ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.05.2016 р. Справа № 914/105/16

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінпродукт Галичини», с. Рокитне Яворівського р-ну Львівської обл.

про: визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі №914/105/16:

за позовом: Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінпродукт Галичини», с. Рокитне Яворівського р-ну Львівської обл.

про: демонтаж самочинно встановленого літнього майданчика,

Суддя Король М.Р

За участю представників:

від позивача (стягувача): не з'явився;

від відповідача (боржника): ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 12.01.2016р.).

Суть спору:

заяву подано Товариством з обмеженою відповідальністю «Мінпродукт Галичини» (с. Рокитне Яворівського р-ну Львівської обл.) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №914/105/16 за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (м. Львів) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінпродукт Галичини» (с. Рокитне Яворівського р-ну Львівської обл.) про демонтаж самочинно встановленого літнього майданчика.

Ухвалою суду від 28.04.2016 року прийнято заяву до розгляду. Розгляд заяви призначено на 28.01.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Позивач участь повноважного представника в судовому засіданні 06.05.2016 року не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами не звертався.

Представник відповідача в судове засідання прибув, підтримав заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Нормами ст. 117 ГПК України передбачено, що неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Розглянувши матеріали заяви, заслухавши пояснення представника відповідача, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

14.03.2016 року господарським судом Львівської області у справі №914/105/16 прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю «Мінпродукт Галичини» демонтувати самовільно встановлений літній майданчик за адресою: м. Львів, вул. І.Федорова, 29 та стягнуто Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінпродукт Галичини» 1218,00 грн. судового збору.

29.03.2016 року, у відповідності до статті 116 ГПК України, видано накази про примусове виконання вищевказаного рішення.

27.04.2016 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про визнання наказу, котрим зобовязано ТзОВ «Мінпродукт Галичини» демонтувати самовільно встановлений літній майданчик за адресою: м. Львів, вул. І.Федорова, 29, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви, представник боржника посилається на те, що, термін дії паспорта відкритого літнього майданчика №266 від 20.06.2013 року, виданого відповідачу на розміщення літнього майданчика за адресою: м. Львів, вул. І. Федорова, 29, у 2016 році: з 01.04.2016 року до 31.10.2016 року.

Крім того, між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) укладено договір №О-266-13 (П) на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди розміщення обєктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення, відповідно до п.2.1.1. котрого, орендодавець зобовязується надати у тимчасову оренду конструктивний елементам благоустрою комунальної власності на розміщення відкритого літнього майданчика площею 44,7 кв.м. (тротуар, газон, тощо) за адресою: м. Львів, вул. І. Федорова, 29. Термін дії договору, зокрема, з 01.04.2016 року до 31.10.2016 року (п.7. Договору).

Відтак, враховуючи, що примусовий демонтаж вищезазначеного літнього майданчика на виконання наказу господарського суду Львівської області від 29.03.2016 року у справі №914/105/16, буде грубим порушенням права товариства на свободу здійснення підприємницької діяльності, відповідач звернувся до суду із заявою про визнання зазначеного наказу таким, що не підлягає виконанню.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (положення ч. 1 ст. 116 ГПК України).

Згідно ч. 3 ст. 117 ГПК України господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

Відповідно до п.2, 4 ст. 117 ГПК України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Підставою для задоволення позову у справі №914/105/16 було нездійснення відповідачем демонтажу літнього майданчика, після закінчення сезонного періоду, тобто з 01.11.2015 року, у порушення розпорядження голови Галицької районної адміністрації №515 від 27.11.2015 року.

Враховуючи початок сезонного періоду у 2016 році, а саме з 01.04.2016 року до 31.10.2016 року, паспорта №266 відкритого літнього майданчика біля обєкта ресторанного господарства за адресою: м. Львів, вул. І.Федорова,29, відповідач, станом на момент розгляду даної заяви, вправі встановити літній майданчик за вищевказаною адресою.

Відтак, суд вважає, що наказ господарського суду Львівської області від 29.03.2016 року у справі №914/105/16 про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінпродукт Галичини» демонтувати самовільно встановлений літній майданчик за адресою: м. Львів, вул. І.Федорова, 29 є таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінпродукт Галичини» задоволити повністю.

2. Наказ господарського суду Львівської області від 29.03.2016 року у справі №914/105/16 про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінпродукт Галичини» демонтувати самовільно встановлений літній майданчик за адресою: м. Львів, вул. І.Федорова, 29 визнати таким, що не підлягає виконанню.

Суддя Король М.Р.