ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.04.2016 Справа № 905/3093/15

Господарський суд Донецької області у складі

головуючого судді Кучерявої О.О., суддів Осадчої А.М., Левшиної Г.В.,

при секретарі судового засідання Соколовій С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «КОНЦЕРН СТИРОЛ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм»

про стягнення суми основного боргу в розмірі 16082 грн., пені в розмірі 3873, 47 грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, за довір. від 03.09.2015р.,

від відповідача: не зявився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «КОНЦЕРН СТИРОЛ» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» про стягнення суми основного боргу в розмірі 16082 грн., пені в розмірі 3873, 47 грн.

Правовою підставою стягнення представник позивача під час розгляду справи вважає норми статті 610, 611, 901, 903 Цивільного кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем договору на послуги з водопостачання та очищення стічних вод №51 від 01 січня 2011 року. Зазначив, що за період з березня 2014 року по червень 2015 року відповідачу надані послуги з очистки господарсько-побутових стічних вод на загальну суму 16082 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг). У звязку з невиконанням відповідачем обовязків щодо оплати наданих послуг, на підставі пункту 5.3 договору позивачем нарахована пеня в розмірі 3873, 47 грн. На підставі вказаного просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 07 грудня 2015 року за клопотанням представника позивача процесуальний строк розгляду справи продовжений на 15 днів.

15 січня 2016 року представником позивача через канцелярію суду надана заява про відмову від позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 3873, 47 грн.

Згідно із протоколом автоматичного визначення складу колегії від 01 лютого 2016 року справа розглядалась у складі: головуючий суддя О.О. Кучерява, судді А.М. Осадча, О.О. Уханьова.

22 лютого 2016 року представником відповідача через канцелярію суду наданий відзив на позов, в якому останній зазначив, що в наявних в матеріалах справи актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не міститься інформації щодо осіб, які їх підписали, проставлено печатку «для документів». Зазначив, що з початку липня 2014 року ТОВ «Стиролбіофарм» повністю припинило виробництво продукції. Вказав на те, що в первинна документація імовірно підписана ОСОБА_2, якого звільнено з посади генерального директора 22 вересня 2014 року, про що свідчить протокол позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Стиролбіофарм», отже акти за період з жовтня 2014 року по червень 2015 року останній не мав права підписувати. На підстав вказаного просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

24 лютого 2016 року від представника позивача надійшли через канцелярію суду заперечення проти відзиву відповідача, в яких зазначив, що пунктом 5.1.1 договору встановлений обовязок відповідача самостійно до 25 числа місяця, що передує розрахунковому, здійснювати 100% передплату відповідно до затверджених у договорі обсягів місячного плану. Тобто наявність актів приймання-передачі послуг не виключає того факту, що відповідач повинен самостійно розраховуватись з позивачем за послуги, передбачені договором. Вказав на те, що на первинних документах проставлялись печатки, які належать відповідачу, що підтверджує дії осіб від імені підприємства. Повідомлень від відповідача про неможливість виконувати обовязки за договором позивачем не отримано.

29 лютого 2016 року через канцелярію суду надійшли додаткові пояснення від представника відповідача, в яких зазначив, що з липня 2014 року відповідач призупинив роботу, акти здачі-приймання робіт (послуг) не були отримані бухгалтерією підприємства та не перебувають в бухгалтерському обліку. Разом із поясненнями надав Сертифікат №3271/05-4 від 23 вересня 2014 року, виданий Торгово-промисловою палатою України.

Ухвалою суду від 17 березня 2016 року за клопотанням представника позивача процесуальний розгляд справи продовжений на 15 днів до 18 квітня 2016 року.

Ухвалою суду від 17 березня 2016 року за клопотанням представника відповідача, в порядку статті 38 Господарського процесуального кодексу України Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві зобовязано надати податкові декларації з податку на додану вартість з додатком №5 за звітний період з березня 2014 року по червень 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм».

Згідно із протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 13 квітня 2016 року справа розглядається у складі: головуючий суддя О.О. Кучерява, судді А.М. Осадча, Г.В. Левшина.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в позові та додаткових поясненнях, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки невідомі. Заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням того, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а норми статті 129 Конституції України одним з принципів судочинства визначають свободу у наданні сторонами суду доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНЦЕРН СТИРОЛ» (Концерн) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» (Абонент) укладений договір на послуги з водопостачання та очистки стічних вод №51(надалі по тексту-догові, за умовами якого Концерн зобовязується в період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року зобовязується забезпечити обґрунтовані потреби абонента в питній воді та провести очистку стічних вод в кількості: питна вода 58873 м3 в рік; очистка вод 58873м3 в рік.

