2-1065/16 про припинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.04.2016р., згідно ч.3 ст.69 ГПК України, за клопотанням позивача від 14.04.2016р. за вх.№2-2006/16, строк розгляду справи продовжено до 29.04.2016р.

Клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи від 26.04.2016р. за вх.№10634/16 було судом задоволено.

Клопотання позивача від 14.04.2016р. за вх.№2-2008/16 про зміну процесуального статусу ФКМ Ізмаїльської міської ради зі сторони у справі на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, судом задоволено протокольно у судовому засіданні 14.04.2016р.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступне:

26.02.2004р. між ФКМ Ізмаїльської міської ради (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1. (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, відповідно до умов якого на підставі розпорядження міського голови №111р від 26.02.2004р. орендодавець передав, а орендар прийняв у користування нежилі приміщення у будівлі по АДРЕСА_1, площею 83,7кв.м. Строк оренди - 1 рік (п.1.1. договору).

У п.8.3. договору оренди від 26.02.2004р. сторони погодили, що у випадку відсутності заяв однієї зі сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом місяця, він вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах, які ним передбачені.

06.10.2005р. сторони погодили та підписали зміни до договору оренди, де, зокрема, визначили строк оренди до 28.09.2006р.

21.07.2015р. ФКМ Ізмаїльської міської ради та ФОП ОСОБА_1 виклали договір оренди у новій редакції, де сторони визначили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням Ізмаїльської міської ради №3218-VI від 27.09.2013р., та складає 896,59грн. в місяць станом на 21.07.2015р. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коректування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць. Орендна плата перераховується орендарем не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним (п.п.3.1., 3.4., 3.7. договору оренди).

Відповідно до п.п.10.1., 10.3., 10.4., 10.6. договору оренди від 21.07.2015р. (нова редакція) цей договір укладений строком по 28.09.2015р. включно. У випадку відсутності заяв однієї зі сторін про припинення цього договору або зміни його умов після закінчення строку його дії на протязі одного місяця договір вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах, які були передбачені даним договором. Зміна умов даного договору або його розірвання допускається за взаємною згодою сторін. Дія даного договору припиняється достроково у випадку відмови орендодавця від договору, якщо орендар має заборгованість, сума якої перевищує суму орендної плати за три місяці.

Майно у користування передано орендодавцем орендарю за актом передачі нежитлового приміщення від 26.02.2004р.

06.10.2015р. орендарем було застраховано об'єкт оренди шляхом укладення договору добровільного страхування майна юридичної особи в оренді №413/1527/15/1101278.

Рішенням Ізмаїльської міської ради №236-VII від 24.12.2015р. надано згоду на дострокове розірвання договору оренди нежитлових приміщень по АДРЕСА_1, загальною площею 83,7кв.м., з ФОП ОСОБА_1, у зв'язку з невиконанням орендарем своїх зобов'язань та грубим порушенням умов договору оренди.

Листом №01/04-832 від 28.12.2015р. ФКМ Ізмаїльської міської ради повідомив позивача про прийняття міськрадою рішення про надання згоди на розірвання спірного договору оренди, необхідність звільнити майно та передати його орендодавцю на протязі 10 днів з моменту отримання цього листа.

На підтвердження того, що позивачем порушено умов договору оренди щодо утримання об'єкту оренди в належному стані ФКМ Ізмаїльської міської ради подав акти від 30.11.2015р., 11.12.2015р., від 07.12.2015р., від 11.02.2016р., виписку із протоколу спільного засідання постійної комісії Ізмаїльської міської ради з питань комунальної власності та комісії, створеної розпорядженням міського голови №546 від 30.11.2015р., листи КП „Жилсервіс-2" №1451 від 08.12.2015р., №3154 від 04.12.2015р., розпорядження Ізмаїльського міського голови №546р від 30.11.2015р. „Про створення комісії по обстеженню об'єкта комунальної власності по АДРЕСА_1".

Проаналізувавши правові позиції сторін, подані сторонами справи до її матеріалів документи, суд дійшов висновку щодо відмови ФОП ОСОБА_1 в задоволенні заявлених позовних вимог з врахування наступних положень законодавства.

Згідно ч. 1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст.13 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. (ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України „Про оренду землі").

Згідно ч.ч.1, 10 ст.59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 5, 8 ст.60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні").

Положення ч.3 ст.26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" передбачають, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно п.2.3. Постанови Пленуму ВГСУ №12 від 29.05.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" з урахуванням приписів частини п'ятої статті 16, підпункту 1 пункту "а" статті 29 і частини п'ятої статті 60 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні", а також абзацу третього статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" господарські суди, вирішуючи питання щодо права орендодавця самостійно, без відповідного рішення ради, передавати в оренду майно, належне до комунальної власності, мають виходити з кола його повноважень, передбачених положеннями про таких орендодавців, затвердженими у встановленому порядку радою. При цьому слід також враховувати, що орендодавець здійснює свої повноваження тільки за наявності рішення ради і не наділений повноваженнями самостійно приймати рішення про передачу об'єктів комунальної власності в оренду, якщо інше не передбачено положенням про нього.

Перевіривши спірне рішення на предмет відповідності його повноваженням органу, що його прийняв, та чинному законодавству, суд встановив, що рішення Ізмаїльської міської ради №236-VII від 24.12.2015р. прийняте у відповідності до ст.60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" та виражає волю органу місцевого самоуправління стосовно відносин по договору оренди нежитлових приміщень по АДРЕСА_1, і не є обов'язковим для виконання ФОП ОСОБА_1, а є лише управненням орендодавця, яким згідно 2.2.12. Положення про ФКМ Ізмаїльської міської ради, затв. рішенням Ізмаїльської міської ради, є ФКМ, на досягнення із орендарем взаємної згоди щодо розірвання договору, або здобуття судового захисту у спосіб, передбачений чинним законодавством. При цьому, самий лише лист ФКМ №01/04-832 від 28.12.2015р. з вимогою про звільнення позивачем орендованого майна не зобов'язує позивача вчиняти такі дії, з огляду ще й на те, що позивачем заперечується факт розірвання договору у добровільному порядку.

Позивач у позові послався на невідповідність висновків, зроблених у рішенні міськради стосовно невиконання орендарем своїх зобов'язань, грубого порушення ним умов договору оренди, що не віднайшло свого підтвердження, так як подані ФКМ акти вказують на порушення орендарем умов договору в частині утримання об'єкту оренди в належних обумовлених договором оренди умовах.

За таких обставин, ФОП ОСОБА_1 не доведено фактичними доказами та не обґрунтовано порушенням спірним рішенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача, з огляду на що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволенню судом не підлягають.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ст.49 ГПК України витрати пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1378грн. за розгляд судом позову немайнового характеру відносяться за рахунок позивача.

Неявка Ізмаїльської міської ради та ФКМ Ізраїльської міської ради не є перешкодою для розгляду справи, оскільки, як визначено п.п.3.9.1., 3.9.2. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. ...В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В процесі розгляду даної справи судом було вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення відповідача про судові засідання, в тому числі судове засідання, призначене на 28.04.2016р., особливо з врахуванням того, що ухвали надсилались відповідачу за адресою зазначеною позивачем у позовній заяві та отримувались ним, про що свідчать повідомлення відділення зв'язку про вручення поштової кореспонденції, у зв'язку з чим суд приймає рішення за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 у задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 29 квітня 2016 р.

Суддя І.А. Малярчук