РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016Справа №910/5018/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова"

третя особа, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Грас Савуа Україна"

про стягнення 610, 19 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Шагін О.В.;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" (далі-відповідач) про стягнення суми страхового платежу у розмірі 610, 19 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.04.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи. Зокрема, залучено до участі у справі третьою особою, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Грас Савуа Україна".

13.04.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Розгляд справи відкладався згідно п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, через загальний відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких остання просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу № 910/5018/16 за відсутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Грас Савуа Україна".

Представник відповідача причин неявки не повідомив, однак про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 28.04.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.08.2012 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Нова" (далі - довіритель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грас Савуа Україна" (далі - повірений) укладено договір доручення № В9/01.08.12, умовами якого передбачено, що договір передбачає діяльність повіреного, уповноваженого діяти від імені довірителя щодо консультування, пропонування, роз'яснення потенційним споживачам страхових послуг та проведення роботи, необхідної для укладення, виконання договорів страхування (реалізації страхових полісів) (підготовка, супроводження договорів страхування (страхових полісів), обслуговування договорів страхування (страхових полісів).

Відповідно до п. 3.2. договору, повірений має право приймати страхові платежі по укладеним договорам страхування (реалізованим полісам страхування) на свій поточний рахунок або у власну касу.

Згідно п. 3.3. договору, протягом 2 (двох) робочих днів після отримання страхових платежів повірений зобов'язаний перерахувати ці кошти на поточний рахунок довірителя (витрати по перерахуванню несе повірений) або внести готівкою в касу довірителя.

При перерахуванні сум страхових платежів на рахунок довірителя повірений має право утримувати належну йому агентську винагороду у розмірі зазначеному у додатку № 4 до даного договору, та перерахувати страхові платежі за мінусом утриманої суми агентської винагороди.

Даний договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін та діє протягом одного року. У випадку, якщо жодна із сторін за 20 (двадцять) календарних днів до дати закінчення даного договору письмово не заявила про припинення дії договору або зміну його умов, то строк дії даного договору продовжується до кінця наступного календарного року (п.п. 6.1. та 6.2. договору).

Так, 24.02.2015 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Нова" (далі - страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу № 4806, відповідно до якого, було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованими ТЗ (Сівалка СН 8122) та додатковим обладнанням до них; відшкодуванням страхувальником та/або експлуатантом заподіяної ним шкоди життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок експлуатації застрахованого ТЗ; життям здоров'ям і працездатністю застрахованих осіб.

Пунктом 2 розділу 1 договору визначено порядок і строки внесення загальної суми страхового платежу, а саме частина страхового платежу у розмірі 1 877, 50 грн. за період страхування з 28.03.2015 по 27.06.2015 сплачується до 10.04.2015, частина страхового платежу у сумі 1 877, 50 грн. за період страхування з 28.06.2015 по 27.09.2015 сплачується до 10.07.2015, частина страхового платежу у розмірі 1 877, 50 грн. за період страхування з 28.09.2015 по 27.12.2015 сплачується до 10.10.2015, частина страхового платежу у розмірі 1 877, 50 грн. за період страхування з 28.12.2015 по 27.03.2016 сплачується до 10.01.2016.

Відповідно до п. 12.4.1. договору, у разі дострокового припинення дії договору на вимогу страхувальника страховик повертає йому 65 % від суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням фактичних виплат за цим договором. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору, останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

Згідно п. 12.5. договору, про намір достроково припинити дії договору будь-яка сторона зобов'язана письмово повідомити іншу не пізніше ніж за 30 (тридцять) робочих днів до дати припинення, якщо сторони не дійшли згоди про інше.

Пунктом 13.1. договору визначено, що період дії договору - будь-який із зазначених у розділі 1 договору проміжків часу, протягом якого страховик несе зобов'язання за договором, за умови отримання страховиком (на розрахунковий рахунок ТОВ "Грас Савуа Україна", , п/р 2665 в ПАТ «Креді Агріколь Банк», м. Київ, МФО 300614) від страхувальника сум страхових платежів у терміни, зазначені у розділі 1 договору.