Договір складений на строк з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року. У випадку якщо сторони не повідомлять один одного за місяць до закінчення строку дії договору про відмову від умов договору, договір вважається щорічно продовженим на тих же умовах. При цьому, планові обсяги поставки питної води та приймання на очистку стічних вод приймаються рівними обсягами, зазначеними в пункті 1.1., 1.4 договору, а у випадку їх зміни обумовлюються в додаткових угодах до договору (пункт 8 договору).

Концерн подає по своїм водопровідним мережам питну воду, отриману від ПУВКХ КП «Компанія «Вода Донбасу», до межі балансової приналежності в межах погоджених розрахункових обємах з урахуванням технічних можливостей, а абонент сплачує послуги на умовах договору. Якість води, що подається, відповідає якості питної води, що поставляється концерну від міських мереж.

Концерн приймає та очищує господарсько-побутові стічні води абонента в межах узгоджених розрахункових обємах в межах гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин, а абонент сплачує послуги на умовах договору (пункти 1.2, 1.3 договору).

Згідно із пунктом 1.4 сторони дійшли згоди щодо плану поставки питної води та приймання стічних вод за місяцями.

Згідно із пунктом 1.5 договору у випадку збільшення або зменшення потреби в воді абонент направляє концерну заявку не пізніше ніж за 30 днів до початку зміни кількості води.

Ціни на послуги, які надаються концерном згідно договору, складають: вода питна: тариф на послуги питного водопостачання 3,75 грн./тис. м3 (без ПДВ); коефіцієнт корегування тарифу - 1,317. Послуги з подачі питної води 795,90 грн./тис.м3 (без ПДВ); очистка стічних вод - 1220, 01 грн./тис. м3 (без ПДВ). Окрім цього абонент сплачує ПДВ в розмірі 20% за кожним видом послуг (пункт 3.1).

Відповідно до пункту 3.2 протягом договірного періоду при зміні тарифів на воду питну, що поступає з міських водопровідних мереж, а також витрат концерну на експлуатацію мереж водопостачання та на очистку стічних вод ціни змінюються концерном в односторонньому порядку.

Згідно із пунктом 4.9 договору кількість відпущеної води абоненту та прийнятих на очистку стічних вод фіксується в двосторонньому акті, який складається концерном та абонентом щомісячно.

Як вбачається з матеріалів справи сторонами складені акти здачі-прийняття (надання послуг): №ОУ-0000250 від 31 березня 2014 року на суму 2131, 67 грн., №ОУ-0000349 від 30 квітня 2014 року на суму 2172 грн., №ОУ-0000438 від 31 травня 2014 року на суму 1782 грн., №ОУ-0000511 від 30 червня 2014 року на суму 1824 грн., №ОУ-0000593 від 31 жовтня 2014 року на суму 1872 грн., №ОУ-0000654 від 30 листопада 2014 року на суму 764 грн., №ОU-0000010 від 31 грудня 2014 року на суму 1118 грн., № ОU-0000033 від 28 лютого 2015 року на суму 2012 грн., № ОU-0000066 від 31 березня 2015 року на суму 326 грн., № ОU-0000121 від 30 квітня 2015 року на суму 454 грн., № ОU-0000148 від 31 травня 2015 року на суму 586 грн., № ОU-0000203 від 30 червня 2015 року на суму 614 грн.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку, акти є первинними обліковими документами в розумінні вищезазначеного Закону та їх підписання підтверджує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а тому є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриману продукцію.

Пунктом 5.1.1 договору передбачено, що абонент до 25 числа місяця, що передує розрахунковому, самостійно проводити передоплату за воду та послуги з очищення стічних вод шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок концерну з розрахунку 100% вартості місячного плану води, що споживається та подачі на очистку стоків (пункт 1.2 договору) за діючими на даний період цінам.

