ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Справа № 911/3593/14

Господарський суд Київської області у складі колегії суддів: Кошика А.Ю. (головуючий), ОСОБА_1, ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи за позовом Підприємства «Фастівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації, м.Фастів

до Фастівської міської ради, м. Фастів

За участю третьої особи на сторні відповідача - Комунального підприємства «Фастівський міський ринок» Фастівської міської ради , м.Фастів

про визнання недійсним рішення Фастівської міськради №1-LVI-VI від 07.08.2014 року

представники:

від позивача ОСОБА_3

від відповідача: не зявився

від третьої особи: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом Київської області розглядається справа №911/3593/14 за позовом Підприємства «Фастівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації (далі позивач) до Фастівської міської ради (далі відповідач) за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет споруна стороні відповідача - Комунального підприємства «Фастівський міський ринок» Фастівської міської ради про визнання недійсним рішення Фастівської міської ради №1-LVI-VI від 07.08.2014 року.

Провадження у справі №911/3593/14 порушено відповідно до ухвали суду від 26.08.2014 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.10.2014 року призначено колегіальний розгляд справи № 911/3593/14 та передано справу до відділу інформаційно-технічного забезпечення судового процесу для визначення складу колегії суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Пунктом 3.1.6. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. № 30, передбачено, що якщо судова справа підлягає розгляду (перегляду) колегією суддів, при автоматичному розподілі судових справ автоматизованою системою в місцевому суді призначається головуючий суддя, а в судах апеляційної та касаційної інстанцій - суддя-доповідач з числа всіх суддів відповідного суду з урахуванням їх спеціалізації (за її наявності). Справа розглядається колегією суддів, до складу якої входить призначений автоматизованою системою головуючий суддя або суддя-доповідач. Засади формування колегії суддів визначаються зборами суддів відповідного суду з унеможливленням впливу на формування осіб, зацікавлених у результатах судового розгляду справи.

Розпорядженням голови Господарського суду Київської області № 217-АР від 13.10.2014 року «Про призначення складу колегії суддів з розгляду справи № 911/3593/14» призначено колегію з розгляду справи № 911/3593/14 у складі: ОСОБА_4 головуючий суддя, судді: Горбасенко П.В., Ярема В.А.

Ухвалою суду від 13.10.2014 року справу №911/3593/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Кошик А.Ю., судді Горбасенко П.В., Ярема В.А.

В судовому засіданні 11.12.2014 року відповідачем було надано докази винесення Фастівським міськрайонним судом Київської області постанови від 02.12.2014 року в адміністративній справі № 2-а/381/48/14 (381/1075/14-а) про скасування рішення виконкому Фастівської міської ради № 224/5 від 17.12.1996 року «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку» та визнання недійсним Державного акту ІІ-КВ № 002329 від 26.03.1997 року, яким посвідчується право позивача на спірну земельну ділянку, щодо захисту прав на яку заявлено позов у справі, що розглядається №911/3593/14.

Як вбачається з наданих відповідачем доказів та пояснень, Фастівським міськрайонним судом Київської області 02.12.2014 року в адміністративній справі № 2-а/381/48/14 (381/1075/14-а) було оголошено вступну та резолютивну частини постанови, отримання повного тексту постанови було призначено на 08.12.2014 року. Після чого, така постанова була оскаржена в апеляційному порядку, від так не набрала законної сили.

У звязку з чим, враховуючи, що судове рішення (постанова) у справі Фастівського міськрайонного суду Київської області № 2-а/381/48/14 (381/1075/14-а) спростовує наявність у позивача права на спірну земельну ділянку, щодо захисту прав на яку заявлено позов у справі №911/3593/14, результат вирішення спору у відповідній справі Фастівського міськрайонного суду Київської області № 2-а/381/48/14 (381/1075/14-а) має значення для правильного, повного та всебічного вирішення спору у справі №911/3593/14.

Ухвалою суду від 11.12.2014 року провадження у справі №911/3593/14 зупинялось до остаточного вирішення повязаної з нею справи Фастівського міськрайонного суду Київської області №2-а/381/48/14 (381/1075/14-а) та зобовязано сторони повідомити господарський суд про результати вирішення спору у справі Фастівського міськрайонного суду Київської області № 2-а/381/48/14 (381/1075/14-а).

