РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2016Справа №910/6222/16

За позовомТовариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гарант і Я"
до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"
простягнення 3 193,00 грн.
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

Від позивачане з'явився
Від відповідачане з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гарант і Я" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" матеріального відшкодування в розмірі 3 193,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/6222/16 та призначено її до розгляду на 26.04.2016.

25.04.2016 від позивача до суду надійшли документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

В судове засідання 26.04.2016 представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання сторони спору були належним чином повідомлені, відповідач відзив на позов не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, себічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.03.2015 між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гарант і Я" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 03-126.05/15 (надалі - договір страхування), відповідно до якого страховик здійснює страхування колісного транспортного засобу (КТЗ) та зобов'язується здійснити виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку, а страхувальник зобов'язується сплатити страховий платіж та виконувати свої обов'язки на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 4 договору страхування предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням колісного транспортного засобу та встановленим додатковим обладнанням, заявленим на страхування.

Згідно з п. 5 договору страхування застрахованим транспортним засобом є автомобіль Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_4, 2012 р.в.

Як підтверджується матеріалами справи, 17.11.2015 на а/д Львів-Рава-Руська 9 км+200 м мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі застрахованого автомобіля Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля ВАЗ-210994, д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_3, що сталася внаслідок порушення останньою правил дорожнього руху України, що спричинило механічні пошкодження обом автомобілям.

Факт скоєння вказаного ДТП підтверджується довідкою №76761599 взводу № 5 батальйону ДПС ДАІ ГУ МВС України у Львівській області від 17.11.2015.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 п. 10.9 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 24.12.2015 у справі № 466/10108/15-п, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з рахунком СТО ТОВ "Арія Моторс" № АР00025695 від 20.11.2015 вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля склала 3 193,00 грн.

На підставі вказаного рахунка страховиком складено страховий акт № 47-НТ/16, відповідно до якого указане ДТП визнано страховим випадком та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 3 193,00 грн.

Виплату відшкодування в розмірі 3 193,00 грн було проведено страховиком 26.03.2016, що підтверджується платіжним дорученням № 249 від 26.03.2016.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гарант і Я", здійснивши виплату страхового відшкодування, набуло права потерпілої особи в межах здійсненої виплати, тобто в сумі 3 193,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно застрахованому автомобілю внаслідок експлуатації автомобіля ВАЗ-210994, д.н.з. НОМЕР_5.

Оскільки на час скоєння вказаної ДТП (17.11.2015) цивільно-правова відповідальність особи, що експлуатує автомобіль ВАЗ-210994, д.н.з. НОМЕР_5, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) № АІ/3909357 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідач є особою, на яку покладено обов'язок з відшкодування шкоди завданої під час експлуатації автомобіля ВАЗ-210994, д.н.з. НОМЕР_5, під час даної ДТП.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

В наданому позивачем витягу з полісу АІ/3909357 франшиза відсутня, доказів протилежного відповідачем подано не було, так само і не було ним спростовано позовні вимоги

Враховуючи вищезазначені обставини, виходячи з нульової франшизи за полісом № АІ/3909357 та положень статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1192 ЦК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу шкоду зважаючи на розмір фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування в межах суми, що перейшла до позивача у розмірі 3 193,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати у справі покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гарант і Я" (79022 м. Львів, вул. Городоцька, 174, ідентифікаційний код 37317151) 3193 (три тисячі сто дев'яносто три) грн. страхового відшкодування та 1 378 (одна тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Ярмак

Повне рішення складено: 04.05.2016