ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2016 р.Справа № 916/499/16

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 312 від 20.08.2015р.

Від відповідачів:

- Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції: не зявився;

- Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Одеського виробничого обєднання „Електрик Українського товариства глухих до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про стягнення збитків в сумі 6 983,76 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Одеське виробниче обєднання „Електрик Українського товариства глухих (далі по тексту ОВО „Електрик) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення із бюджету збитків в сумі 6 983,76 грн., обгрунтовуючи заявлені вимоги фактом понесення позивачем збитків в результаті протиправних дій державного виконавця в процесі здійснення виконавчого провадження.

Згідно із заявою від 13.04.2016р. позивач уточнив заявлені вимоги та просив суд стягнути спірну суму збитків із державного бюджету України.

Відповідач ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України в Одеській області повністю заперечує проти позову, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

В свою чергу, інший відповідач по справі Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції жодного разу не зявився в судові засідання по даній, незважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляд справи господарським судом, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень суду під розписку, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки вказаним відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Згідно з постановою від 01.04.2015р. Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження ВП № 47074564 із примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 19.03.2015р. по справі № 916/4291/14 про стягнення із ОВО „Електрик на користь КП „Теплопостачання міста Одеси заборгованості в сумі 69 837,63 грн.

На підставі постанови від 16.04.2015р. у звязку із невиконанням вимог виконавчого документа боржником у наданий державним виконавцем строк для добровільного виконання рішення, на кошти ОВО „Електрик, що містяться на його розрахункових рахунках, був накладений арешт у межах суми 79 541,09 грн.

Постановою від 08.04.2015р. в межах виконавчого провадження № 47074514 із ОДО „Електрик був стягнутий виконавчий збір в розмірі 6 983,76 грн. у звязку із невиконанням боржником вимог виконавчого документа у наданий державним виконавцем строк.

На підставі платіжного доручення № F0427F8QIT від 27.04.2015р. ОДО „Електрик було перераховано на користь Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції грошові кошти в сумі 79 541,09 грн. відповідно до вимог виконавчих документів: наказу суду та постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

При цьому, ухвалою господарського суду Одеської області від 26.08.2015р. по справі № 916/4291/14 було визнано незаконними дії головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо невідправлення 02.04.2015р. постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2015р.; визнано незаконними дії головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо повідомлення боржника з 04.04.2015р. з порушенням встановленим законом строків не пізніше 02.04.2015р., про те, що ОВО „Електрик з 01.04.2015р. впродовж шести днів повинен виплатити заборгованість на користь стягувача; визнано частково незаконною постанову головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 про арешт рахунків боржника від 16.04.2015р. ВП № 47074514 на суму 79 541,09 грн. в частині накладення арешту на суму 6 983,76 грн.; визнано незаконними дії головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо стягнення з боржника 6 983,76 грн. виконавчого збору в розмірі 10% за невиконання боржником добровільно вимог виконавчого документа. Вказана ухвала була залишена без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.11.2015р.

Як наголошує позивач, в результаті протиправних дій Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ним були понесені додаткові витрати у вигляді сплати виконавчого збору в сумі 6 983,76 грн., які ОДО „Електрик вважає власними збитками, з метою стягнення яких позивач і звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ст. 3 Закону України „Про державну виконавчу службу органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції. Виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку.

Статтею 45 Закону України „Про виконавче провадження визначено, що грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Грошові суми, стягнуті державним виконавцем до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 54 цього Закону). Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких ці суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником у іншому виконавчому провадженні).

При цьому, виходячи з положень п.п. 1, 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845, безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів. Боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів і їх перерахування на рахунок, зазначений у виконавчому документі про стягнення надходжень бюджету або у заяві про виконання рішення про стягнення надходжень бюджету, здійснюються органами Казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані, шляхом оформлення розрахункових документів. Для виконання рішень про стягнення сплачених до бюджету митних платежів орган Казначейства після закінчення строку подання інформації органом, що контролює справляння надходжень бюджету, передає виконавчий документ та інші документи, необхідні для його виконання, до Казначейства. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та перераховує такі кошти на рахунок стягувача.

