РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2016Справа №910/5016/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грас Савуа Україна"

про стягнення 1 016,36 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Шагін О.В. (довіреність № 003/01 від 04.01.2016)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" (відповідач) про стягнення суми страхового платежу у розмірі 1016,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією транспортного засобу №4961 від 01.04.2015 та додаткової угоди №2 від 29.05.2015 щодо обов'язку повернути частину страхового платежу у розмірі 1016,36 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/5016/16, розгляд справи призначено на 14.04.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 залучено до участі у справі № 910/5016/16 третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Грас Савуа Україна", розгляд справи відкладено на 26.04.2016.

25.04.2016 від позивача надійшли пояснення по справі щодо строку повернення частини страхового платежу.

Представник позивача в судовому засіданні 26.04.2016 надав суду пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 26.04.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання 26.04.2016 не з'явився.

У відповідності до п.п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду від 23.03.2016, від 14.04.2016 були надіслані на юридичну адресу відповідача та були отримані останнім, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №518, 016.

Таким чином, відповідач був повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Враховуючи те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Водночас, судом враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Приймаючи до уваги те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 26.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2015 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "НОВА" (страховик, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (страхувальник, позивач) був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу №4961 (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованими транспортним засобом та додатковими обладнаннями до них; відшкодуванням страхувальником та/або експлуатантом заподіяної ним шкоди життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок експлуатації застрахованого транспортного засобу; життям, здоров'ям і працездатністю застрахованих осіб (п. 2.1, розділ 2).

Згідно із додатком №1 до заяви про страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземних транспортних засобів до договору, застрахованим транспортним засобом за даним договором є культиватор Horsch Tiger 4 MT, реєстраційний номер: 34641366.

Відповідно до пункту 1 розділу 1 договору сума загального страхового платежу становить 7114,49 грн.

Згідно із пунктом 2 розділу 1 договору визначено наступний порядок і строки внесення загальної суми страхового платежу:

строк сплати частини страхового платежу у розмірі 1778,63 грн. до 15.05.2015, період дії договору в частині зобов'язань страховика (з 00-00 до 24-00) з 20.04.2015 по 19.07.2015;

строк сплати частини страхового платежу у розмірі 1778,62 грн. до 15.08.2015, період дії договору в частині зобов'язань страховика (з 00-00 до 24-00) з 20.07.2015 по 19.10.2015;

строк сплати частини страхового платежу у розмірі 1778,62 грн. до 15.11.2015, період дії договору в частині зобов'язань страховика (з 00-00 до 24-00) з 20.10.2015 по 19.01.2016;

строк сплати частини страхового платежу у розмірі 1778,62 грн. до 15.02.2016, період дії договору в частині зобов'язань страховика (з 00-00 до 24-00) з 20.01.2016 по 19.04.2016.

Відповідно до п. 13.1 договору період дії договору - будь-який із зазначених у розділі 1 договору проміжків часу, протягом якого страховик несе зобов'язання за договором, за умови отримання страховиком (на розрахунковий рахунок ТОВ "Грас Савуа Україна") від страхувальника сум страхових платежів у терміни, зазначені у розділі 1 договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору ТОВ "Грас Савуа Україна" платіжним дорученням №4065 від 25.05.2015 на загальну суму 216289,50 грн. здійснив оплату страхового платежу в сумі 1778,63 грн.

Відповідно до п. 12.5. договору було передбачено, що про намір достроково припинити дію договору будь-яка сторона зобов'язана письмово повідомити іншу не пізніше ніж за 30 робочих днів до дати припинення, якщо сторони не дійшли згоди про інше.

Додатковою угодою № 2 від 29.05.2015, сторони дійшли згоди про припинення з 00 год. 00 хв. 29.05.2015 страхування за договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: культиватор Horsch Tiger 4 MT, реєстраційний номер: 34641366.

Пунктом 2 Додаткової угоди сторони погодили частину страхового платежу, що підлягає поверненню страховиком в розмірі 1016,36 грн.

26.06.2015 позивач направив відповідачу повідомлення вих. №2036/06 від 25.06.2015, в якому зазначив про припинення дії договору та вимагав повернути суму страхового платежу.

Позивач стверджує, що відповідач, в порушення ч. 4 ст. 997 ЦК України та ст. 28 Закону України "Про страхування" частину страхового платежу в розмірі 1016,36 грн. позивачу не повернув, у зв'язку із чим, ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" звернулося до суду з даним позовом про стягнення з ПрАТ "Страхова компанія "НОВА" суми страхового платежу у розмірі 1016,36 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Частиною 4 статті 997 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат.

Приписами статті 28 Закону України "Про страхування" визначено, що дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування.

Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено.

У разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування (ч. 2, 3, 4 вказаного Закону).

Як встановлено судом, положеннями пункту 12.4. договору сторони погодили, що дію договору може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика. При цьому, у разі дострокового припинення дії договору, сторони погодили, що відповідач повертає позивачу 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору.

Оскільки, сторони уклали додаткову угоду №2 від 29.05.2015, погодили, що договір припинив свою дію з 29.05.2015 та вирішили, що позивачу підлягає поверненню частина страхового платежу в розмірі 1016,36 грн., то у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" виникло зобов'язання з повернення страхового платежу.

У відповідності до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.06.2015 позивач направив відповідачу повідомлення вих. №2036/06 від 25.06.2015, в якому зазначив про припинення дії договору та вимагав повернути суму страхового платежу. Вказане повідомлення отримане відповідачем 01.07.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №381.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на наведені положення законодавства та умови договору, оскільки, матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення страхового платежу в сумі 1016,36 грн., а відповідач обставин, які вкладені у позові, не спростував та доказів на підтвердження сплати частини страхового платежу не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми страхового платежу є обґрунтованими, у зв'язку із чим, підлягають задоволенню повністю у розмірі 1016,36 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" про стягнення суми страхового платежу у розмірі 1016,36 грн.

Судовий збір за розгляд позову відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ) суму страхового платежу у розмірі 1016,36 грн., судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 28.04.2016.

Судд С.О. Турчин