ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2016р. Справа№ 914/795/16

За позовом: Першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі

позивача 1: Міністерства оборони України, м. Київ,

позивача 2: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фермер - Сервіс, м. Камянка Бузька Львівської області,

про стягнення 24 699,28 грн.

Суддя Яворський Б.І. при секретарі Зубкович Д.С.

Представники:

Від прокуратури: не зявився,

від позивача 1: ОСОБА_1,

від позивача 2: ОСОБА_2,

від відповідача: ОСОБА_3

На розгляд господарського суду Першим заступником військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі позивача 1 Міністерства оборони України, позивача 2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Фермер - Сервіс про стягнення 24 699,28 грн.

Ухвалою суду від 24.03.2016 р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 05.04.2016р. У судових засіданнях 05.04.2016р. та 19.04.2016р. оголошувалася перерва.

Прокурор у судове засідання 04.05.2016р. не зявився, причин неприбуття не повідомив.

Представники позивача 1 та позивача 2 у судове засідання 04.05.2016 р. зявилися, заявлені позовні вимоги підтримали. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач продовжував користуватися нежитловим приміщенням після закінчення терміну дії договору оренди. Станом на дату повернення орендованого приміщення (22.01.2016р.) заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.02.2015р. по 21.01.2016р. становила 24 699,28 грн., яку і просять стягнути позивачі.

Відповідач у судовому засіданні 04.05.2016 р. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, зазначив, що відповідач дійсно використовував орендоване приміщення з січня 2015р. по січень 2016р. та частково сплачував орендну плату на умовах Договору №182/199/ГоловКЕУ від 01.06.1999 нерухомого військогово майна (зі змінами). Крім того, звернув увагу суду на те, що представники КЕВ м. Львова жодного разу не зявлялися для передачі майна, а тому відповідач і не повертав майно, хоча листи на адресу відповідача про звільнення приміщення він отримував; у процесі виконавчого провадження відповідач передав спірне приміщення без зволікань, що підтверджується Актом прийому-передачі нерухомого майна.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

01.06.1999р. між Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фермер - Сервіс» (орендар, відповідач) укладено договір оренди нежитлових приміщень, розташованих на території військового містечка №3 в Камянка-Бузькому гарнізоні №182/1999/ГоловКЕУ. Відповідно до п.1.1 договору орендодавець здав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 23,08 м2 в м. Камянка-Бузька Львівської області, вул. Шевченка, 40, що знаходяться на балансі Військового складу 2209 МО України, вартість якого визначена відповідно до експертного висновку про оцінку майна (додаток№3) і становить 4 634,00 грн.

Додатковими договорами сторони продовжили строк дії договору до 30.12.2014р.

Листом №189 від 14.01.2015р. КЕВ м. Львова звернувся до відповідача з проханням повернути орендоване приміщення у звязку із закінченням терміну дії договору оренди від 01.06.1999р. Крім того, відділ попередив ТзОВ «Фермер-Сервіс» про право нараховувати неустойку на підставі ст. 785 ЦК України за користуванням майном після закінчення терміну дії договору.

Листом №114 від 04.02.2015р. відповідач у відповідь на лист №189 від 14.01.2015р. звернувся до КЕВ м. Львова з проханням продовжити термін дії договору оренди №182/1999/ГоловКЕУ від 01.06.1999р.

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.05.2015р. у справі №914/1305/15 зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю Фермер-сервіс звільнити та передати Квартирно-експлуатаційному відділу м.Львова нежитлове приміщення площею 23,8кв.м. за адресою: Львівська область, м.Камянка-Бузька, вул.Шевченка, 40, оскільки строк дії договору закінчився 30.12.214р.

02.06.2015р. видано наказ на примусове виконання даного рішення суду.

Листом №4065 від 13.07.2015р. КЕВ м. Львова звернувся до відповідача з проханням повернути орендоване приміщення у звязку із закінченням терміну дії договору оренди від 01.06.1999р. Крім того, відділ знову попередив ТзОВ «Фермер-Сервіс» про можливість нарахування неустойки на підставі ст. 785 ЦК України за користуванням майном після закінчення терміну дії договору.

Листом №478 від 28.10.2016р. відповідач звернувся до позивача 2 з листом, у якому визнав, що з січня 2015р. по вересень 2015р. займав приміщення, яке було обєктом оренди, сподіваючись, що КЕВ м. Львова погодиться на продовження дії договору; зазначене приміщення не було повернуто орендодавцеві, оскільки жодна із відповідальних осіб з КЕВ м. Львова не зявилася для оформлення відповідного акту приймання-передачі.

