ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016р. Справа№ 914/871/16

За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАФЕТ ХАУС, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТБ САД, м. Львів

про стягнення боргу в розмірі 13 341,65 грн.

Суддя Ділай У.І.

Секретар Климишин Ю.О.

За участі представників:

Від позивача: ОСОБА_1 представник ( довіреність б/н від 15.04.16р.)

Від відповідача: не зявився.

Права і обовязки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини.

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАФЕТ ХАУС, до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТБ САД, про стягнення боргу в розмірі 13 341,65 грн.

Ухвалою суду від 01.04.2016р. за даним позовом порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 05.05.2016р.

Представник позивача в судовому засіданні 05.05.2016р. надав оригінали документів долучених до позовної заяви для огляду суду. Окрім того, представник позивача позовні вимоги підтримав, проте вимог ухвали суду в частині надання доказів на підтвердження зарахування судового збору в дохід державного бюджету, суду не надав.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.05.2016р. заперечив проти нарахованих позивачем штрафних санкцій.

З метою виконання вимог ухвали суду від 01.04.2016р. в судовому засіданні 05.05.2016р. оголошено перерву до 10.05.2016р.

Представник позивача в судовому засіданні 10.05.2016р. подав додаткові пояснення (вх. №49640/16), просив їх вважати заявою про зменшення позовних вимог, підтримав позовні вимоги, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

В судове засідання 10.05.2016р. представника відповідача не зявився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, місце та час проведення судового засідання.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

14.07.2015р. між позивачем та відповідачем укладено договір на надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №1407, відповідно до п. 1.1 якого, позивач здійснює перевезення вантажів, що надаються відповідачем, на підставі транспортної заявки. Відповідач сприяє здійсненню перевезень вантажів і своєчасно оплачує послуги, що надаються позивачем.

Кожне перевезення вантажів здійснюється позивачем на підставі окремої заявки, що надається відповідачем у письмовій формі, по факсимільному звязку (або електронній пошті). Заявка є невідємною частиною договору (п. 2.2 договору).

У п. 4.1 договору сторони узгодили, що розмір ставок вказується у заявці і може змінюватися по взаємній згоді сторін залежно від зміни тарифу і інших умов перевезення вантажу.

14.07.2015р. між сторонами підписано замовлення №14/07/2015 на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню автомобільним транспортом у міжміському сполученні від за маршрутом: Городок (Україна) -Анополь (Польща), автомобілем Мерседес Спрінтер д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідач зобов'язаний оплатити вартість наданих послуг по перевезенню протягом 21 дня після отримання оригіналів документів.

На виконання умов договору на надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №1407 від 14.07.2015р., позивач надав відповідачу послуги по перевезенню, що підтверджується копією акту надання послуг №192 від 17 липня 2015 року та копією товарно-транспортної накладної (CMR) №200656 від 16.07.2015р., долученими до матеріалів справи.

Договірні зобовязання позивач виконав належним чином в повному обсязі.

Відповідач свої зобов'язання за договором по оплаті послуг на перевезення вантажу не виконав.

Відтак, позивач звернувся до господарського суду Львівської області із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 10 000,00грн.

Відповідач обставин справи не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно із положеннями частин першої та третьої статті 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Позивач свої зобов'язання за договором на надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №1407 від 14.07.2015р. виконав повністю, відповідач оплату за надані послуги перевезення не здійснив, в результаті чого утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 10 000,00грн.

Факт виконання позивачем своїх зобовязань по договору підтверджується матеріалами справи, зокрема, копією акту надання послуг №192 від 17 липня 2015 року і копією товарно-транспортної накладної (CMR) №200656 від 16.07.2015р. та не заперечується відповідачем.

Згідно із матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони відповідача в акті не зазначено. Відтак, відповідач підписуючи акт здачі-приймання робіт від 17 липня 2015 року погодився із обємом та вартістю послуг наданих позивачем.

Відповідач обставин справи не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобовязань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором, згідно із яким заборгованість відповідача перед позивачем становить 10 000,00грн.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4-3, 33, 35, 43, 49, 75, 82-84, 116 ГПК України , суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задоволити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТБ САД (79013, м. Львів, вул. Єфремова, 32А, ідентифікаційний код 37122702) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАФЕТ ХАУС (79015, м. Львів, вул. Героїв УПА, 73, оф. А.305, ідентифікаційний код 39093160) 10 000,00грн. основного боргу та 1378,00 грн. судового збору.

3.Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 16.05.2016р.

Суддя Ділай У.І.