ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.04.16 Справа № 904/5858/15

За позовом публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ", м. Дніпропетровськ

про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки

за зустрічним позовом товариства обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ", м. Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК", м. Київ

про визнання договору припиненим та зобов`язання вчинити певні дії

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №161 від 16.10.2015

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 18.04.2016

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "УКРГАЗПРОМБАНК" (надалі-Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" (надалі-Відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за публічним акціонерним товариством "УКРГАЗПРОМБАНК" права власності на предмет іпотеки, а саме на:

будівлі та споруди будівлі та споруди загальною площею 11 545,71 кв. м., що розташовані за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Будівельників, будинок 60, та складаються з А-2, А' - 1, а-2 над А-1 - адміністративно - виробничий корпус, цегла, загальною площею 797,5 кв.м.; а- ґанок; Б-1, під Б-1 - будівля цеху по виробництву санітарно-гігієнічного паперу з котельнею, підвал, з/бетон, цегла, загальною площею 10 534,4 кв.м.; В-1 - прохідна, ш/блок, загальною площею 7,7 кв.м., в', в'' - ґанки; Г-1 - трансформаторна підстанція, цегла, загальною площею 2-6,1 кв.м., Е,Ж,З,Н,И - навіси, 1-10 - споруди, I - IV - мостіння. Предмет іпотеки належить відповідачу на підставі Договору купівлі - продажу будівлі та споруди, посвідченого 30 червня 2006 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим №4172, Право власності за реєстроване Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 07 червня 2006 за реєстраційним номером 1633516, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 11154706, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.05.2013, індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 3578800, номер запису про право власності 967055, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, вартістю 14 250 000,00 грн., в тому числі ПДВ 2 375 000,00 грн., з метою задоволення вимог публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно - промислової групи "Альбатрос" у розмірі, яка станом на 20.05.2015 в гривневому еквіваленті (курс Національного банку України - за 1 дол. США - 21,252580 гривень) становить 51 933 665 грн. 94 коп., в тому числі:

1. Поточна заборгованість по кредиту:

- 9 736 000,00 грн.;

- 1 795 415,73 дол. США.

2. Поточна заборгованість по нарахованих та нарахованих та несплачених процентах за період з 01.04.2015 по 08.05.2015:

- 249 029,26 грн.;

- 23 161,64 дол. США.

3. Прострочена заборгованість за кредитом:

- 500 000,00 грн.;

- 85 175,00 дол. США.

4. Прострочена заборгованість по процентам:

- 213 577,64 грн.;

- 19 481,37 дол. США.

5. Пеня за порушення зобов'язань:

- 146 776,81 грн.;

- 24 352,95 грн. за Договором банківського кредиту №01-КЛ/11-Д від 04.04.2011 з урахуванням змін та доповнень.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2015 порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду суддею Бєлік В.Г.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2015 (суддя Бєлік В.Г.) у справі №904/5858/15 призначено судову експертизу, проведення якої доручено фахівцям Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (49000, м. Дніпропетровськ, Набережна Леніна, 17, оф. 361); на вирішення судової експертизи поставлено питання: - яка дійсна (реальна) вартість предмету іпотеки за Іпотечним договором від 04.04.2011, який укладений між ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" та ТОВ "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ", а саме: будівлі та споруди загальною площею 11 545,70 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Будівельників, будинок 60?; провадження у справі №904/5858/14 зупинено до одержання судом результатів експертизи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2015 (суддя Бєлік В.Г.) зобов'язано сторін надати додаткові матеріали, необхідні для виконання експертизи, а саме: 1. Технічну документацію (технічний паспорт) на будівлі та споруди загальною площею 11 545,70 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Будівельників, будинок 60; 2. Правовстановлюючу та технічну документацію на земельну ділянку, на якій розташовані будівлі та споруди загальною площею 11 545,70 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Будівельників, будинок 60; 3. Звіт про оцінку комплексу будівель та споруд, загальною площею 11 545,70 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Будівельників, будинок 60, який виконаний ТОВ "Оціночна фірма "Де візу".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2015 (суддя Бєлік В.Г.) господарським судом погоджено проведення судової експертизи в строк, що перевищує 90 календарних днів, а також зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" здійснити оплату за проведення судової експертизи; докази оплати експертизи надати суду.

16.03.2016 супровідним листом вих. №4052-15 від 16.03.2016 на адресу господарського суду Дніпропетровської області повернулась справа №904/5858/14 з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, без виконання судової оціночної-будівельної експертизи.

Розпорядженням №202 керівника апарату суду від 18.03.2016, в зв'язку з закінченням повноважень судді Бєлік В.Г., відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматизований розподіл справи по вх. №4-9409/15 №904/5858/15, за результатами проведення якого справу №904/5858/15 передано для розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2016 справу №904/5858/15 прийнято до свого провадження суддею Соловйовою А.Є.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2016 провадження у справі №904/5858/15 поновлено.