23.02.2016 року до господарського суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №911/3593/14, оскільки справу № 2-а/381/48/14 (381/1075/14-а) вже розглянуто (копії рішень додано до клопотання).

Таким чином, обставини, що зумовили зупинення провадження у справі відпали, тому провадження у справі №911/3593/14 підлягає поновленню у відповідності до ч. 3 ст. 79 ГПК України.

Ухвалою суду від 26.02.2016 року поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 22.03.2016 року.

Третя особа, належним чином повідомлена про час і місце розгляду спору, у судове засідання 22.03.2016 року не зявилась. Представник відповідача у судовому засіданні 22.03.2016 року заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладався до 14.04.2016 року.

В судовому засіданні 14.04.2016 року позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та третя особа, належним чином повідомлені про час і місце розгляду спору, в судове засідання 14.04.2016 року без поважних причин не зявились, витребувані судом пояснення з урахуванням результатів розгляду справи № 2-а/381/48/14 (381/1075/14-а) не надали.

Щодо клопотань відповідача та третьої особи про припинення провадження у справ, суд зазначає, що згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішення органів виконавчої влади або місцевого самоврядування, а також застосуванням інших, передбачених законом способів.

Виходячи з положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України, статті 148 Господарського кодексу України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам. Зазначена позиція викладена також в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», зокрема, згідно пункту 1.3 зазначеної постанови, у порядку господарського судочинства вирішуються спори про визнання незаконними рішень органів місцевого самоврядування з питань передачі земельних ділянок у власність чи надання їх у користування, припинення права власності на земельні ділянки, вилучення цих ділянок з користування.

Таким чином, судом відхилено клопотання відповідача та третьої особи про припинення провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши в судовому засіданні 14.04.2016 року позовні матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено.

Як вбачається з викладених у позові обставин, рішенням Фастівської міської ради №1-LVI-VI від 07.08.2014 року «Про припинення права постійного користування земельними ділянками Фастівським колгоспним ринком в місті Фастові по вул. 25-го Жовтня, 9 та по вул. Галафеєва, 16 та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури Комунальному підприємству «Фастівський міський ринок» Фастівської міської ради»:

-доручено Відділу з питань раціонального використання земель міської ради спільно з дирекцією КП «Фастівський міський ринок» Фастівської міської ради звернутися до Фастівської міжрайпрокуратури з проханням щодо захисту прав територіальної громади міста;

-доручено відділу з питань раціонального використання земель міської ради звернутися з листом до Київської регіональної спілки споживчої кооперації щодо необхідності укладання договору оренди під власними існуючими: вул. 25 Жовтня, 9, вул. Галфеєва, 16;

-зарахувати земельні ділянки за адресами: вул. 25 Жовтня, 9, вул. Галафеєва, 16 до земель Фастівської міської ради;

-управлінню Держземагенства у Фастівському районі Київської області внести відповідні зміни до державного земельного кадастру;

-надано дозвіл КП «Фастівський міський ринок» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури орієнтовно загальною площею 1,74 га за адресами: місто Фастів, вул. 25-го Жовтня, 9 та вул. Галафеєва, 16;

-уповноважено директора КП «Фастівський міський ринок» Фастівської міської ради вчинити дії щодо оформлення документації із землекористування в порядку, передбаченому чинним законодавством та реєстрації права землекористування в реєстраційній службі Фастівського управління юстиції Київської області.

Позивач в позові зазначає, що вищезазначене рішення Фастівської міської ради №1-LVI-VI від 07.08.2014 року «Про припинення права постійного користування земельними ділянками Фастівським колгоспним ринком в місті Фастові по вул. 25-го Жовтня, 9 та по вул. Галафеєва, 16 та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури Комунальному підприємству «Фастівський міський ринок» Фастівської міської ради» (наділі спірне Рішення) не відповідає вимогам законодавства, прийняте Фастівською міською радою з перевищенням своїх повноважень та порушує права позивача на користування належними йому земельними ділянками.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив та надав докази, що право користування земельними ділянками належить йому на підставі Державного акту на право постійного користування землею ІІ-КВ № 002329 від 26.03.1997 року, виданного згідно з рішенням Виконавчого комітету Фастівської міськради від 17.12.1996 року № 224/5 «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку» в порядку правонаступництва.

