РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016Справа №910/3953/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий друк";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еволюшен Медіа";

про стягнення 320 164,62 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Лахай Ю. О., представник, довіреність № 4від 23.03.2016 р.;

Іванова С.В., представник, довіреність № 2 від 01.12.2015 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 238 125,05 грн. заборгованості за поставлену продукцію, 12 356,72 грн. інфляційної складової боргу, 5 562,07 грн. трьох відсотків річних, 64 120,78 грн. пені, а також 4 802,47 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2016 року порушено провадження у справі № 910/3953/16, розгляд справи призначено на 29.03.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року відкладено розгляд справи до 12.04.2016 р.

У судовому засіданні 12.04.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленням, яке повернулося на адресу суду і підтверджує факт направлення ухвали господарського суду на адресу відповідача, зазначену у витязі з ЄДРПОУ.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників. Будь яких клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

У своєму письмовому відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

За твердженням позивача, між ним, як виконавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕВОЛЮШЕН МЕДІА», як замовником, 08.01.2013 року було укладено договір підряду № 14 на виготовлення друкованої продукції, відповідно до якого виконавець зобов'язується виготовити друковану продукцію у відповідності з її описом і на умовах, які викладаються в додаткових угодах до цього договору, що є його невід'ємними частинами, та передати продукцію Замовнику у власність, а замовник зобов'язується прийняти продукцію та оплатити її. Позивач зазначає, що ним було розроблено договір у двох примірниках, та направлено для затвердження відповідачеві на електронну адресу.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що вищевказаний договір підряду № 14 на виготовлення друкованої продукції в підсумку обома сторонами не укладався. Незважаючи на непідписання договору, відповідач почав давати замовлення на виготовлення продукції, згідно яких продукція поставлялась позивачем відповідачу.

Згідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 1ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч.2 ст. 207).

Таким чином, між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки у спрощений спосіб.

Стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що ТОВ «Новий друк» було поставлено, а ТОВ "Еволюшен Медіа" прийнято продукцію на суму 238 125,05 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними, підписаними представниками сторін та скріпленими печатками юридичних осіб.

Претензій щодо якості та комплектності вищевказаного поставленого позивачем товару, а також щодо обумовленої договором супроводжувальної документації, від відповідача не надходило, проте і повної оплати також проведено не було. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

Станом на день розгляду справи у відповідача наявна заборгованість за поставлений товар у сумі 238 125,05 грн., що підтверджується матеріалами справи та поясненнями позивача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості за поставлену продукцію суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 238 125,05 грн. підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних у розмірі 5 562,07 грн. та інфляційні втрати в сумі 12 365,72 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 5 562,07 грн. та інфляційних втрат в сумі 12 365,72 грн. підлягають задоволенню повністю відповідно за визначений позивачем період.

Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий друк" про стягнення пені в розмірі 64 120,78 грн. господарський суд зазначає наступне.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст.546 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України).

З ч.1 ст. 547 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Нарахування позивачем пені на підставі ст. 230 Господарського кодексу України суд вважає безпідставним з огляду на наступне.

Абзацом 2 пункту 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Таким чином, оскільки сторонами не було визначено відповідальність відповідача у формі пені у разі несвоєчасного виконання грошового зобов'язання (порядок його сплати та розмір), господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені в сумі 64 120,78 грн.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий друк" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еволюшен Медіа" (інд. 04107, м. Київ, пров. Делегатський, буд. 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий друк" (інд. 02660, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1, ) 238 125 (двісті тридцять вісім тисяч сто двадцять п'ять) грн. 05 коп. заборгованості за поставлену продукцію, 5 562 (п'ять тисяч п'ятсот шістдесят дві) грн. 07 коп. 3% річних, 12 356 (дванадцять тисяч триста п'ятдесят шість) грн. 72. коп. інфляційних втрат та 3 840 (три тисячі вісімсот сорок) грн. 66 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 19.04.2016 р.