08.04.2016 товариство з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з зустрічною позовною заявою вих. №01-03/2016 від 25.03.2016 до публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК" про визнання припиненим зобов`язання за іпотечним договором б/н від 04.04.2011, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього; зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 60 ГПК України, відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2016 зустрічний позов товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" до публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК" про визнання припиненим зобов`язання за іпотечним договором б/н від 04.04.2011, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього; зобов`язання вчинити певні дії, прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом.

В судових засіданнях 12.04.2016, 26.04.2016 оголошувалась перерва до 26.04.2016, 28.04.2016 відповідно, згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач заперечив проти задоволенням первісного позову та підтримав зустрічний позов, 18.04.2016 надав заперечення на відзив ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК».

Позивач заперечив проти зустрічного позову, 12.04.2016 надав відзив на зустрічну позовну заяву, 28.04.2016 надав письмові пояснення на заперечення ТОВ «УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ» на відзив ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК».

В судовому засіданні 21.06.2012 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2011 публічне акціонерне товариство «УКРГАЗПРОМБАНК» (Позивач) та товариство з обмеженою відповідальністю «УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ» (Відповідач) уклали Іпотечний договір (надалі - Іпотечний договір) в забезпечення виконання зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «Торгоівельно-промислової групи «Альбатрос» (надалі - Боржник) за Договором банківського кредиту № 01- КЛ/11-Д від 04.04.2011 (надалі Кредитний договір). Іпотечний договір був посвідчений 04.04.2011 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, та зареєстровано в реєстрі за №721.

Відповідно до Іпотечного договору з урахуванням змін та доповнень до нього внесених 10.06.2013 (Договір про внесення змін № 4 до Іпотечного договору), предметом іпотеки є: будівлі та споруди будівлі та споруди загальною площею 11 545,71 кв. м., що розташовані за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Будівельників, будинок 60, та складаються з А-2, А' - 1, а-2 над А-1 - адміністративно - виробничий корпус, цегла, загальною площею 797,5 кв.м.; а- ґанок; Б-1, під Б-1 - будівля цеху по виробництву санітарно-гігієнічного паперу з котельнею, підвал, з/бетон, цегла, загальною площею 10 534,4 кв.м.; В-1 - прохідна, ш/блок, загальною площею 7,7 кв.м., в', в'' - ґанки; Г-1 - трансформаторна підстанція, цегла, загальною площею 2-6,1 кв.м., Е,Ж,З,Н,И - навіси, 1-10 - споруди, I - IV - мостіння. Предмет іпотеки належить відповідачу на підставі Договору купівлі - продажу будівлі та споруди, посвідченого 30 червня 2006 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим №4172, Право власності за реєстроване Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 07 червня 2006 за реєстраційним номером 1633516, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 11154706, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.05.2013, індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 3578800, номер запису про право власності 967055, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1 (надалі - Предмет іпотеки).

Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці, площею 2,6960 гектарів, що знаходяться у постійному користуванні товариства з обмеженою відповідальністю «Альбатрос» (ідентифікаційний номер 23943885), на підставі Державного акту про право постійного користування землею Серія ДПД78, виданого Дніпропетровською міською Радою народних депутатів Дніпропетровської області 03 квітня 2001 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №001221, згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 15 березня 2001 року № 664. Згідно Довідки про обмеження та обтяження на земельну ділянку, виданої Управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровськ від 04.04.2011 №2420, земельна ділянка розташована за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Будівельників, 60, та має кадастровий номер - 121010000:07:202:0017.

Як було зазначено вище, Іпотечний договір був укладений між Позивачем та Відповідачем в забезпечення виконання зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю «Торгоівельно-промислової групи «Альбатрос» (Боржник) за Договором банківського кредиту № 01- КЛ/11-Д від 04.04.2011 (Кредитний договір).

Згідно з умовами Кредитного договору Банк надавав Боржнику кредитні кошти у вигляді мультивалютної відновлювальної кредитної лінії (надалі - Кредит) з лімітом граничної заборгованості в розмірі 32 000 000, 00 гривень (тридцять два мільйони гривень 00 коп.) зі сплатою процентів, виходячи із розміру процентної ставки 19,5% річних, та 1 000 000, 00 доларів США (один мільйон доларів США) зі сплатою процентів, виходячи із розміру процентної ставки 11 % річних. Строк користування Кредитом встановлений до 04 квітня 2014 року. Повернення Кредиту здійснюється відповідно до Графіку зменшення ліміту граничної суми заборгованості за кредитною лінією, який є Додатком № 1 до Кредитного договору. Факт надання коштів підтверджується меморіальними ордерами, які містятья в матеріалах справи.

В подальшому до Кредитного договору вносились зміни та доповнення про що укладались додаткові угоди до Кредитного договору.

В зв'язку із внесенням змін до Кредитного договору, вносились зміни і до Іпотечного договору, а саме укладенням та нотаріальним посвідченням:

- 25.01.2012 Договору про внесення змін №1 до Іпотечного договору;

- 25.01.2012 Договору про внесення змін № 2 до Іпотечного договору;

- 21.09.2012 Договору про внесення змін №3 до Іпотечного договору;

- 10.06.2013 Договору про внесення змін №4 до Іпотечного договору;

- 10.04.2014 Договору про внесення змін №5 до Іпотечного договору;

- 19.12.2014 Договору про внесення змін № 6 до Іпотечного договору.