У відзиві на позовну заяву від 22 лютого 2016 року представник відповідача пояснив, що акти здачі-прийняття (надання послуг) підписані директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» ОСОБА_2, який виконував свої обовязки до 23 вересня 2014 року. Вказав на те, що акти повинні бути оформлені таким же чином як і договір та скріплені гербовою печаткою підприємства. На думку відповідача, оскільки спірні акти скріплені печаткою «Для документів», вони є такими, що оформлені неналежним чином та не можуть прийматися як допустимий доказом надання послуг.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, згідно із наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» №338к від 16 листопада 2012 року ОСОБА_2 приступив до обовязків директора ТОВ «Стиролбіофам» з 17 листопада 2012 року згідно протоколу №20/12 від 16 листопада 2012 року.

Протоколом позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Стиролбіофарм» від 22 вересня 2014 року №26/14 звільнено з 22 вересня 2014 року ОСОБА_2 з посади генерального директора на підставі власної заяви.

Доводи відповідача щодо неналежного відтиску печатки на актах судом не приймаються до уваги, оскільки доказів передачі печатки іншій особі або втрати печатки з боку відповідача суду не надано, про наявність таких обставин не заявлено. Згідно із Положенням «Про порядок виготовлення, використання та зберігання печаток ТОВ «Стиролбіофарм» затвердженого 02 липня 2012 року печатка «Для документів №1» знаходилась на зберіганні у відповідальної особи. Умовами договору сторони не передбачили скріплення актів гербовою печаткою, посилань на те, що акти є його невідємними частинами договір не містить.

Клопотань щодо проведення експертизи з приводу дослідження відповідності підпису відповідальної особи на актах за період з березня 2014 року по жовтень 2014 року відповідачем не надано.

В якості підстав звільнення від відповідальності за невиконання грошового зобовязання відповідачем надано Сертифікат Торгово-промислової палати України №610.

Вказаний Сертифікат засвідчує відповідачу настання обставин непереборної сили з 15 липня 2014 року. Дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Приймаючи до уваги наведене, а також те, що директора ОСОБА_2 звільнено з посади 22 вересня 2014 року, акти у період з жовтня 2014 року по червень 2015 року підписані особою без наявності на підписання повноважень.

Позивачем в підтвердження надання послуг надані до матеріалів справи податкові накладні.

11 квітня 2016 року до канцелярії суду надійшли документи від Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, витребувані судом, а саме декларації з податку на додану вартість відповідача за період з березня 2014 року по червень 2015 року з розшифровкою податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за звітний період березень, квітень 2014 року та з серпня 2014 року по червень 2015 року. За даними яких відповідач не включив податковий кредит на суму наданих позивачем послуг. Але відповідно до норм чинного законодавства це є правом, а не обовязком сторони, а тому суд виходить з наявних в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів.

Враховуючи вищевикладене, документами, наявними в матеріалах справи, підтверджується факт надання відповідачу послуг за договором та наявності заборгованості у відповідача за надані послуги позивачем за період з 31 березня 2014 року по 30 червня 2014 року на суму 8336 грн.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, які у певних умовах ставляться.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 8336 грн.

Відповідно до пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

З урахуванням заяви позивача та вищевикладеного, провадження у справі підлягає припиненню в частині стягнення пені в розмірі 3873, 47 грн.

Таким чином, судові витрати, пропорційно відношенню розміру задоволених вимог до розміру первісних, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Припинити провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «КОНЦЕРН СТИРОЛ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» про стягнення суми основного боргу в розмірі 16082 грн., пені в розмірі 3873, 47 грн., в частині стягнення суми пені в розмірі 3873, 47 грн.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «КОНЦЕРН СТИРОЛ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» про стягнення суми основного боргу в розмірі 16082 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» (01004, м. Київ, вул. Антоновича, 14-б, офіс 26, ) на користь Публічного акціонерного товариства «КОНЦЕРН СТИРОЛ» (84610, Донецька область, м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії, 10, ) суму боргу в розмірі 8336 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» (01004, м. Київ, вул. Антоновича, 14-б, офіс 26, ) на користь Публічного акціонерного товариства «КОНЦЕРН СТИРОЛ» (84610, Донецька область, м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії, 10, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 285, 72 грн.

У судовому засіданні 13 квітня 2016 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 18 квітня 2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий суддя О.О. Кучерява

Суддя Г.В. Левшина

Суддя А.М. Осадча