В той же час, за твердженням позивача, належна йому на праві користування земельна ділянка без його згоди чи вилучення в установленому законодавством порядку, за спірним Рішенням була вилучена у позивача та фактично надана третій особі.

Також, позивач зазначив, що відповідач неодноразово намагався припинити право постійного користування вищезазначеними земельними ділянками Підприємству «Фастівський ринок» Київської регіонспоживспілки та передавав зазначені земельні ділянки новоствореному Комунальному підприємству «Фастівський міський ринок» Фастівської міської ради з тих же підстав, що і в спірному Рішенні. Відповідні обставини досліджувались в судовому порядку і всі судові рішення прийняті на користь позивача та встановлено протиправність дій відповідача. Також, судовими рішеннями встановлено факт набуття позивачем прав на земельні ділянки, які належали Фастівському колгоспному ринку, в порядку правонаступництва, в тому числі і щодо спірної земельної ділянки.

З огляду на викладені обставини, позивач просить в позові визнати недійсним рішення Фастівської міської ради №1-LVI-VI від 07.08.2014 року «Про припинення права постійного користування земельними ділянками Фастівським колгоспним ринком в місті Фастові по вул. 25-го Жовтня, 9 та по вул. Галафеєва, 16 та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури Комунальному підприємству «Фастівський міський ринок» Фастівської міської ради», як таке, що прийняте з порушенням ст. 19 Конституції України, ст.ст. 92, 95 Земельного кодексу України.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечував, посилаючись на те, що позивач Підприємство «Фастівський ринок» Київської регіонспоживспілки і Фастівський колгоспний ринок, якому відповідно до рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради від 17.12.1996р. № 224/5 було оформлено Державний акт на право постійного користування землею від 26.03.1997р. серія ІІ-КВ № 002329, не є однією юридичною особою. Також, відповідач посилався на порушення при реєстрації Фастівського колгоспного ринку та порушення під час надання останньому спірної земельної ділянки в користування.

Третя особа у відзиві також проти позову заперечувала. Заперечення мотивовані тим, що позивач і особа Фастівський колгоспний ринок не є однією й тією ж юридичною особою і між ними відсутні відносини правонаступництва. Також, третя особа посилалась на порушення при реєстрації Фастівського колгоспного ринку та порушення під час надання останньому спірної земельної ділянки в користування.

В ході розгляду спору судом встановлено, що рішеннями Господарського суду Київської області у справах №20/160-09 та №20/161-09 від 07.10.2009 року було визнано недійсними рішення Фастівської міської ради від 29.07.2009 року №2-LV-V, від 08.09.200 року №2-LVІ-V, від 21.07.2009 року №4-LVІ-V, від 08.09.2009 року №1-LVІ-V, якими відповідач вже припиняв право постійного користування вищезазначеними земельними ділянками Підприємству «Фастівський ринок» Київської регіонспоживспілки та передавав зазначені земельні ділянки новоствореному Комунальному підприємству «Фастівський міський ринок» Фастівської міської ради з тих же підстав, що і в спірному Рішенні. Зазначені рішення суду були залишені без змін відповідними постановами Вищого господарського суду України від 20.05.2010 року та набрали законної сили.

Крім того, відповідними судовими рішеннями, в яких приймали участь ті самі сторони, в тому ж процесуальному статусі та з розгляду аналогічного питання, судами встановлено, що оскільки код ЄДРПОУ юридичної особи Фастівського ринку не змінювався і юридична особа вносила зміни у реєстраційні дані протягом свого існування виключно щодо власної назви та відомостей про засновника (власника), Фастівський колгоспний ринок та Підприємство «Фастівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації є однією і тією ж юридичною особою, тому Державний акт на право постійного землекористування, реєстраційний №000041 від 26.03.1997 року поширює свою дію на позивача.

Рішенням Господарського суду Київської області у справі № 2/038-12 від 02.07.2012 року визнано недійсним рішення Фастівської міської ради №33-ХХІV-VІ від 19.04.2012 року «Про скасування рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради №224/5 від 17.12.96 року «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку».