05.12.2014 між Позивачем та Боржником була укладена Додаткова угода №14 до Кредитного договору, відповідно до якої була досягнута домовленість про встановлення ліміту граничної заборгованості за кредитною лінією:

- 10 736 000, 00 гривень (десять мільйонів сімсот тридцять шість тисяч гривень 00 коп.) (п. 1.1.2. Кредитного договору) зі сплатою процентів, виходячи із розміру процентної ставки 24,0 % річних (п. 1.1.4. Кредитного договору), та

- 1 885 415, 73 доларів США (один мільйон вісімсот вісімдесят п'ять тисяч чотириста п'ятнадцять доларів США 73 центи) (п. 1.1.2. Кредитного договору), зі сплатою процентів, виходячи із розміру процентної ставки 12 % річних, (п. 1.1.4. Кредитного договору). Строк користування Кредитом сторони встановили до 09 квітня 2016 року (п. 1.1.3. Кредитного договору).

Боржник зобов'язався повернути Кредит в строк згідно п. 1.1.3. Кредитного договору у повному обсязі та сплачувати щомісячно проценти за користування Кредитом у валюті кредиту, в розмірі, строки та в порядку, встановлені Кредитним договором.

В зв'язку з укладенням 05.12.2014 Додаткової угоди №14 до Кредитного договору, 19.12.2014 були внесені зміни до Іпотечного договору шляхом укладення Договору про внесення змін № 6 до Іпотечного договору. Договір про внесення змін №6 був посвідчений 19.12.2011 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 1714.

Отже, Відповідач за рахунок Предмету іпотеки забезпечив виконання Боржником зобов'язань перед Позивачем щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування Кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій, будь - яких інших платежів, розмір термін та умови повернення та сплати яких встановлюються Кредитним договором, та будь - якими змінами та доповненнями до нього, що будуть укладеними до нього (у т.ч. такими, що збільшують розмір основного зобов'язання/змінюють порядок його виконання), (п.1 Іпотечного договору).

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань); зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до вказівок закону, умов договору та припиняються виконанням, проведеним належним чином, а одностороння відмова від їх виконання не допускається.

За розрахунком Позивача, станом на 20.05.2015 загальна заборгованості Боржника за Кредитним договором становить 10 964 138 грн. 74 коп. (десять мільйонів дев'ятсот шістдесят чотири тисячі сто тридцять вісім гривень 74 коп.) та 1 927 743, 70 дол. США (один мільйон дев'ятсот двадцять сім тисяч сімсот сорок три долари США 70 центи).

Так, за Боржником обліковується:

- прострочена заборгованість за Кредитом - 1 000 000 грн. 00 коп. (один мільйон

гривень 00 коп.) та 127 175, 00 дол. США (сто двадцять сім тисяч сто сімдесят п'ять доларів США 00 центів);

- прострочена заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за

користування Кредитом за період з 01.03.2015 по 31.04.2015 - 347 055,06 грн. (триста сорок сім тисяч п'ятдесят п'ять гривень 06 коп.) та 38 261,56 дол. США (тридцять вісім тисяч двісті шістдесят один долар США 56 центів).

Розмір простроченої заборгованості підтверджується Обліком нарахувань та оплат Боржника за Договором банківського кредиту № 01- КЛ/11-Д від 04.04.2011 року (станом на 20.05.2015), який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п. 4.1.2. Кредитного договору у разі невиконання Боржником будь-якого зобов'язання за Кредитним договором, Позивач має право дострокового стягувати креднт, нараховані проценти за користування Кредитом, вимагати дострокового виконання зобов'язань за договором поруки, звернути стягнення на предмет застави (іпотеки).

За розрахунком Позивача, заборгованість Боржника, яка підлягає стягненню, станом на 20.05.2015 за Кредитним договором становить 10 964 138,74 грн. (десять мільйонів дев'ятсот шістдесят чотири тисячі сто тридцять вісім гривень 74 коп.) та 1 927 743,70 дол. США (один мільйон дев'ятсот двадцять сім тисяч сімсот сорок три долари США 70 центи), в тому числі:

1. Поточна заборгованість по Кредиту:

- 9 236 000,00 грн. (дев'ять мільйонів двісті тридцять шість тисяч гривень 00 коп.);

- 1 750 415, 73 дол. США (один мільйон сімсот п'ятдесят тисяч чотириста п'ятнадцять

дол. США 73 центи).

2. Поточна заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за період з

01.05.2015 по 20.05.2015:

- 127 879,89 грн. (сто двадцять сім тисяч вісімсот сімдесят дев'ять гривень 89 коп.);

- 11 891, 41 дол. США (одинадцять тисяч вісімсот дев'яносто один долар США 41

цент).

