ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2016 р.Справа № 916/3418/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів Діброви Г.І., Лисенко В.А.;

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.;

за участю представників сторін:

від позивача - Лобанова А.А., за довіреністю № 3-243110/24470 від 18.12.2015 року;

від відповідачів - не з'явились;

від третіх осіб - не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит", м. Київ

на рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2016 року

у справі № 916/3418/15

за позовом Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит", м. Київ

до 1)Товарної біржи „ПРОФІ-Т", м. Одеса

2) Товариства з обмеженою відповідальністю „Регіональний Центр Оцінки", м. Одеса

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача:

1) ОСОБА_2, м. Одеса

2) ОСОБА_3, м. Одеса

про визнання звіту про експертну оцінку та рецензії на звіт недійсним, визнання звіту про експертну оцінку таким, що не відповідає ринковій вартості на дату оцінки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.03.2016 року по справі № 916/3418/15 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (Далі - ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" до відповідачів: Товарної біржі "ПРОФІ-Т" (Далі - ТБ „ПРОФІ-Т); Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональний Центр Оцінки" (Далі - ТОВ "Регіональний Центр Оцінки"); за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2; ОСОБА_3 про визнання звіту про експертну оцінку та рецензії на звіт недійсними, визнання звіту про експерту оцінку таким, що не відповідає ринковій вартості на дату оцінки відмовлено.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд зазначив, що оскаржувані позивачем документи не є актами ненормативного характеру та не можуть бути предметом оскарження у судовому порядку, оскільки оспорюваний звіт товарної біржі "Профі-Т" та рецензія товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр оцінки" не є обов'язковим для виконання сторонами та не створюють ніяких обов'язкових до виконання юридичних наслідків для сторін, а є лише результатами практичної діяльності фахівців-оцінювачів.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що оспорюваним звітом товарної біржі "Профі-Т" та рецензією товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр оцінки" не було порушено прав позивача, оскільки ним не було встановлено обов'язкових для будь-яких осіб норм, та оскаржувані документи були подані стороною та прийняті судом у цивільній справі як доказ.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скаржник вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що він звернувся до суду першої інстанції у зв'язку з порушенням своїх законних прав щодо належного та законного задоволення своїх грошових вимог за кредитним Договором, що виражається у завищенні вартості Іпотечного майна Банку зі сторони Іпотекодавця, шляхом надання до матеріалів цивільної справи № 796/2833/14-ц неправомірного звіту про оцінку майна та рецензії на даний звіт. Неправомірність полягає у завищенні ринкової вартості Іпотечного майна Банку, на яке було звернуто стягнення за рішенням Апеляційного суду Одеської області. Отже, для визначення саме дійсної ринкової вартості предмету іпотеки Банку станом на 13.05.2015 року необхідно було провести судову експертизу, у задоволенні якої було відмовлено судом першої інстанції при розгляді цивільної справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Представники відповідачів та третіх осіб в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. За таких обставин судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2008 року між ТОВ "БАЗІС АВТО" (Позичальник) та ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (Кредитор, правонаступником якого є ПAT "Банк "Фінанси та Кредит") було укладено Договір про відновлювальну кредитну лінію № 18-01-38 з наступними змінами та доповненнями (Далі - кредитний Договір), відповідно до умов якого позичальнику було надано на умовах поворотності, строковості, платності кредитні кошти в розмірі 7 480 560,00 грн., з кінцевим строком повернення кредитних коштів до 27.09.2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним Договором між ОСОБА_2 (Іпотекодавець) та Банком було укладено Договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. та зареєстровано в реєстрі за №1952 та додаткові угоди до нього, відповідно до умов якого, іпотекодавцем, було передано банку, який є іпотекодержателем, в іпотеку наступне майно: земельну ділянку загальною площею 4,000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 виданого Біляївським районним відділом земельних ресурсів від 09.09.2005р., кадастровий номер земельної ділянки:НОМЕР_1.

У зв'язку із невиконанням умов Кредитного договору, ПAT "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до Біляївського районного суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_2, 3-тя особа: ТОВ "Базіс Авто" про звернення стягнення на предмет іпотеки і визнання права власності.