Також, рішенням Господарського суду Київської області від 12.01.2012 року у справі №26/149-11, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2012 року, постановлено усунути перешкоди Підприємству «Фастівський ринок» Київської регіонспоживспілки у користуванні земельною ділянкою та цілісним майновим комплексом, що розташовані за адресою: Київська обл., м.Фастів, вул. 25-річчя Жовтня, 9, шляхом виселення Комунального підприємства «Фастівський міський ринок» з усім належним йому майном з земельної ділянки та цілісного майнового комплексу, що розташовані за адресою: Київська обл., м. Фастів, вул.25-річчя Жовтня, 9, що, в свою чергу, підтверджує відсутність у Комунального підприємства «Фастівський міський ринок» права здійснювати господарську діяльність на відповідній земельній ділянці.

Як вбачається з судових рішень у вищенаведених справах, які набрали законної сили, та підтверджується наданими у справі №911/3593/14 доказами, рішенням Виконавчого комітету Фастівської міськради від 17.12.1996 року № 224/5 «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку» оформлене право постійного користування Фастівському колгоспному ринку на земельну ділянку площею 1,76 га, дозволено Київському відділенню інституту землеустрою виготовити технічну документацію на Державний акт на право постійного користування землею, прийнято рішення зареєструвати Фастівському колгоспному ринку Державний акт на право постійного користування землею.

На підставі вказаного рішення та науково-технічної документації по складанню Державного акту на право постійного користування землею, виготовленої Київським відділенням Інституту землеустрою Української академії аграрних наук, Фастівському колгоспному ринку видано Державний акт на право постійного користування землею ІІ-КВ № 002329 від 26.03.1997 року на земельну ділянку загальною площею 1,76га згідно з планом землекористування для торгівельної діяльності.

Обставини щодо створення Підприємства «Фастівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації та набуття ним правонаступництва Фастівського колгоспного ринку неодноразово досліджувались в судовому порядку під час вирішення аналогічних спорів між тими ж сторонами з приводу тієї ж земельної ділянки, зокрема, в справах № 20/160-09, № 20/161-09, № 2/038-12.

У відповідних судових справах встановлено та підтверджується також наданими позивачем доказами у справі №911/3593/14, що відповідно до постанови Правління Київської облспоживспілки № 151 від 18.09.1997 року та акту приймання-передачі Фастівського ринку від 17.10.1997 року Фастівський ринок було передано до Київського обласного обєднання ринків Київської облспоживспілки. Відповідно до розпорядження Фастівської міської ради від 26.01.1998 року № 40 «Про перереєстрацію в звязку зі зміною назви Фастівського ринку Київської облспоживспілки» було вирішено перереєструвати «Фастівський міський ринок» в «Фастівський ринок Київської облспоживспілки».

Постановою Правління Київської облспоживспілки від 19.06.2003 року № 7 п.7 «Про передачу власних підприємств» було постановлено передати Київській регіональній спілці споживчої кооперації право корпоративного управління Фастівським ринком Київської облспоживспілки з правом володіння, користування та розпорядження (п. 1 постанови) та зобовязано керівників переданих підприємств внести необхідні зміни і доповнення у власні статути в звязку із зміною власника (п. 2 постанови).

На підставі даної постанови Київської облспоживспілки та постанови правління Київської регіонспоживспілки № 59 від 27.09.2005 року було зареєстровано нову редакцію Статуту Фастівського ринку Київської облспоживспілки, внаслідок чого було змінено назву даного підприємства з «Фастівський ринок Київської облспоживспілки» на Підприємство «Фастівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації та змінено власника даного підприємства з Київської облспоживспілки на Київську регіонспоживспілку.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Центральної спілки споживчих товариств України про офіційне тлумачення положень п.1 ст.9, п.1 ст.10 Закону України «Про споживчу кооперацію», ч.4 ст. 37 Закону України «Про кооперацію» (справа про захист права власності організації споживчої кооперації) від 11.11.2004 року № 16-рп/2004, безоплатна передача колгоспних ринків організаціям споживчої кооперації не суперечила чинному на той час законодавству, внаслідок чого ці ринки як цілісні майнові об'єкти перейшли у володіння і користування організацій споживчої кооперації, які відповідно до положень Закону України «Про власність» набули права власності на передане їм майно на підставі правовстановлюючих документів.