3. Прострочена заборгованість за Кредитом:

- 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень 00 коп.);

- 127 175, 00 дол. США (сто двадцять сім тисяч сто сімдесят п'ять доларів США 00 центів).

4. Прострочена заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування Кредитом за період з 01.03.2015 по 31.04.2015:

- 347 055,06 грн. (триста сорок сім тисяч п'ятдесят п'ять гривень 06 коп.);

- 38 261, 56 дол. США (тридцять вісім тисяч двісті шістдесят один долар США 56 центів).

Пунктом 5.1. Кредитного договору встановлений розмір пені за порушення зобов'язань по сплаті кредиту та процентів, який визначається подвійною обліковою ставкою НБУ від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Пеня сплачується в національній валюті України за курсом НБУ на дату нарахування.

Позивач, керуючись ст.ст.546, 549, 610 Цивільного кодексу України, ст.ст.175, 343 Господарського кодексу України та укладеним Кредитним договором, нарахував Боржнику пеню в сумі 253 203,79 грн. (двісті п'ятдесят три тисячі двісті три гривні 79 коп.), в тому числі:

- 213 324,17 грн. (двісті тринадцять тисяч триста двадцять чотири гривні 17 коп.) - пеня за порушення строків погашення Кредиту;

- 39 879,62 грн. (тридцять дев'ять тисяч вісімсот сімдесят дев'ять гривень 62 коп.) - пеня за порушення строків погашення процентів. Розрахунок пені також міститься в матеріалах справи.

Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням суми боргу по Кредитному договору та нарахованої пені, за розрахунком Позивача з Боржника підлягає до стягнення сума коштів яка, станом на 20.05.2015 в гривневому еквіваленті (курс Національного банку України - за 1 дол. США - 21, 252580 гривень) становить 51 933 665,94 грн. (п'ятдесят один мільйон дев'ятсот тридцять три тисячі шістсот шістдесят п'ять гривень 94 коп.).

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Отже, відповідно до п. 4.1.2. Кредитного договору, п.п.9.1., 9.2. Іпотечного договору Позивач набув права звернути стягнення на Предмет іпотеки і за рахунок Предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за Кредитним договором у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи сплату Кредиту, процентів за користування Кредитом, комісій, пені, будь - яких платежів, штрафних санкцій, встановлених як в Кредитному договорі, так і в Іпотечному договорі, витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і звернення стягнення на Предмет іпотеки, судових витрат, здійснення оцінки Предмету іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов'язання.

Відповідно до змісту пункту 10 Іпотечного договору за вибором Позивача звернення стягнення на Предмет іпотеки може здійснюватись за рішенням суду.

Відповідно до частини шостої статті 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Відповідно до Висновку про вартість майна, який складений ТОВ «ОЦІНОЧНА ФІРМА «ДЕ ВІЗУ» і є складовою частиною Звіту про оцінку майна вартість Предмету іпотеки станом на 21.05.2015 становить 14 250 000,00 грн. (чотирнадцять мільйонів двісті п'ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в тому числі ІІДВ 2 375 000, 00 грн.

Враховуючи викладене, Позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за публічним акціонерним товариством "УКРГАЗПРОМБАНК" права власності на предмет іпотеки, а саме на:

будівлі та споруди будівлі та споруди загальною площею 11 545,71 кв. м., що розташовані за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Будівельників, будинок 60, та складаються з А-2, А' - 1, а-2 над А-1 - адміністративно - виробничий корпус, цегла, загальною площею 797,5 кв.м.; а- ґанок; Б-1, під Б-1 - будівля цеху по виробництву санітарно-гігієнічного паперу з котельнею, підвал, з/бетон, цегла, загальною площею 10 534,4 кв.м.; В-1 - прохідна, ш/блок, загальною площею 7,7 кв.м., в', в'' - ґанки; Г-1 - трансформаторна підстанція, цегла, загальною площею 2-6,1 кв.м., Е,Ж,З,Н,И - навіси, 1-10 - споруди, I - IV - мостіння. Предмет іпотеки належить відповідачу на підставі Договору купівлі - продажу будівлі та споруди, посвідченого 30 червня 2006 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим №4172, Право власності за реєстроване Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 07 червня 2006 за реєстраційним номером 1633516, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 11154706, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.05.2013, індексний номер Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 3578800, номер запису про право власності 967055, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, вартістю 14 250 000,00 грн., в тому числі ПДВ 2 375 000,00 грн., з метою задоволення вимог публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно - промислової групи "Альбатрос" у розмірі, яка станом на 20.05.2015 в гривневому еквіваленті (курс Національного банку України - за 1 дол. США - 21,252580 гривень) становить 51 933 665 грн. 94 коп., в тому числі:

1. Поточна заборгованість по кредиту:

- 9 736 000,00 грн.;

- 1 795 415,73 дол. США.

2. Поточна заборгованість по нарахованих та нарахованих та несплачених процентах за період з 01.04.2015 по 08.05.2015:

- 249 029,26 грн.;

- 23 161,64 дол. США.