Під час розгляду позовної заяви ПАТ "Банк фінанси та Кредит" до ОСОБА_2, 3-тя особа: ТОВ "Базіс Авто"справи про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за ціною, яка визначена суб'єктом оціночної діяльності на момент прийняття у власність, представником 3-ї особи - ТОВ "Базіс Авто" суду було надано звіт про експертну грошову земельної ділянки Товарної біржі "ПРОФІ-Т" від 21.03.2015 року, стосовно вартості земельної ділянки, яка була предметом іпотеки, а також було надано рецензію ТОВ "Регіональний Центр Оцінки" від 22.03.2015 року про рецензування даного звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки Товарної біржі "ПРОФІ-Т" від 21.03.2015 року. Відповідно до вказаного звіту про експертну оцінку земельної ділянки Товарної біржі М-Т" від 21.03.2015 року, вартість земельної ділянки, площею 4,00 га, який на приватної власності належить ОСОБА_2, розташований за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, становить 15 542 000,00 грн. Згідно з висновками вищевказаної Рецензії ТОВ "Регіональний Центр Оцінки" від 22.03.2015 року - звіт про експертну оцінку земельної ділянки Товарної біржі "ПРОФІ-Т" від 21.03.2015 року, звіт у повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів оцінки майна.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09.02.2015 року ПAT "Банк "Фінанси та Кредит" було відмовлено в задоволенні позовної заяви до ОСОБА_2, 3-тя особа: ТОВ "Базіс Авто" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за ціною, яка буде визначена органом оціночної діяльності на момент прийняття у власність.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 30.04.2015 року апеляційну скаргу ПAT "Банк "Фінанси та Кредит" було задоволено частково, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09.02.2015 року було скасовано та ухвалено нове рішення, відповідно до якого, позов ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за договором про відновлювальну кредитну ліній: №18-01-08 від 01.04.2008 року в сумі 8 959 131,63 грн., що складається з простроченої заборгованості по основному боргу кредиту у розмірі 6 830 560,00 грн.; строкової заборгованості по відсоткам у розмірі 109 335,74 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 1 515 671,17 грн.; пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам у розмірі 503 564,72 грн., звернути стягнення на земельну ділянку загальною площею 4,000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 виданого Біляївським районним відділом земельних ресурсів 09.09.2005 року, шляхом визнання за ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" права власності на земельну ділянку загальною площею 4,000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за вартістю у розмірі 15 542 000,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.04.2015 року ПAT "Банк "Фінанси та Кредит" було подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.11.22015 року було відхилено касаційну скаргу ПAT "Банк "Фінанси та Кредит", а рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись зі звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки та рецензією на нього, позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом та, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, просив суд першої інстанції визнати звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, загальної площею 4,00 га для комерційного використання - експлуатації торгово-виробничого складського комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що є власністю ОСОБА_2, виконаний Товарною біржею "Профі-Т" від 21.03.2015 року таким, що не відповідає ринковій вартості на дату оцінки; визнати недійсним Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, загальної площею 4,00 га для комерційного використання - експлуатації торгово-виробничого і складського комплексу, що знаходиться у власності ОСОБА_2. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1, виконаний Товарною біржею "Профі-Т" від 21.03.2015 року; визнати недійсною Рецензію ТОВ "Регіональний Центр Оцінки" від 22.03.2013 року на Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, загальної площею 4,00 га для комерційного використання - експлуатації торгово-виробничого складського комплексу, що знаходиться у власності ОСОБА_2. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1, виконаний Товарною біржею "Профі-Т" від 21.03.2015 року.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню та матеріалів справи, судова колегія дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з'ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально - правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права суд приймає рішення про відмову у позові. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

За змістом положень частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, однак у разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення. Тобто, позивач повинен обрати саме такий спосіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно ст.20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, оспорюваний звіт товарної біржі "Профі-Т" та рецензія Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр оцінки", є результатами практичної діяльності фахівців-оцінювачів з визначених питань та не є актами державного чи іншого органу.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані позивачем документи не є актами ненормативного характеру та не можуть бути предметом оскарження у судовому порядку, оскільки оспорюваний звіт товарної біржі "Профі-Т" та рецензія Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр оцінки" не є обов'язковими для виконання сторонами та не створюють ніяких обов'язкових до виконання юридичних наслідків для сторін, а є лише результатами практичної діяльності фахівців-оцінювачів.

Порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими, тому обов'язком позивача, відповідно до ст. 33 ГПК України є доведення/підтвердження/ в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що оспорюваним звітом товарної біржі "Профі-Т" та рецензією Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональний центр оцінки" не було порушено прав позивача, оскільки ними не було встановлено обов'язкових для будь-яких осіб норм, та оскаржувані документи були подані стороною та прийняті судом у цивільній справі як доказ.

Доводи апеляційної скарги є тотожними з позовними вимогами та спростовуються вищевикладеним, норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування вірного рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит", м. Київ задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2016 року по справі № 916/3418/15 залишається без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101-103; 105; Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит", м. Київ на рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2016 року по справі № 916/3418/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2016 року по справі № 916/3418/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

В.А. Лисенко