Також судом встановлено, що юридичної особи Фастівського ринку не змінювався і юридична особа вносила зміни у реєстраційні дані протягом свого існування виключно щодо власної назви та відомостей про засновника (власника), тому Фастівський колгоспний ринок та Підприємство «Фастівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації (яке має той же ) є однією і тією ж юридичною особою.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що Фастівський колгоспний ринок та Підприємство «Фастівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації є однією і тією ж юридичною особою, якій відповідно до рішення Виконавчого комітету Фастівської міськради від 17.12.1996 року № 224/5 було видано Державний акт на право постійного користування землею від 26.03.1997 року ІІ-КВ № 002329.

Відповідно до частини першої ст. 22 Земельного Кодексу України від 18.12.1990 року в редакції, чинній на момент видачі Державного акту на право постійного користування землею 26.03.1997 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

За таких обставин з моменту видачі Державного акту на право постійного користування землею від 26.03.1997 року у позивача (його правопопердника) виникло право постійного користування земельними ділянками згідно з планом землекористування та в межах, встановлених зазначеним планом землекористування за адресою м. Фастів вул. 25 Жовтня, 9 та вул. Галафєєва 16 для торгівельної діяльності.

Відповідно до рішення Конституційнгого Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, яким визнано неконституційним пункт 6 Прикінцевих положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року право постійного користування земельними ділянками є безстроковим і у позивача відсутній обовязок здійснювати переоформлення зазначеного Державного акту.

Щодо посилань відповідача та третьої особи на те, що позивач не є власником будівель ринку, які розташовані на спірних земельних ділянках, і відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України не може бути власником або користувачем земельної ділянки, на якій розташовані ці будівлі, відповідні обставини також неодноразово досліджувались та встановлювались судом (справи Господарського суду Київської області № 20/160-09, № 20/161-09,№ 2/038-12). Зокрема, було встановлено, що обєкти нерухомого майна Фастівського колгоспного ринку перебувають в користуванні позивача, що свідчить про наявність у позивача права мати в користуванні спірні земельні ділянки.

В будь-якому випадку, позивач має право користування земельною ділянкою відповідно до рішення Виконкому Фастівської міської ради від 17.12.1996 року № 224/5 «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку» та виданого на його підставі Державного акту на право постійного користування землею ІІ-КВ № 002329 від 26.03.1997 року і відповідне землекористування не припинялось у встановленому законом порядку.

В ході судового розгляду справи відповідачем було надано постанову, винесену Фастівським міськрайонним судом Київської області 02.12.2014 року в адміністративній справі № 2-а/381/48/14 (381/1075/14-а) про скасування рішення виконкому Фастівської міської ради № 224/5 від 17.12.1996 року «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку» та визнання недійсним Державного акту ІІ-КВ № 002329 від 26.03.1997 року, яким посвідчується право позивача на спірну земельну ділянку, щодо захисту прав на яку заявлено позов у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.12.2014 року провадження у справі №911/3593/14 зупинялось до остаточного вирішення пов'язаної з нею справи Фастівського міськрайонного суду Київської області №2-а/381/48/14 (381/1075/14-а).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2014 року апеляційну скаргу Підприємства «Фастівський ринок» Київської регіонспоживспілки задоволено, постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2014 року скасовано, адміністративний позов ОСОБА_5, Комунального підприємства «Фастівський міський ринок» Фастівської міської ради до Фастівської міської ради Київської області, виконавчого комітету Фастівської міської ради про скасування рішення виконкому Фастівської міської ради №224/5 від 17.12.1996 року «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку» та визнання недійсним Державного акту ІІКВ №002329 від 26.03.1997 року залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.01.2016 року постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 року скасовано, провадження у справі закрито.

Таким чином, рішення Виконкому Фастівської міської ради № 224/5 від 17.12.1996 року «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку» та Державний акт ІІ-КВ № 002329 від 26.03.1997 року є чинними.

Як визначено п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Таким чином, враховуючи, що відповідні факти щодо правонаступництва позивачем прав землекористування Фастівського колгоспного ринку, права користування належним останньому майном ринку, чинності рішення Виконкому Фастівської міської ради № 224/5 від 17.12.1996 року «Про оформлення права постійного користування земельною ділянкою Фастівському колгоспному ринку» та Державний акт ІІ-КВ № 002329 від 26.03.1997 року та відсутності підстав для припинення позивачу спірного землекористування, встановлювались в ході розгляду справ № 20/160-09, № 20/161-09, № 2/038-12 та № 2-а/381/48/14 (381/1075/14-а) і були покладені в основу відповідних судових рішень, прийнятих на користь позивача, відповідні факти в розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України мають преюдиційне значення для розгляду спору у справі № 911/3593/14 в якій приймають участь тіж сторони стосовно того ж предмету, відповідно, такі факти не потребують повторного встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України (чинного на момент виникнення даного спору) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Право землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст. 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення субєкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у ст. 141 Земельного кодексу України є такими, що порушують право користування земельною ділянкою. Зазначена позиція викладена також в пункті 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин».