3. Прострочена заборгованість за кредитом:

- 500 000,00 грн.;

- 85 175,00 дол. США.

4. Прострочена заборгованість по процентам:

- 213 577,64 грн.;

- 19 481,37 дол. США.

5. Пеня за порушення зобов'язань:

- 146 776,81 грн.;

- 24 352,95 грн. за Договором банківського кредиту №01-КЛ/11-Д від 04.04.2011 з урахуванням змін та доповнень.

Розглядаючи позовні вимоги судом також встановлені наступні обставини.

Як було вже зазначено вище, Відповідач виступив майновим поручителем за боржника - товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельно-промислова група "АЛЬБАТРОС", за грошовими забов'язаннями перед Позивачем.

Частиною 5 статті 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 по справі 904/5631/15, ТОВ "ТПГ "АЛЬБАТРОС" (Боржника) було ліквідовано як юридичну особу. Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015, з боку банку було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 було припинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» та залишено без змін ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року по справі 904/5631/15.

Банк не погодився із винесеною ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду подав касаційну скаргу до Вищого господарського Суду України. Постановою Вищого господарського суду України від 01.03.2016 припинено касаційне провадження за касаційною скаргою банку та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 залишено без змін.

Наявність запису в Єдиному державному реєстрі про припинення товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-промислова група "АЛЬБАТРОС", підтверджується витягом з офіційного сайту Міністерства Юстиції України.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що Позивач не скористався своїм правом та не здійснив жодних дій, щодо захисту своїх прав, шляхом подання позовної заяви до боржника про стягнення заборгованості за Договором банківського кредиту №01-КЛ/11-Д від 04.04.2011 та не набув статусу кредитора у справі №904/5631/15 про банкрутство, а відтак у відповідності до ч.5 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом» вимоги, вважаються погашеними.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обовязок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, встановлено, що за кредитним договором, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 609 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", визначено, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В силу ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Отже, слід зазначити, що обставини, викладені в ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015, щодо ліквідації юридичної особи ТОВ «ТПГ «АЛЬБАТРОС» та припинення його зобов'язань перед ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» - мають значення для вирішення даної справи, оскільки основним боржником за Договором банківського кредиту №01-КЛ/11-Д від 04.04.2011 є саме ТОВ «ТПГ «АЛЬБАТРОС».

Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, як зазначено в ст. 609 Цивільного кодексу України.

З інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, вбачається, що 14.12.2015 було внесено запис про припинення товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-промислова група "АЛЬБАТРОС", а тому, у відповідності до ст. 609 Цивільного кодексу України та ч.5 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-промислова група "АЛЬБАТРОС" перед банком за Кредитним договором №01-КЛ/11-Д від 04.04.2011 року є припиненим.

Саме виходячи в вищевикладених обставин Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому, зокрема, просить суд скасувати та зняти обтяження за Договором Іпотеки від 04.04.2011, у зв'язку з припиненням основного забовязання та ліквідацією юридичної особи - позичальника, а саме товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-промислова група "АЛЬБАТРОС".

При цьому, суд приймаючи рішення у даній справі, виходить з такого.

Основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника (ст.1 Закону України «Про іпотеку»)

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст.3 Закону України «Про іпотеку»)

Згідно до ст.17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення отеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Пунктом 1 частини 1 статті 593 Цивільного кодексу України встановлено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Також, суд відзначає про наявність судової практики з розгляду подібних справ, а також на постанови Верховного Суду України у справі № 6-52цс-13 від 11.09.2013, в якій виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави як засобів забезпечення виконання зобов'язань, а також того факту, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593. ч. 1 ст. 609 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору). Зважаючи на це, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється.

Враховуючи те, що основне зобов'язання позичальника за Договором банківського кредиту №01-КЛ/11-Д є припиненими в зв'язку з ліквідацією Позичальника (Боржника), тому право за Іпотечним договором від 04.04.2011є припиненими.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги про визнання припиненими правовідносин за Іпотечним договором від 04.04.2011, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно підстав скасування обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів про реєстрацію іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і виключення з Державного реєстру іпотек записів про обтяження іпотекою нерухомого майна за Договором іпотеки, суд виходить з такого.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду обоз інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій шзначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному дероісавиому реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер бороісника в Державноліу реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяоїсення. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання того обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалео/сио від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядоісания своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи вищевикладене, оскільки основне зобов'язання за Договором банківського кредиту №03-КЛ/11-Д позичальника у зв'язку з ліквідацією боржника є погашеними, що тягне за собою припинення зобов'язань за договором іпотеки. Тому, позовні вимоги про скасування обтяження та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів про припинення іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і виключення з Державного реєстру іпотек запису та обтяження іпотекою нерухомого майна за договором іпотеки також підлягають задоволенню.

При цьому задоволення позовних вимог за зустрічним позовом виключає можливість задоволення вимог за первісним позовом.

