ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.05.16р. Справа № 904/1284/16

За позовом Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія", м. Вугледар, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа-Строй", м. Дніпропетровськ

про стягнення 27 203,92 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 представник (дов. б/№ від 18.03.2016)

від відповідача: ОСОБА_2 представник (дов. б/№ від 18.03.2016)

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Донецька вугільна енергетична компанія" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа-Строй" про стягнення заборгованості у розмірі 27 203,92 грн. за договором № 2 від 12.05.2015, з яких 21 580,36 грн. компенсація витрат за надані комунальні послуги, 3 800,57 грн. пеня, 1 510,62 грн. штраф, 312,37 грн. 3 % річних.

11.05.2016 представник відповідача подав заяву про відвід судді, в якій просить відвести суддю господарського суду Дніпропетровської області Золотарьову Я.С. від розгляду справи № 904/1284/16.

Заява обґрунтована тим, що суддя господарського суду Дніпропетровської області Золотарьова Я.С. ухвалою суду від 04.04.2016 безпідставно задовольнила клопотання Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» ВП «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая» про витребування у ТОВ «НВФ «Константа-Строй» документів (інформації) щодо діяльності осіб, зазначених у копії листа № 84/15 від 17.07.2015, оскільки до вказаного клопотання не було додано квитанцію про сплату судового збору, як того вимагає ст. 43-3 ГПК України, клопотання не відповідало вимогам ст.ст. 38, 43-3 ГПК України. Також за власною ініціативною суддя зобовязала ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська надати інформацію про те, чи були відрахування до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від ТОВ "Науково-виробнича фірма "Константа-Строй" за вказаним переліком осіб. Крім того, заява про відвід судді мотивована тим, що суддя, увійшовши у позапроцесуальні відносини з представником відповідача, здійснювала тиск на нього, примушуючи йти на компроміс з позивачем, зазначивши, що задовольнить позовні вимоги. Представник відповідача вважає, що вищевказані обставини свідчать про упереджене ставлення судді до справи № 904/1284/16, що виключає можливість ухвалення законного та мотивованого рішення.

Розглянувши заяву представника відповідача про відвід, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Щодо безпідставного задоволення клопотання позивача про витребування доказів.

Дійсно, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2016 частково задоволено клопотання представника позивача від 04.04.2016 про витребування доказів (а.с. 73), в частині витребування у відповідача документів щодо діяльності осіб, зазначених у листі вих. № 84/15 від 17.07.2015.

Відповідно до ст. 43-1 ГПК України, особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду із заявою про вжиття передбачених ст. 43-2 запобіжних заходів до подання позову, зокрема, про витребування доказів. Згідно ст. 43-3 ГПК України, до заяви про вжиття запобіжних заходів додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Запобіжні заходи забезпечують вимогу, яка ще не оформлена у вигляді позову, та надають додаткову гарантію збереження доказів чи реальності виконання судового рішення.

У даній справі представником позивача була подана заява про витребування доказів після подання позовної заяви, у порядку, передбаченому ст. 38 ГПК України. За приписами цієї норми сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Таким чином, заява представника позивача про витребування доказів не є заявою про вжиття запобіжного заходу, тому до неї не застосовується вимога про сплату судового збору. Також чинним законодавством не передбачена вимога сплати судового збору за витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України.

Щодо витребування доказів судом за власною ініціативою.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2016 зобов'язано Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська надати інформацію про те, чи були відрахування до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від ТОВ "Науково-виробнича фірма "Константа-Строй" по особам, зазначеним у листі вих. № 84/15 від 17.07.2015.

Процесуальні дії суду по витребуванню доказів від сторін та інших підприємств, установ та організацій ґрунтуються на приписах ст. 65 ГПК України, відповідно до приписів якої суд зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження тощо.

Дії суду по витребуванню доказів кореспондуються з п.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в якій вказано, що якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

Таким чином, нормами господарського процесуального законодавства передбачено можливість витребування доказів, необхідність витребування яких виникла у процесі розгляду справи з метою здійснення всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Твердження відповідача щодо наявності позапроцесуальних відносин з представником позивача як зацікавленою у вирішенні справи особою не відповідають дійсності, оскільки взаємодія судді з учасниками процесу обмежувалася процесуальними питаннями, що можуть підтвердити секретар судового засідання та працівник суду, який здійснював технічне забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. З цих же підстав відвід судді можуть заявити сторони та прокурор, який бере участь в судовому процесі.

Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору.

Частиною 2 пункту 1.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 встановлено, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Відповідно до п. 1.2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і обєктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному судді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що заява про відвід не містить посилань на належні і допустимі докази, які б підтверджували обставини, що викликають сумнів щодо неупередженості судді Золотарьової Я.С. при розгляді даної справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви відповідача про відвід судді Золотарьової Я.С. від розгляду справи № 904/1284/16.

Після виходу з нарадчої кімнати, керуючись ст.ст. 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа-Строй" про відвід судді Золотарьової Я.С. від розгляду справи № 904/1284/16 відмовити.

Суддя ОСОБА_3