Згідно пункту 3.3. договору доручення № В9/01.08.12 від 01.08.2012, ТОВ "Грас Савуа Україна" зобов'язано протягом (двох) робочих днів після отримання страхових платежів перерахувати ці кошти на поточний рахунок довірителя або внести готівкою в касу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова".

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі виставленого ТОВ "Грас Савуа Україна" рахунку-фактури № 1114 від 25.05.2015 на загальну суму 216 289, 50 грн., позивачем здійснено оплату страхових платежів, в тому числі по договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 4806 від 24.02.2015 на суму 1 877, 50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4065 від 25.05.2015 (копії в матеріалах справи).

Так, листом № 1747/06 від 25.06.2015 позивач повідомив Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова" про припинення дії договору страхування № 4806 від 24.02.2015 згідно умов договору з 26.06.2015, у зв'язку з чим просив повернути суму страхового платежу сплаченого за період, що залишився з дати такого припинення до закінчення дії договору, шляхом сплати їх на розрахунковий рахунок позивача, який отриманий відповідачем 01.07.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Як зазначає позивач, оскільки відповідач 01.07.2015 отримав вимогу та довідався про намір позивача достроково припинити дію договору, з урахуванням пункту 12.5 договору, останній вважається розірваним з 12.08.2015 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач повинен повернути позивачу частину страхового платежу за період з 13.08.2015 по 27.09.2015, тобто за 46 календарних днів, що становить 938, 75 грн., а з урахуванням п. 12.4.1. договору, поверненню підлягає 65 % суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору, що становить 610, 19 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 653 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

При цьому, за приписами ст. 3 Цивільного кодексу України, цивільне законодавство ґрунтується, зокрема, на принципах свободи договору, а також справедливості добросовісності та розумності.

За змістом ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приймаючи до уваги, що договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 4806 від 24.02.2015 передбачено можливість дострокового припинення договору за ініціативою однієї із сторін, враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» скористалось таким правом, договір № 4806 від 24.02.2015 фактично є розірваним з 12.08.2015.

Відповідно до ст. 997 Цивільного кодексу України, договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом. Страхувальник або страховик може відмовитися від договору страхування в інших випадках, встановлених договором. Страхувальник або страховик зобов'язаний повідомити другу сторону про свій намір відмовитися від договору страхування не пізніш як за тридцять днів до припинення договору, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 4 статті 997 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат.

Аналогічні норми закріплені також у статті 28 Закону України «Про страхування», якою передбачено, що дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. Дія договору особистого страхування не може бути припинена страховиком достроково, якщо на це немає згоди страхувальника, який виконує всі умови договору страхування, та якщо інше не передбачено умовами договору та законодавством України. Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено.

Також нормами ст. 28 Закону України «Про страхування» передбачено, що у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

Так, відповідно до п. 12.4.1. договору, у разі дострокового припинення дії договору на вимогу страхувальника страховик повертає йому 65 % від суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням фактичних виплат за цим договором. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору, останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок суми страхового платежу за період, що залишився до припинення дії договору з 13.08.2015 по 27.09.2015 у розмірі 610, 19 грн., та встановив, що останнім вірно визначена сума страхового платежу, що підлягає до стягнення з відповідача на підставі п.12.4.1 розділу 2 договору, а саме у розмірі 610, 19 грн.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач в порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору № 4806 від 24.02.2015, не здійснив повернення 65% суми страхового платежу за період, що залишився до припинення дії договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення страхового платежу у розмірі 610, 19 грн. є обґрунтованими, відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11, ідентифікаційний код - 31241449) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ідентифікаційний код - 35912126) 610 (шістсот десять) грн. 19 коп. - страхового платежу та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 04.05.2016.

Суддя Бондарчук В.В.