Таким чином, грошові кошти, стягнуті в межах виконавчого провадження як виконавчий збір, зараховуються на відповідний депозитний рахунок органу державної виконавчої служби. В свою чергу, відповідно до вимог ст. 19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845, безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів здійснюються органами казначейства з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані. При цьому, в силу вимог ст. 45 Закону України „Про виконавче провадження забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких ці суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником у іншому виконавчому провадженні).

Згідно з ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

В свою чергу, відповідно до п. 2 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013р. N 787, цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі). Дія цього Порядку не поширюється на операції з бюджетного відшкодування податку на додану вартість та безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно з п. 3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013р. N 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення готівковими коштами за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

При цьому, в силу положень п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013р. N 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Таким чином, повернення суми помилково, за відсутності правової підстави, сплачених грошових коштів здійснюється в позасудовому порядку відповідно до вимог Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013р. N 787, яким передбачене попереднє звернення до казначейства органу, що здійснює контроль за надходженням до бюджету відповідних сум, із поданням про повернення коштів.

У спірних правовідносинах ОВО „Електрик не був дотриманий Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013р. N 787, оскільки позивач не звертався до органу казначейства із заявою та поданням контролюючого органу про повернення помилково сплаченої суми виконавчого збору.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити наступне. Так, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України „Про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу є одним із різновидів виконавчих документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 28 Закону України „Про виконавче провадження у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом. У разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір повертається боржникові.

Отже, правовою підставою для нарахування та стягнення із боржника виконавчого збору є відповідна постанова державного виконавця, яка є самостійним виконавчим документом та підлягає виконанню за умови її чинності. При цьому, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази визнання незаконною та скасування саме постанови від 08.04.2015р. Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ВП № 47074514 про стягнення із ОДО „Електрик виконавчого збору в розмірі 6 983,76 грн., оскільки згідно з ухвалою господарського суду Одеської області від 26.08.2015р. по справі № 916/4291/14 незаконними були визнані саме дії державного виконавця по її винесенню, а не сама постанова, яка на теперішній час залишається чинною.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В силу приписів статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтями 1173, 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

При цьому, відповідно ч. 2 ст. 87 Закону України „Про виконавче провадження збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

При цьому, для настання деліктної відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду, яка є законодавчою презумпцією; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Господарський суд, дослідуючи питання можливості віднесення спірної суми коштів до законодавчої категорії збитків, виходить із того, що за своєю правовою природою сплачений виконавчий збір в межах виконавчого провадження не відноситься до категорії збитків особи. Також, суд зазначає, що з урахуванням чинності на теперішній час постанови від 08.04.2015р. Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ВП № 47074514 про стягнення із ОДО „Електрик виконавчого збору в розмірі 6 983,76 грн., вказана грошова сума в будь-якому разі не може вважатись збитками, оскільки такі витрати особи були понесені у звязку із виконанням вимог чинного виконавчого документа.

За таких обставин, господарський суд доходить висновку, що спірна сума грошових коштів в розмірі 6 983,76 грн. не може вважатись збитками в розумінні закону, повернення такого роду сум, у випадку їх помилкового внесення, здійснюється на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013р. N 787, який позивачем у спірних правовідносинах не був дотриманий. Викладене свідчить про необгрунтованість заявлених ОВО „Електрик позовних вимог у повному обсязі.

Підсумовуючи вищевикладене, відповідно до ст. 3 Закону України „Про державну виконавчу службу, ст.ст. 17, 28, 45, 87 Закону України „Про виконавче провадження, п.п. 1, 2, 19 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845, ст. 45 Бюджетного кодексу України, п.п. 2, 3, 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013р. N 787, ст.ст. 22, 1166, 1173, 1174 ЦК України позов ОВО „Електрик не підлягає задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору судом покладаються на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 04.05.2016р.

Суддя С.П. Желєзна