ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2016 р.Справа № 916/3870/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Лисенко В.А.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 19.10.2015 року №20/7-1879;

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю від 16.07.2015 року;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м. Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 22.02.2016 року

по справі №916/3870/15

за позовом Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м.Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю Євро Сервіс, м. Одеса

про стягнення 835 697 грн. 52 коп.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року Державне підприємство Одеський морський торговельний порт, м. Одеса звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Євро Сервіс, м.Одеса, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Євро Сервіс, м. Одеса на користь Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м. Одеса збитки у сумі 835 697 грн. 52 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.12.2015 року у справі №916/3870/15 зупинено провадження по справі до набрання законної сили рішенням у справі №916/4024/15.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 року у справі №916/3870/15 ухвалу господарського суду Одеської області від 01.12.2015 року скасовано, справу передано на розгляд господарському суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.02.2016 року у справі №916/3870/15 поновлено провадження у справі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.02.2016 року у справі №916/3870/15 (суддя Никифорчук М.І.) у задоволенні позову Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м. Одеса відмовлено повністю.

Державне підприємство Одеський морський торговельний порт, м.Одеса з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Одеської області у справі №916/3870/15 за позовом Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю Євро Сервіс, м. Одеса про стягнення збитків у сумі 835 697 грн. 52 коп., яким у задоволенні позовних вимог Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м. Одеса було відмовлено та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м. Одеса задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача витрати з оплати судового збору.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

13.04.2016 року представником відповідача було подано заперечення на апеляційну скаргу, які судовою колегією долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні, яке відкладалось, представники сторін підтримали свої доводи та заперечення у повному обсязі, з мотивів, викладених письмово.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 916/3870/15 та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а висновок місцевого господарського суду, викладений в рішенні господарського суду Одеської області від 22.02.2016 року у справі №915/1053/15 є вірним, але за мотивами, викладеними в постанові апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.04.1999 року №357, зокрема, вирішено надати земельну ділянку Державному підприємству «Одеський морський торговельний порт» фактично займану дитячим оздоровчим табором «Юний моряк».

Між Одеською міською радою та Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» було укладено договір на право тимчасового користування землею від 23.12.1999 року №КД-145, відповідно до умов якого Одеська міська рада на основі статей 3, 10 Земельного кодексу України надала, а землекористувач прийняв у тимчасове користування земельну ділянку, загальною площею 14 572 кв. м. по вул. Дача Ковалевського, 16 за рахунок земель міста згідно плану тимчасового землекористування, який додається.

Відповідно до пункту 1.2 договору земельна ділянка загальною площею 14572 кв. м. в тому числі: земельна ділянка площею 12 941 кв. м. по вул. Дача Ковалевського, 16 надається у тимчасове довгострокове користування, строком до 25 років для експлуатації дитячого оздоровчого табору «Юний моряк»; земельна ділянка площею 1 631 кв. м. надається в тимчасове короткострокове користування строком до 3 років, але не пізніше початку розвитку реконструкції транспортних магістралей по вул. Дача Ковалевського (загальною площею 1385 кв. м.) і по вул. Довга (площею 246 кв. м.) для експлуатації дитячого оздоровчого табору «Юний моряк».

05.07.2012 року між Одеським приватним навчально-виховним комплексом «Дошкільний навчальний заклад спеціалізована загальноосвітня школа I-III ступенів «ХАБАД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» було укладено договір купівлі-продажу № 406, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» купило та прийняло у власність нежитлові будівлі номер 16 по вулиці Дача Ковалевського в місті Одесі загальною площею 198,8 кв. м., які розташовані на земельній ділянці 0,3777 га, кадастровий номер 0:41:019:0015. Дана земельна ділянка є також предметом договору від 23.12.1999 року №КД-145.

У звязку з фактичною сплатою позивачем плати за землю на підставі норм земельного та податкового законодавства і за земельну ділянку, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс», Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» листом від 25.06.2014 року №41-11/770 направило два оригінали договору компенсації плати за землю за 2012, 2013, 2014 рік для розгляду та підписання.

Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» з претензією від 16.07.2015 року №20/1-1243, в якій просило терміново перерахувати оплату компенсації плати за землю з урахуванням ПДВ у сумі 835697 грн. 52 коп.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком господарського суду Одеської області щодо відмови в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

У позовній заяві Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» просило суд про стягнення збитків, які нібито полягають в тому, що за період 2012-2014 років позивачем по договору на право тимчасового користування землею від 23.12.1999 року №КД-145 було проведено оплату орендної плати за земельну ділянку, площею 12 941 кв. м. по вул. Дача Ковалевського, 16, м. Одеса. Відповідач фактично користується земельною ділянкою площею 0,3777 га, розташованою під нежитловими будівлями під літ. А та під літ. Б, загальною площею - 198,8 кв. м., по вул. Дача Ковалевського, 16, м. Одеса. Тобто, державне підприємство несе витрати на плату за землю, якою фактично користується інший субєкт підприємницької діяльності, таким чином зазначені витрати державного підприємства, на думку позивача, є збитками.