Судові витрати по справі відповідно до ст.49 ГПК України за первісним позовом та за зустрічним позовом покладаються на Позивача.

Заперечення Позивача щодо зустрічного позову, викладені у відзиві, відповідно до якого Позивача зазначає, що ліквідація ТОВ «ТПГ «Альбатрос» (основного боржника) не тягне за собою припинення зобовязання іпотекодавця ТОВ «УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ», суд оцінює критично, виходячи з такого.

Так, дійсно, 10.02.2016 судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України (головуючий суддя Ярема А.Г., судді: Гуменюк В.І., Охрімчук Л.І., Сенін Ю.Л., Лященко Н.П., Романюк Я.М., Сімоненко В.М.) було винесено Постанову по справі №6-216цс14 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Суть правового висновку, викладеного в даній постанові, полягає в наступному:

«Сам факт ліквідації боржника за кредитним договором з внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Саме по собі постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника за основним зобовязанням та його виключення з ЄДРЮО та ФОП не тягнуть за собою припинення зобовязання, адже до цього іпотекодержателем було предявлено відповідну вимогу до іпотекодавця в позовному провадженні про звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки він неналежним чином виконував взяте на себе зобовязання по погашенню боргу.».

З приводу даної правової позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України, викладеної в постанові від 10.02.2016 слід відзничити, що з приводу застосовування у подібних правовідносинах законодавства України, Верховним судом України надавалася і протилежна правова оцінка.

Зокрема, в Постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України (головуючий суддя Ярема А.Г., судді: Григор'єва Л.І., Гуменюк В.І., Охрімчук Л.І., Лященко Н.П., Патрюк М.В., Онопенко В.В., Сенін Ю.Л.) від 11.09.2013 по справі №6-52цс13, було висловлено наступну правову позицію:

«У разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання - право застави, що забезпечувало його виконання, також є припиненим. При цьому, ураховуючи імперативний характер норми п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, зазначення в договорі застави інших умов, за яких право застави у разі припинення основного зобов'язання залишається дійсним, слід вважати нікчемним.

Таким чином, виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави як засобів забезпечення виконання зобов'язань, а також того факту, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору).

Зважаючи на це, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється.».

В Постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України (головуючий суддя Ярема А.Г., судді: Григор'єва Л.І., Лященко Н.П., Патрюк М.В.,Гуменюк В.І.,Онопенко В.В., Романюк Я.М., Жайворонок Т.Є., Охрімчук Л.І.,Сенін Ю.Л.) від 07.11.2012 по справі №6-129цс12, було висловлено наступну правову позицію:

«Згідно із ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Таким чином, грошове зобов'язання ТОВ «СЕНЕЖ» перед ПАТ «ПУМБ» було припинено у зв'язку з ліквідацією цієї юридичної особи.

Згідно із ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки.

Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобов'язання.».

Таким чином, з огляду на викладені в постановах від 07.11.2012 по справі №6-129цс12 та від 11.09.2013 по справі №6-52цс13 правові висновки, вбачається, що правова позиція Верховного суду України полягає в наступному: ліквідація юридичної особи, що має наслідком припинення зобовязань за кредитним договором (основним зобовязанням), є підставою припинення поруки, застави (іпотеки), відповідно до імперативних приписів ч.1 ст. 559, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

В Постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України (головуючий суддя Ярема А.Г., судді: Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,Романюк Я.М., Сенін Ю.Л.,Сімоненко В.М.) від 25.11.2015 по справі №6-172цс15, було висловлено наступну правову позицію:

«Положення статті 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника.

Отже, оскільки у справі, яка переглядається, право на стягнення з поручителя заборгованості (шляхом звернення до суду з позовом, за результатами розгляду справи за яким ухвалено судове рішення про стягнення цієї заборгованості з поручителя) було реалізоване кредитором до ліквідації боржника, то ліквідація останнього не свідчить про припинення зобов'язання поручителя.».

З аналізу правових висновків Верховного суду України, викладених в постанові від 25.11.2015 по справі №6-172цс15, вбачається, що можливий варіант, коли забезпечуюче зобовязання, зокрема порука, не припиняється у звязку із припиненням основного зобовязання, повязаного із ліквідацією основного боржника, але виключно у випадку, коли до моменту ліквідації основного боржника, було винесено судове рішення про стягнення заборгованості по основному договору з поручителя і дане рішення набрало законної сили. Оскільки в такому випадку обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник саме з рішення суду.

Тобто правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові від 25.11.2015 по справі №6-172цс15, в цілому підтверджує правові висновки Верховного суду України, наведені в постановах від 07.11.2012 по справі №6-129цс12 та від 11.09.2013 по справі №6-52цс13 щодо припинення забезпечуючого зобовязання, зокрема поруки, у звязку з припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням, але за умови якщо до моменту ліквідації юридичної особи боржника по основному зобовязанню, не було винесено судове рішення про стягнення з поручителя заборгованості по основному договору, яке набрало законної сили.

