РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2016Справа №910/14043/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс»
до 1) Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова компанія», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «ІнтерПром»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_1
простягннення 77025,05 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаРоєнко Є.В. - представник
від відповідача -1не з'явилися
від відповідача-2Дураченко І.О. - представник
від третьої особине з'явився
судовий експерт Матвеїв В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова компанія» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ІнтерПром» 48538,20 грн.

Позовні вимоги у даній справі обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26.06.2014 на а/д Київ-Харків за участю автомобіля МАЗ, державний номер НОМЕР_1, та автомобіля DAF, державний номер НОМЕР_2, з напівпричепом Schmitz, державний номер НОМЕР_1, позивачу було завдано матеріальну шкоду у розмірі 79874,64 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля МАЗ, державний номер НОМЕР_1, водієм якого скоєно ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежна страхова компанія», позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача-1 в межах ліміту відповідальності (50000,00 грн) з вирахуванням суми франшизи за полісом (500,00 грн). При цьому, оскільки частина суми страхового відшкодування (у розмірі 30736,44 грн) була виплачена відповідачем-1 в добровільному порядку, позивач просить стягнути з нього 18763,56 грн.

Обов'язок з відшкодування решти суми завданої шкоди - у розмірі 30374,64 грн, за твердженням позивача, покладається на відповідача-2 на підставі ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/14043/15, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 у справі №910/14043/15 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи.

До Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи №910/14043/15 разом з висновком експерта №13150/15-54 від 18.01.2016, складеного за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду.

15.03.2016 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідачів суму коштів у загальному розмірі 77025,05 грн (18763,56 грн з відповідача-1 та 58261,49 грн - з відповідача-2).

У відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України заяву позивача про збільшення позовних вимог прийнято судом до розгляду.

Отже, позовні вимоги розглядаються в редакції заяви позивача про збільшення позовних вимог, поданої 15.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2016 розгляд справи було відкладено на 15.04.2016 та викликано в судове засідання судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Матвеїва В.В. для надання пояснень щодо поданого ним висновку

В судовому засіданні 15.04.2016 суд заслухав пояснення судового експерта щодо поданого ним висновку.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі проти задоволення позову заперечують.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачі не погоджуються із встановленим звітами №5/2 та №5/5 про визначення розміру матеріального збитку, складених суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством «Пліч-Опліч» (на які позивач посилався в обґрунтування розміру заявлених позовних вимог) та вказують, що відповідно до звітів №2279 та №2280, складених суб'єктом оціночної діяльності - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, вартість матеріального збитку складає 40800,78 грн.

Також відповідачі вказують на невідповідність висновку експерта №13150/15-54, складеного за результатами проведення судової експертизи, вимогам законодавства та зазначають, що такий висновок не може бути взято судом до уваги.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників процесу, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.06.2014 о 01 год. 40 хв. на 353 км а/д Київ-Харків сталася ДТП, а саме: водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем МАЗ, державний номер НОМЕР_1, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем DAF, державний номер НОМЕР_2, з напівпричепом Schmitz, державний номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Київського районного суду м.Полтави від 28.07.2014 у справі №552/4341/14-п, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем МАЗ, державний номер НОМЕР_1, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля МАЗ, державний номер НОМЕР_1, на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежна страхова компанія» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6804210.

Вказаним договором (поліс №АІ/6804210) передбачено, що франшиза становить 500,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, за змістом наведеної норми закону, страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що відповідачем-2 вказана вище ДТП була визнана страховим випадком та сплачено страхове відшкодування у загальній сумі 30736,44 грн (28599,97 грн за пошкоджений напівпричеп Schmitz, державний номер НОМЕР_1, та 2136,47 грн за пошкоджений автомобіль DAF, державний номер НОМЕР_2).

За твердженням позивача, на момент розгляду справи відповідачем-1 йому не відшкодовано шкоду у розмірі 18763,56 грн, а відповідачем-2 - у розмірі 58261,49 грн.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачі вказують, що відповідно до звітів №2279 та №2280, складених суб'єктом оціночної діяльності - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля DAF, державний номер НОМЕР_2, та напівпричепа Schmitz, державний номер НОМЕР_1, складає 40800,78 грн.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Оскільки в рамках даної справи між сторонами існує спір стосовно вартості відновлювального ремонту пошкоджених транспортних засобів (в тому числі з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) та фактичного розміру завданої в результаті ДТП шкоди, а також враховуючи наявність в матеріалах справи складених різними суб'єктами оціночної діяльності звітів з суттєво відмінними висновками щодо вартості відновлювального ремонту транспортних засобів, судом було призначено експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлено такі питання:

- який розмір відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу - автомобіля DAF, державний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження при ДТП, що сталася 26.06.2014 на а/д Київ-Харків за участю автомобіля МАЗ, державний номер НОМЕР_1, та автомобіля DAF, державний номер НОМЕР_2, з напівпричепом Schmitz, державний номер НОМЕР_1?

- який розмір відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу напівпричепу Schmitz, державний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження при ДТП, що сталася 26.06.2014 на а/д Київ-Харків за участю автомобіля МАЗ, державний номер НОМЕР_1, та автомобіля DAF, державний номер НОМЕР_2, з напівпричепом Schmitz, державний номер НОМЕР_1?

- який фактичний розмір шкоди, завданої Товариству з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» внаслідок пошкодження автомобіля DAF, державний номер НОМЕР_2, та напівпричепу Schmitz, державний номер НОМЕР_1, при ДТП, що сталася 26.06.2014 на а/д Київ-Харків за участю автомобіля МАЗ, державний номер НОМЕР_1, та автомобіля DAF, державний номер НОМЕР_2, з напівпричепом Schmitz, державний номер НОМЕР_1?

