ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

10.05.2016 р. Справа № 904/1435/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Науменка І.М. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Кузнецова В.О.,

Секретар судового засідання: Петровська А.В.

Учасники судового процесу:

від скаржника: ОСОБА_1, представник, довіреність № 1959/04-62-10-026 від 08.07.15;

від ліквідатора: ОСОБА_2, представник, довіреність № б/н від 24.03.16;

Інші учасники провадження по справі в судове засідання не зявились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2016р. у справі №904/1435/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Поларіс ЛТД, м.Дніпропетровськ

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2016р. у справі №904/1435/16 (суддя Єременко А.В.) Товариство з обмеженою відповідальністю Поларіс ЛТД визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на пять місяців, до 23.08.2016р. Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю Поларіс ЛТД призначено голову ліквідаційної комісії ОСОБА_3. Кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_4 відхилено.

З метою виявлення кредиторів банкрута, в порядку ч.ч.3,4 ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оприлюднено повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю Поларіс ЛТД банкрутом на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Не погодившись із вказаною вище постановою, ДПІ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська звернулась до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2016р. скасувати, як необґрунтовану та передчасну, провадження у справі про банкрутство ТОВ Поларіс ЛТД припинити.

В апеляційній скарзі податковий орган наполягає на тому, що оскаржувана постанова є безпідставною та передчасною, зокрема, відсутні докази надання суду боржником всіх передбачених ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» документів, які, в свою чергу, після порушення судом провадження у справі про банкрутство витребувані бути не можуть; позапланова перевірка боржника до визнання його банкрутом проведена не була через ненадання боржником податковому органу первинних документів.

В свою чергу, у відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор боржника викладені в апеляційній скарзі доводи повністю відхиляє, наполягає на виконанні боржником всіх передбачених ст.95 Закону про банкрутство вимог; стверджує, що оскаржувана постанова містить всі необхідні докази реального майнового стану боржника; первинна документація боржником була втрачена, підтвердженням чого є порушене кримінальне провадження №0000511; згідно відповіді апелянта вих.№11703/04-62-10-019 від 13.04.2016р., станом на 13.04.2016р. податковий борг у ТОВ Поларіс ЛТД відсутній.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників судового процесу, колегія суддів вважає за необхідне припинити апеляційне провадження у даній справі з урахуванням наступного.

Так, ст.55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження. Пункт 8 ч.3 ст.129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст.14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.91 ГПК України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Між тим, згідно з ч.6 ст.106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство.

Враховуючи те, що у справах про банкрутство, окрім судових рішень у формі ухвал, в одному випадку, у разі визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, виноситься постанова, оскарження такої постанови відбувається з урахуванням особливостей, передбачених Законом про банкрутство.

Відтак, в силу особливостей справи про банкрутство (ст. 41 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, чинним законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

У відповідності до абз.16 ст.1 Закону про банкрутство, учасниками провадження у справі про банкрутство визнано таких осіб: сторони (конкурсні кредитори та боржник), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що вищевказаний перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Однак, інші випадки участі органу доходів і зборів у справі про банкрутство платника податків Законом про банкрутство не передбачені. Таким чином, орган доходів і зборів до інших, окрім кредиторів, учасників справи про банкрутство чинним законодавством України не віднесений.

Необхідно зазначити також, що особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише після заявлення у встановленому порядку грошових вимог до боржника. Тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Провадження у даній справі про банкрутство здійснюється за ст.95 Закону про банкрутство, де виявлення кредиторів боржника відбувається у ліквідаційній процедурі шляхом офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом. Кредитори повинні заявити свої вимоги до боржника в місячний строк із дня такого оприлюднення.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2015р. загальними зборами учасників ТОВ Поларіс ЛТД прийнято рішення про припинення ТОВ Поларіс ЛТД та призначення голови ліквідаційної комісії.

Витягом з ЄДРЮО та ФОП станом на 03.03.2016р. №21750969 підтверджено внесення 22.12.2015р. до зазначеного вище реєстру відомостей про початок процедури припинення ТОВ Поларіс ЛТД.

31.12.2015р. в №340(35) Бюлетені державної реєстрації ліквідатором боржника розміщено оголошення про припинення ТОВ Поларіс ЛТД шляхом ліквідації (а.с.84).

Згідно протоколу загальних зборів ТОВ Поларіс ЛТД від 03.03.2016р., учасниками боржника затверджено проміжний ліквідаційний баланс станом на 01.03.2016р., визначено розмір кредиторської заборгованості 3 249 507,33 грн., грошові кошти на рахунках боржника 4 194,84 грн.; необоротні активи 929 671,16 грн., головою ліквідаційної комісії призначено ОСОБА_3.

04.03.2016р. в адресу ДПІ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська головою ліквідаційної комісії ТОВ Поларіс ЛТД направлено повідомлення про знаходження товариства в стані ліквідації з 21.12.2015р. та надіслано проміжний ліквідаційний баланс. (а.с.83).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2016р. порушено провадження у справі №904/1435/16 про банкрутство ТОВ Поларіс ЛТД.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2016р. у справі №904/1435/16, саме яка є предметом апеляційного перегляду, ТОВ Поларіс ЛТД визнано банкрутом. При цьому, копії наведених вище ухвали та постанови, окрім інших, були направлені також в адресу апелянта ДПІ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська (а.с.124,140).