Отже висновки судової палати у цивільних справах Верховного суду України, викладені в постанові від 10.02.2016 по справі №6-216цс14 є протилежними висновкам, викладеним в постановах від 07.11.2012 по справі №6-129цс12, від 11.09.2013 по справі №6-52цс13 та від 25.11.2015 року по справі №6-172цс15.

Крім того, суд вважає такою, що заслуговує на увагу позицію Відповідача, викладену в запереченнях на відзив Позивача, а саме:

«Відповідно до ч.1. ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст. 556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Спеціальним законом, а саме Законом України «Про іпотеку», також передбачено право майнового поручителя на регресну вимогу до основного боржника. Зокрема ст. 11 закону передбачено, що у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

За змістом наведеної норми у разі задоволення вимог іпотекодержателя майновим поручителем за рахунок предмета іпотеки відносини між іпотекодержателем, який є кредитором, та іпотекодавцем припиняються, а в майнового поручителя при цьому виникає право регресу до боржника, отже, права кредитора за основним зобов'язанням набуває майновий поручитель.

Тобто законом поручителю (майновому поручителю), який виконав за боржника основне зобовязання, надано право зворотної вимоги до боржника за основним зобовязанням.

Висловлена Верховним судом України в постанові від 10.02.2016 року по справі №6-216цс14 правова позиція має наслідком ситуацію, за якої незважаючи на те, що основний боржник, який є позичальником, ліквідований, все одно звертається стягнення на майно поручителя (майнового поручителя), в рахунок погашення заборгованості по основному зобовязанню. При цьому поручитель, майновий поручитель фактично позбавляється можливості реального задоволення своїх зворотних (регресних) вимог до основного боржника, оскільки останнього ліквідовано, а отже предявляти вимогу буде нікому.

Таким чином у разі ліквідації основного боржника та звернення стягнення на майно поручителя (майнового поручителя), в рахунок погашення боргу основного боржника за основним зобовязанням, буде порушено співвідношення майнових інтересів сторін та позбавлено поручителя, майнового поручителя права на регресну вимогу до основного боржника, в тому числі і в судовому порядку.

Що в свою чергу є порушенням прав поручителя (майнового поручителя), передбачених ст. 55 Конституції України, ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, ст. 1 ГПК України, на захист своїх прав в суді, та передбачених ч.1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прав на справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту...

Частиною 1 ст. 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. А частиною 4 даної статті встановлений принцип непорушності права приватної власності: ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. В розвиток цього конституційного положення ст. 321 ЦК України містить положення, згідно з яким особа не лише не може бути протиправно позбавлена права власності, а й обмежена у його здійсненні. Позбавлення чи обмеження права власності можливо лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Наведені положення національного законодавства кореспондуються з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема зі ст. 1 Першого протоколу до неї (далі відповідно Конвенція, Перший протокол), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. А у випадку порушення цього права вона може звертатися за його захистом не лише у національні суди, а й у Європейський суд з прав людини.

Тобто непорушність права власності поручителя (майнового поручителя) презюмується як національним законодавством України так і міжнародним правом, яке ратифіковано Україною. Позбавлення ж чи обмеження права власності можливо лише у випадках і в порядку, встановлених законом та за умови дотримання усталених принципів правомірного втручання у право власності особи, зокрема і тих, що визначені практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватись українськими судами як джерело права.

Так у практиці ЄСПЛ напрацьовано критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу.

По-перше, втручання в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм (quality of the law is requiring that it be accessible to the persons concerned, precise and foreseeable in its application). Тлумачення та застосування національного законодавства прерогатива національних органів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ.

А по-друге, втручання в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), повязаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обовязкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Таким чином, враховуючи практику ЄСПЛ щодо застосування ст. 1 Першого протоколу та згідно із засадами українського законодавства припинення права власності особи на майно допустиме тільки з підстав, чітко визначених законом, та за умови дотримання при цьому принципу «пропорційності».

Звернення ж стягнення на майно поручителя (майнового поручителя) в рахунок погашення заборгованості по основному зобовязанню, яке є припиненим у звязку із ліквідацією основного боржника, є порушенням принципу непорушності права власності поручителя (майнового поручителя), закріпленого ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому що в даному випадку поручитель (майновий поручитель) позбавляється права власності протиправно, оскільки:

По-перше, в силу імперативних приписів ч.1. ст. 559, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», зобовязання, яке забезпечує виконання основного зобовязання також є припиненим, а тому звернення стягнення на майно поручителя (майнового поручителя) в даному випадку здійснюється не на підставах закону;

По-друге, при зверненні стягнення на майно поручителя (майнового поручителя) в рахунок погашення заборгованості по основному зобовязанню, яке є припиненим у звязку із ліквідацією основного боржника, порушується принцип «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)», оскільки в даному випадку поручитель (майновий поручитель) несе відповідальність по основному зобовязанню індивідуально без можливості в подальшому предявити зворотні (регресні) вимоги до ліквідованого основного боржника, що в свою чергу свідчить про «індивідуальний і надмірний тягар» для поручителя (майнового поручителя).».