Вирішуючи цей спір, необхідно брати до уваги, що загальні положення статті 22 та глави 82 Цивільного кодексу України не можуть поширюватись на спірні правовідносини, оскільки між позивачем та відповідачем не існує договірних правовідносин.

У даному випадку, позивачем визначено збитки як витрати на плату за землю, сплачені за податковими накладними 2012 2014 років. Водночас, позивач помилково поширює на спірні правовідносини норми податкового законодавства, оскільки позивач не є органом фінансового контролю або органом державної влади, які вправі звертатись до субєктів господарювання з відповідними вимогами на підставі визначених позивачем норм Податкового кодексу України.

Згідно з положеннями чинного законодавства обов'язок зі сплати плати за землю як загальнодержавного податку може бути покладений виключно на наступних осіб: у формі земельного податку на власників та постійних користувачів належним чином сформованих земельних ділянок, право власності/постійного користування яких оформлені та зареєстровані у відповідності до вимог чинного земельного законодавства; у формі орендної плати за землі державної та комунальної власності на орендарів відповідних земельних ділянок державної та комунальної власності за умови укладення та реєстрації відповідних договорів оренди землі.

Земельна ділянка загальною площею 0,3777 га, кадастровий номер 0:41:019:0015 належить на праві приватної власності відповідачу по справі, також Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» зареєструвало право власності на нежитлові приміщення 01.07.2015 року у відповідності до частини 4 статті 334 Цивільного кодексу України.

Водночас, дана земельна ділянка загальною площею 0,3777 га, кадастровий номер 0:41:019:0015 входить до складу земельної ділянки, на яку поширюються умови договору на право тимчасового користування землею від 23.12.1999 року №КД-145, укладеного між позивачем та Одеською міською радою.

При цьому, пунктом 4.6 договору на право тимчасового користування землею від 23.12.1999 року №КД-145 визначено, що у випадку відчуження будівель і споруд (або їх частин), розташованих на даній земельній ділянці, землекористувач (позивач) зобовязаний повідомити про це міську раду в тижневий строк і переоформити документи на право подальшого користування земельною ділянкою, а також повідомити нового власника про необхідність оформлення відповідних документів. До погодження міською радою прав третіх осіб на користування даною земельною ділянкою чи дольової участі в землекористуванні (при переході права на будівлю, споруду або їх частину) плата за землю здійснюється землекористувачем у повному обсязі.

Підтвердження звернення позивача до Одеської міської ради з відповідними повідомленнями або вимогами внести зміни до договору на право тимчасового користування землею від 23.12.1999 року №КД-145 в частині виключення земельної ділянки, на якій розташовані нежитлові будівлі, що належать відповідачу за договором купівлі-продажу, в матеріалах справи відсутні. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що такого звернення та внесення змін до договору немає.

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною (протиправною) можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. При цьому, протиправною поведінкою в розумінні частини 1 статті 224 Господарського кодексу України є поведінка особи, яка суперечить правовим нормам та встановленим вимогам щодо здійснення господарської діяльності.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду, а також і про збитки у вигляді упущеної вигоди).

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

г) Вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (збитків).

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Судова колегія зазначає, що в даному випадку з наявних матеріалів справи позивачем не доведено ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належними та допустимими доказами по справі наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Одночасно відповідач довів відсутність своєї вини у правостосунках із позивачем саме за означеним позивачем предметом спору.

Також судова колегія враховує, що на теперішній час розглядається справа № 916/4024/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» до Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» та до Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном та розірванні договору, тому звернення Державного підприємства Одеський морський торговельний порт до суду з позовними вимогами про стягнення збитків у сумі 835 697 грн. 52 коп. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Сервіс» є передчасним, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами заподіяння шкоди позивачу саме протиправними діями відповідача.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи. Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України висновок, викладений в рішенні господарського суду Одеської області від 22.02.2016 року у справі №916/3870/15 відповідає нормам матеріального та процесуального права України за мотивами, викладеними в постанові апеляційної інстанції, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Одеський морський торговельний порт, м. Одеса на рішення господарського суду Одеської області від 22.02.2016 року у справі №916/3870/15 залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 22.02.2016 року у справі №916/3870/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді Н.М. Принцевська

ОСОБА_3