Окрім того, згідно даних офіційного веб-сайту Вищого господарського суду України, відповідне повідомлення №29588 про визнання ТОВ Поларіс ЛТД банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури було оприлюднене на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 24.03.2016р. (а.с.118). З дня ж офіційного оприлюднення відповідного оголошення зазначені в ньому відомості набувають загальновідомого значення.

У підсумку, зокрема щодо тверджень апелянта про неможливість здійснення позапланової перевірки боржника через ненадання останнім первинних документів, колегія суддів вважає за доцільне зауважити на тому, що про неможливість надання первинних документів боржника податковий орган було неодноразово повідомлено ліквідатором ТОВ Поларіс ЛТД (а.с.201,202). Окрім того, матеріали справи містять докази порушення кримінального провадження №0000511 за фактом втрати посадовою особою ТОВ Поларіс ЛТД первинних документів.

Таким чином, як зазначалось вище, про припинення ТОВ Поларіс ЛТД шляхом ліквідації та неможливість надання податковому органу первинних документів боржника черех їх втрату апелянт був повідомлений ще наприкінці 2015р. та неодноразово повторно повідомлявся і господарським судом, і ліквідатором боржника вже після порушення провадження у справі про банкрутство.

Натомість, до теперішнього часу докази набуття податковим органом статусу сторони у справі суду не представлені. Слід звернути увагу також на ненадання апелянтом доказів існування наказу керівництва податкового органу про проведення позапланової перевірки боржника, перешкоджання ліквідатора у здійсненні такої перевірки шляхом недопуску на територію підприємства чи/або ненадання необхідних документів фінансово-господарської звітності тощо, акт відсутності керівних органів боржника за місцезнаходженням тощо, а також, доказів оскарження у судовому порядку неправомірних дій ліквідатора (за наявності таких обставин).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про недотримання податковим органом (апелянтом) вимог Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011р. (надалі порядок), згідно яких позапланова документальна перевірка боржника призначається та розпочинається протягом десяти робочих днів з дати публікації повідомлення про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи, у разі ліквідації юридичної особи за рішенням засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; протягом місяця після одержання того документа, що надійшов до органу державної податкової служби першим, в інших випадках.

Більш того, необхідно зауважити, що з наявного в матеріалах справи листа скаржника ДПІ в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська (вих.№11703/04-62-10-019 від 13.04.2016р.) вбачається відсутність у ТОВ Поларіс ЛТД податкового боргу (а.с.197). Про наявність у ТОВ Поларіс ЛТД податкової заборгованості ДПІ не згадує також і в апеляційній скарзі.

Отже, відповідно до вимог ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належність і допустимість доказів Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вже зазначалось вище, про припинення ТОВ Поларіс ЛТД скаржник був належним чином та неодноразово поінформований починаючи з 31.12.2015р., однак, станом на 10.05.2016р. доказів набуття ним статусу сторони у справі суду не надано.

В ході апеляційного провадження у справі встановлено відсутність в матеріалах справи доказів звернення скаржника з грошовими вимогами до ТОВ Поларіс ЛТД у встановленому ч.3 ст.95 Закону про банкрутство порядку та навіть відсутність жодних доказів здійснення податкової позапланової перевірки боржника (доказів існування наказу керівництва податкового органу про проведення позапланової перевірки боржника, перешкоджання ліквідатора у здійсненні такої перевірки шляхом недопуску на територію підприємства чи/або ненадання необхідних документів фінансово-господарської звітності тощо, акт відсутності керівних органів боржника за місцезнаходженням тощо, а також, доказів оскарження у судовому порядку неправомірних дій ліквідатора (за наявності таких обставин). Більш того, як вже зазначалось вище, в матеріалах справи наявні докази відсутності у боржника податкового боргу.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що обґрунтованість звернення до суду з апеляційною скаргою податковим органом не доведена.

За зазначених вище обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне припинити апеляційне провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

(Відповідна правова позиція підтверджується судовою практикою Вищого господарського суду України, зокрема, постановами від 10.07.2013р. у справі №916/832/13, від 17.10.2013р. у справі №904/1292/13-г, від 31.10.2013р. у справі №5011-46/12006-2012, від 18.06.2014р. у справі №904/9496/14, від 24.12.2014р. у справі №916/2753/14, від 25.12.2014р. у справі №908/766/14, від 23.12.2014р. у справі №910/16104/14, від 17.03.2015р. у справі №904/8204/14; від 18.03.2015р. у справі №904/6780/14; від 04.08.2015р. у справі №904/10436/14).

У підсумку, слід зауважити, що відповідно до ст.107 ГПК України, сторони у справі мають право подати касаційну скаргу на: рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; ухвали місцевого господарського суду, зазначені в частині першій статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Отже, судові рішення місцевих господарських судів можуть бути предметом касаційного оскарження лише після їх перегляду по суті в апеляційному порядку.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. №11 "Про деякі питання практики застосування розділу XII-1 Господарського процесуального кодексу України" касаційне провадження у справі може бути припинено з підстав, зазначених у п.1 ст.80 ГПК України, у тому числі, якщо буде встановлено, що особа, яка подала касаційну скаргу, не мала права на таке подання. Таким чином, враховуючи, що постанова господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2016р. у справі №904/11107/15 не була предметом розгляду по суті господарського суду апеляційної інстанції, то відповідне право на її оскарження в касаційній інстанції у скаржника відсутнє. (Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд в постанові від 04.11.2014р. у справі №904/3670/14).

Керуючись п.1 ч.1 ст.80, ст.ст.86, 91, 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2016р. у справі №904/1435/16 - припинити.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя В.О. Кузнецов