ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2016 р. Справа №917/470/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Таір", проспект Відрадний, буд. 95, корп. 1-К, офіс 406, м. Київ, 03126

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", вул. Будька, 47, м. Гадяч, полтавська область, 37300

про стягнення 88155,77 грн.

Суддя Ціленко В. А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 70 000,00 грн. основної заборгованості, 14 487,12 грн. пені, 1 731,78 грн. 3% річних та 1 936,87 грн. інфляційних витрат.

18.04.2016 року за вх. № 708/16 від відповідача надійшла до суду зустрічна позовна заява, за якою Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", м. Гадяч просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Таір", м. Київ 78 000,00 грн. штрафу за порушення терміну поставки товару.

У відповідності до положень ст. 60 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Суд приймає зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом.

Відповідач за первісним позовом наявність боргу визнає. В частині штрафних санкцій вважає їх нарахування правомірним, разом з тим просить суд врахувати порушення договірних зобовязань позивачем та задовольнити зустрічний позов.

Відповідач за зустрічним позовом посилається на вину в несвоєчасній поставці товару самого заявника, так як умовами договору обумовлено її самовивіз покупцем.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Відповідно до умов договору купівлі-продажу № 19 від 26.03.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Таір", м. Київ зобовязалося передати у власність обладнання, а товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", м. Гадяч оплатити його вартість на умовах та у порядку, визначеному договором.

Позивач за первісним позовом посилається на неналежне виконання боржником договірних зобовязань та просить суд стягнути залишок боргу в сумі 70000,00 грн. і нарахування, що складають додаткову відповідальність у примусовому порядку.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Таір", м. Київ також порушило умови договору щодо термінів поставки товару, за що повинне сплатити 78 000,00 грн. штрафу.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються договором купівлі-продажу, відповідно до якого одна сторона передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України). Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, так як одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

На виконання договору купівлі-продажу № 19 від 26.03.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Таір", м. Київ поставило сепаратор ОХ2 С-10 т/год, на суму 260 000,00 грн., що підтверджується специфікацією № 1 від 26.03.2015 року до договору, довіреністю № 711 від 05.05.2015 року, видатковою накладною № РН-0000010 від 06.05.2015 року та не заперечується боржником.

В силу ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Відповідно до п. 3.3 договору купівлі-продажу № 19 від 26.03.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", м. Гадяч зобовязане було сплатити 130000,00 грн. у якості попередньої оплати та 130000,00 грн. у якості остаточного розрахунку протягом 14 календарних днів після отримання товару. Однак відповідач у справі, як покупець свої зобовязання у повному обсязі не виконав, провівши оплату товару частково, в сумі 190 000,00 грн., про що свідчать банківські виписки з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Таір", м. Київ. Залишок боргу склав 70 000,00 грн.

З урахуванням викладених обставин заборгованість є доведеною належними доказами та підлягає стягненню з боржника.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних, що підтверджує правомірність нарахування на суму боргу 1 731,78 грн. 3% річних та 1 936,87 грн. інфляційних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання, ніж неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. У Законі України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" від 22 листопада 1996 року N 543/96-ВР зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобовязань повинен оплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом 6.5 договору купівлі-продажу № 19 від 26.03.2015 року сторони обумовили, що за прострочення оплати поставленого товару покупець сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ від неоплаченої суми, за кожний день прострочення, що підтверджує наявність правових підстав для стягнення з відповідача за первісним позовом 14 487,12 грн. пені.

Заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", м. Гадяч зустрічний позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Таір", м. Київ 78 000,00 грн. штрафу за порушення терміну поставки товару задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися штрафом, що обчислюється від суми неналежно виконаного зобовязання та є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Пунктом 6.3 договору купівлі-продажу № 19 від 26.03.2015 року передбачено, що за порушення терміну поставки товару продавець сплачує покупцеві на його вимогу штраф у розмірі облікової ставки НБУ від вартості непоставленого або недопоставленого товару. Разом з тим, в силу ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України правові наслідки, встановлені договором або законом, настають лише у разі порушення зобовязання, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, що не вбачається з поданого зустрічного позову та не підтверджується наявними матеріалами судової справи.

Як стверджує заявник, 30 березня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", м. Гадяч на виконання умов договору оплатило виставлений продавцем рахунок-фактуру № СФ-000009 від 27.03.2015 року у розмірі 50 % вартості товару. Відповідно до п. 2.7 договору купівлі-продажу № 19 від 26.03.2015 року строк поставки товару становить 14 календарних днів з дня отримання продавцем попередньої оплати згідно п. 3.3.1. договору. Отже кінцевим терміном виконання взятого на себе зобов'язання з поставки товару є 13.04.2015 року. Фактично товар поставлено лише 06.05.2015 року з прострочкою в 22 дні, за які нараховано 78000,00 грн. штрафу. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", м. Гадяч не надало жодного доказу звернення до продавця, у будь-який спосіб (телефонограма щодо необхідності отримання товару, відмовою продавця щодо його передачі при безпосередньому приїзді за товаром) до 06.05.2011 року, коли товар було фактично отримано.

Пунктом 2.1 укладеного договору купівлі-продажу № 19 від 26.03.2015 року визначено, що товар поставляється продавцем на умовах ЕХW (Інкотермс-2010) - самовивіз із складу продавця. Як засвідчують довіреність № 711 від 05.05.2015 року та видаткова накладна № РН-0000010 від 06.05.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", м. Гадяч звернулося за частково оплаченим товаром лише 06.05.2015 року, що виключає вину продавця у прострочці терміну поставки товару, визначеного договором.

Посилання представника заявника зустрічного позову на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Таір", м. Київ, в силу вимог Інкотермс-2010 повинно письмово повідомити покупця про готовність передачі товару в обумовлені строки не можуть бути враховані судом, так як Інкотермс-2010 являє собою міжнародні правила у форматі словника, що забезпечує тлумачення найбільш поширених торгівельних термінів, які не регулюють правила переходу права власності з продавця на покупця та наслідки невиконання сторонами зобовязань по договору купівлі-продажу, враховуючи звільнення сторін від відповідальності, так як такі питання регулюються нормами права.

Судові витрати покладаються на сторони у межах задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" (вул. Будька, 47, м. Гадяч, полтавська область, 37300, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Таір" (проспект Відрадний, буд. 95, корп. 1-К, офіс 406, м. Київ, 03126, ) - 70 000,00 грн. основної заборгованості, 14 487,12 грн. пені, 1 731,78 грн. 3% річних та 1 936,87 грн. інфляційних витрат та 1 378,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У зустрічному позові відмовлено.

Повне рішення складено 10.05.2016 року.

Суддя Ціленко В.А.