Підсумовуючи все вищевикладене, слід зазначити, що нормами чинного законодавства України, зокрема ч.1. ст. 559, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ст. 28 Закону України «Про заставу», ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» закріплені підстави припинення зобовязань.

З аналізу наведених норм права вбачається, що ліквідація юридичної особи боржника по основному зобовязанню, в тому числі в порядку передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у звязку з чим припинилося зобовязання по основному договору, є підставою для припинення зобовязання (поруки, застави, іпотеки), яке забезпечувало виконання основного зобовязання.

Вказана правова позиція була неодноразово підтверджена висновками Верховного суду України, викладеними в постановах від 07.11.2012 по справі №6-129цс12, від 11.09.2013 по справі №6-52цс13 та від 25.11.2015 по справі №6-172цс15, та застосовувалась Вищим господарським судом України під час перегляду судових рішень.

В Постанові судової палати по цивільним справам Верховного суду України від 10.02.2016 по справі №6-216цс14 містяться правові висновки, які є протилежними висновкам Верховного суду України, які надавались раніше з приводу застосування того ж законодавства у подібних правовідносинах.

Відповідно до приписів ст.ст.82, 11128 ГПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. При цьому суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Тобто враховуючи, що з питання припиненням забезпечуючого зобовязання, у звязку з припиненням основного зобовязання, яке вони забезпечували, існують протилежні правові позиції Верховного суду України, то місцевим судам, у відповідності до вимог ст.ст.82, 11128 ГПК України, приймаючи рішення по спорах про припинення поруки, застави, іпотеки, у звязку з припиненням основного зобовязання, необхідно навести мотиви з яких він відступив від тієї чи іншої правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України з даного питання.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав дотримуватись правових висновків, викладених в постановах Верховного суду України від 07.11.2012 року по справі №6-129цс12, від 11.09.2013 по справі №6-52цс13 та від 25.11.2015 по справі №6-172цс15. При цьому застосування даної правової позиції та відступлення від висновків, викладених в постанові від 10.02.2016 по справі №6-216цс14, обґрунтовується таким.

По-перше, висновки Верховного суду України, викладені в постановах від 07.11.2012 по справі №6-129цс12, від 11.09.2013 по справі №6-52цс13 та від 25.11.2015 по справі №6-172цс15, ґрунтуються на положеннях закону, які регламентують підстави припинення зобовязань та виключають можливість суперечливості або подвійного їх тлумачення, а саме: ч.1. ст. 559, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ст. 28 Закону України «Про заставу», ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

По-друге, правові висновки Верховного суду України, викладені в постановах від 07.11.2012 по справі №6-129цс12, від 11.09.2013 по справі №6-52цс13 та від 25.11.2015 по справі №6-172цс15, неодноразово підтверджують позицію щодо правомірності припинення поруки, застави, іпотеки, у звязку з припиненням основного зобовязання, яке вони забезпечували.

По-третє, правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові від 10.02.2016 по справі №6-216цс14, не враховує інтереси поручителя (майнового поручителя), в результаті чого останній позбавляється права, передбаченого ст.ст. 512, 514, 556 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про заставу», на регресну (зворотню) вимогу до основного боржника, оскільки його ліквідовано.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК до товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за публічним акціонерним товариством "УКРГАЗПРОМБАНК" права власності на предмет іпотеки відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати припиненими зобов'язання за Договором іпотеки від 04.04. 2011, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, укладеним між товариством з обмеженого відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, будинок 23, кімната 4; ідентифікаційний код: 33973187) і публічним акціонерним товариством «УКРГАЗПРОМБАНК» (Україна, 02098, м. Київ, вулиця Дніпровська набережна, 13, ідентифікаційний код: 24262992), посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за №721.

Зареєструвати припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, а також припинення іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно:

Номер запису про іпотеку: 967168, підставою для внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2352318 від 17.05.2013 о 15:01:43, внесеного Державним реєстратором ОСОБА_4, Дніпропетровське міське управління юстиції, Дніпропетровської області. Підставою виникнення іпотеки є Договір про внесення змін №3 до Іпотечного договору від 04.04.2011 серія та номер: 2263, виданий 21.09.2012, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Номер запису про обтяження 967109: підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2352318 від 17.05,2013 о 15:01:43, Державний виконавець, ОСОБА_4, Дніпропетровське міське управління юстиції, Дніпропетровська область. Підставою внесення запису є Іпотечний Договір, серія та номер: 721. виданий 04.04.2011, видавник: приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_3, ВРІ№19, реєстровий номер заборони 722. на об'єкт нерухомого майна, а саме, будівлі та споруди, що розташовані за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Будівельників, будинок 60 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК" (Україна, 02098, м. Київ, вулиця Дніпровська набережна, 13, ідентифікаційний код: 24262992) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Олеся Гончара, будинок 23; кімната 4; ідентифікаційним код: 33973187) 4 134,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 04.05.2016.

Суддя ОСОБА_5