Відповідно до висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №13150/15-54, складеного 18.01.2016 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, розмір відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу - автомобіля DAF, державний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження при ДТП, яка мала місце 26.06.2014, складає 10618,57 грн, а вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу напівпричепа Schmitz, державний номер НОМЕР_1, складає 97142,92 грн.

Відповідачі стверджують, що даний висновок не може бути прийнято судом до уваги, зокрема, тому що експертом визначалась вартість відновлювального ремонту та розмір шкоди з урахуванням курсу валют на дату розрахунку та вартості робіт, які з урахуванням індексу інфляції за період серпень 2014 - грудень 2015 року здорожчали майже на 60 відсотків, а тому висновки експерта не спростовують визначеної у звітах страховика вартості відновлювального ремонту транспортних засобів.

Водночас, зі змісту висновку №13150/15-54 вбачається, що розмір величин, про визначення яких ставилося питання в ухвалі про призначення експертизи, визначено саме на момент настання страхового випадку. При цьому, в ході дослідження експертом дійсно була застосована вартість деталей та ремонтних робіт, визначена у гривнях, станом на момент проведення дослідження. Проте, в подальшому, з урахуванням дійсних на момент дослідження та на момент ДТП курсів гривні до дол.США, вартість деталей та робіт визначалась у гривнях України на момент ДТП.

В судовому засіданні експерт пояснив суду чим саме зумовлена необхідність здійснення розрахунків відповідних показників саме у такий спосіб.

За словами експерта, деталі, необхідні для відновлення пошкоджених транспортних засобів, є товарами іноземного виробництва, а тому вартість таких деталей фактично визначається в іноземній валюті та залежить від курсу гривні до іноземних валют, діючого на момент їх постачання. За інформацією про вартість деталей експерт звертався до офіційних дилерів виробників відповідних транспортних засобів.

Також експерт вказав про неможливість визначення вартості відновлювального ремонту транспортних засобів за допомогою програми підрахунку AUDATEX, оскільки програмою обмежено можливість визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу певним періодом, який перевищує період, що минув з моменту настання ДТП.

Дослідивши зміст висновку №13150/15-54, а також заслухавши пояснення судового експерта, суд не вбачає підстав для відхилення вказаного висновку, а тому такий висновок приймається судом як допустимий доказ вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля автомобіля DAF, державний номер НОМЕР_2, з напівпричепом Schmitz, державний номер НОМЕР_1, в результаті ДТП, що сталася 26.06.2014, а також визначення фактичного розміру завданої в результаті ДТП шкоди.

Отже, враховуючи визначені полісом №АІ/6804210 розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також розмір відновлювального ремонту пошкоджених транспортних засобів з урахування коефіцієнту фізичного зносу, відповідач-1 зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 49500,00 грн (ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб мінус 500,00 грн франшизи за полісом).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем-2 зобов'язання з відшкодування позивачу витрат у розмірі 49500,00 грн виконано частково - на суму 30736,44 грн. Решта суми страхового відшкодування (у розмірі 18763,56 грн) сплачена відповідачем-1 не була.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна страхова компанія» суми страхового відшкодування у розмірі 18763,56 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача-2 суми коштів у розмірі 58261,49 грн суд відзначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У відповідності до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №13150/15-54 від 18.01.2016 фактичний розмір шкоди, завданої Товариству з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» внаслідок пошкодження автомобіля DAF, державний номер НОМЕР_2, та напівпричепу Schmitz, державний номер НОМЕР_1, при ДТП, що сталася 26.06.2014, складає 139279,26 грн.

Враховуючи, що на час ДТП ОСОБА_1 був працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «ІнтерПром» та знаходився при виконанні своїх службових обов'язків (що відповідачем-2 не заперечується), то в силу ст.ст.1172, 1194 Цивільного кодексу України відповідач-2 зобов'язаний відшкодувати позивачу (як потерпілому) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується, що фактичний розмір шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження автомобіля DAF та напівпричепу Schmitz, становить 139279,26 грн, обов'язок відшкодування витрат у розмірі 49500,00 грн покладається на відповідача-1 як страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6804210, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача-2 58261,49 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору та витрати на проведення експертизи покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м.Київ, вулиця Кирилівська, будинок 40, ідентифікаційний код 20602681) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (07350, Київська обл., Вишгородський район, село Гаврилівка, ідентифікаційний код 30160757) суму страхового відшкодування у розмірі 18763 (вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят три) грн 56 коп., судовий збір у розмірі 445 (чотириста сорок п'ять) грн 06 коп. та витрати на проведення експертизи у розмірі 841 (вісімсот сорок одна) грн 88 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Пром» (49064, Дніпропетровська обл., місто Дніпропетровськ, проспект Сергія Нігояна, будинок 62, кімната 301, ідентифікаційний код 36727150) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (07350, Київська обл., Вишгородський район, село Гаврилівка, ідентифікаційний код 30160757) грошову суму у розмірі 58261 (п'ятдесят вісім тисяч двісті шістдесят одна) грн 49 коп., судовий збір у розмірі 1381 (одна тисяча триста вісімдесят одна) грн 94 коп. та витрати на проведення експертизи у розмірі 2614 (дві тисячі шістсот чотирнадцять) грн 12 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 28.04.2016

Суддя Ю.М. Смирнова