Також, відповідачем не наведено жодних норм Конституції або законів України, які б були порушені скасованим рішенням виконкому Фастівської міської ради від 17.12.1996 року № 224/5.

Як вказано в рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), в ОСОБА_6 Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59).

Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію (пункт 4 рішення).

При цьому у пункті 5 даного рішення Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

У звязку з наведеним Конституційний Суд України дійшов висновку, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим кодексом.

Як встановлено ст. 149 Земельного кодексу України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки, питання вирішується в судовому порядку (частина 10 статті 149 Земельного кодексу України).

Тобто законодавцем правомірність вилучення відповідним органом земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні, а відтак, і прийнятого у звязку з цим рішення, поставлена в залежність від наявності згоди землекористувача.

Відтак, надання земельної ділянки, яка перебуває у постійному землекористуванні позивача іншій юридичній особі, без її вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим кодексом, порушує право землекористування позивача.

Як свідчать матеріали справи, вказаної згоди позивача на вилучення наданих на підставі рішення Виконкому Фастівської міської ради від 17.12.1996 р. № 224/5 земельних ділянок розміром 1,74 га по вул. 25-го Жовтня, 9 та вул. Галафєєва, 16 у м. Фастів Фастівською міською радою отримано не було.

Крім того, позивачем право постійного землекористування було набуто у 1996 році та зареєстровано у 1997 році, а відтак на момент набуття даного права позивач належав до складу осіб, що можуть мати земельні ділянки у постійному користуванні.

Обовязок щодо переоформлення права постійного землекористування на право власності або право оренди у відношенні землекористувачів, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але не можуть їх мати на даному праві, був встановлений п. 6 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 визнано неконституційним пункт 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Відповідно до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішується на пленарному засіданні ради сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку, що передбачено згадуваним п. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбвавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до пункту 5.6 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом, соціальну спрямованість економіки. ОСОБА_6 України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону. Земельний кодекс України є одним із таких законів, норми якого встановлюють підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність або надання їх у користування. Громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

За таких обставин, судом встановлено, що оскаржуване рішення Фастівської міської ради суперечить вищезазначеним положенням Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та порушує право Підприємства «Фастівський ринок» Київської регіонспоживпілки на землю, а обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає нормам Цивільного та Земельного кодексів України (при цьому формулювання позовної вимоги відповідає визначеному Земельним кодексом України, норми якого є спеціальними в земельних відносинах), відповідно позовна вимога позивача про визнання недійсним рішення Фастівської міської ради №1-LVI-VI від 07.08.2014 року «Про припинення права постійного користування земельними ділянками Фастівським колгоспним ринком в місті Фастові по вул. 25-го Жовтня, 9 та по вул. Галафеєва, 16 та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури Комунальному підприємству «Фастівський міський ринок» Фастівської міської ради» є обґрунтованою, законною, матеріалами справи та дійсними обставинами підтверджується та підлягає задоволенню.

У звязку із задоволенням позову, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача відшкодування позивачу витрат по сплаті судового збору в сумі 1218 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення Фастівської міської ради №1-LVI-VI від 07.08.2014 року «Про припинення права постійного користування земельними ділянками Фастівським колгоспним ринком в місті Фастові по вул. 25-го Жовтня, 9 та по вул. Галафеєва, 16 та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури Комунальному підприємству «Фастівський міський ринок» Фастівської міської ради».

3. Стягнути з Фастівської міської ради Київської області (08500, Київська область,

м. Фастів, площа Соборна, буд. 1, ) на користь Підприємства «Фастівський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. 25 Жовтня, буд. 9, ) 1218 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Головуючий суддя А.Ю. Кошик

Суддя П.В. Горбасенко

Суддя В.А. Ярема

дата підписання 28.04.2016 р.