Листом №6363 від 25.11.2015р. КЕВ м. Львова звернувся до ТзОВ «Фермер-Сервіс» з повідомленням про те, що 27.11.2015р. комісія КЕВ м. Львова прибуде до м. Камянка-Бузька для приймання орендованого майна за актом приймання-передачі. Додатково просив оплатити заборгованість по неустойці.

21.01.2016р. КЕВ м. Львова надіслав відповідачу претензію про сплату неустойки в розмірі 24 699,28 грн.

22.01.2016р. державним виконавцем складено Акт про те, що ТзОВ «Фермер-Сервіс» звільнено та передано КЕВ м. Львова нежитлове приміщеня площею 23,8 кв.м за адресою: Львівська область, м.Камянка-Бузька, вул.Шевченка, 40.

28.01.2016р. державним виконавцем ВДВС Камянка-Бузького РУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу №914/1305/15 від 02.06.2015р. про зобов'язанння ТзОВ Фермер-сервіс звільнити та передати Квартирно-експлуатаційному відділу м.Львова нежитлове приміщення площею 23,8кв.м. за адресою: Львівська область, м.Камянка-Бузька, вул.Шевченка, 40.

Листом №89 від 25.02.2016р. відповідач надіслав позивачу 2 відповідь на претензію, у якій зазначив, що дійсно займав приміщення, яке було обєктом оренди, сподіваючись, що КЕВ м. Львова погодиться продовжити дію договору оренди; зазначене майно не було повернуто орендодавцеві, оскільки жодна із відповідальних осіб з КЕВ м. Львова не зявилася для оформлення відповідного акту приймання-передачі. У процесі виконавчого провадження відповідач передав спірне приміщення без зволікань, що підтверджується Актом прийому-передачі нерухомого майна. До того ж, сплата неустойки, на думку відповідача, не передбачена умовами договору оренди від 01.06.1999р., тому відсутні підстави для її нарахування.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України).

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ч.1 ст.283 ГК України).

Відповідно до ст.764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Додатковим договором №182-3/2009КЕВ від 31.12.2011 р. сторони продовжили строк дії договору оренди до 30.12.2014 р. Рішенням суду від 19.05.2015р. у справі №914/1305/15 встановлено, що строк дії договору оренди закінчився 30.12.214р.та зобов'язано ТзОВ Фермер-сервіс звільнити та передати Квартирно-експлуатаційному відділу м.Львова нежитлове приміщення площею 23,8кв.м. за адресою: Львівська область, м.Камянка-Бузька, вул.Шевченка, 40.

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ст.785 ЦК України).

Позивач 2 неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути орендоване приміщення після закінчення терміну дії договору та попереджав про можливе нарахування неустойки за невиконання такого обовязку. Однак відповідач до січня 2016р. не повертав орендоване майно. Твердження орендаря, що він не міг повернути майно через незявлення орендодавця не підтверджується жодними доказами. Натомість у своїх листах до КЕВ м. Львова товариство визнавало факт неповернення майна і просило продовжити договірні відносини, на що отримувало постійні відмови. Будь-яких доказів того, що орендодавець ухилявся від прийняття майна з оренди від ТзОВ «Фермер-Сервіс» відповідач не подав, як і не заперечив сам розмір нарахованої йому суми неустойки.

Тому КЕВ м. Львова правомірно нарахувало відповідачу 24 699,28 грн. неустойки за невчасне повернення орендованого майна за період з 01.02.2015р. по 21.01.2016р. При цьому, суд звертає увагу відповідача, що неустойка за невчасне повернення орендованого майна нараховується у силу ст. 785 ЦК України незалежно від того, чи передбачено це у договорі.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його неправомірних дій.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 3, 12, 29, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фермер - Сервіс (адреса: 80400, Львівська обл., м. Камянка-Бузька, вул. Шевченка, 52Д, ідентифікаційний ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (адреса: 79007, м. Львів, вул. Батуринська, 2, ідентифікаційний ) 24 699,28 грн. неустойки та 1 378,00 грн. судового збору.

У судовому засіданні 04.05.2016р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 06.05.2016р.

Суддя Яворський Б.І.