ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Рішення

21.04.2016 р. Справа № 907/799/15

За позовом Тячівської міської ради, м. Тячів

до відповідача ОСОБА_1 приватного підприємства „Гранат, м. Тячів

про визнання недійсним та скасування Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,325 га МПП „Гранат для відкриття платної стоянки і речового ринку від 17.06.1994 року,

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Пригара Л.І.

Суддя Васьковський О.В.

Суддя Журавчак Л.С.

представники:

Позивача ОСОБА_2, довіреність № 01-17/368 від 24.05.2013 року

Відповідача ОСОБА_3, довіреність № 271/15 від 22.09.2015 року

СУТЬ СПОРУ: Тячівською міською радою, м. Тячів заявлено позов до відповідача ОСОБА_1 приватного підприємства „Гранат, м. Тячів про визнання недійсним та скасування Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,325 га МПП „Гранат для відкриття платної стоянки і речового ринку від 17.06.1994 року.

Представник позивача просить суд задоволити позов в повному обсязі. Наголошує на тому, що рішенням XIV-ої сесії XXI скликання Тячівської міської ради Закарпатської області від 20.04.1994 року надано дозвіл МПП Гранат обладнати платну автостоянку в районі ресторану Україна, а також організувати на ній речовий ринок міста.

Посилається на те, що на підставі вказаного рішення 17.06.1994 року Тячівською міською радою видано МПП Гранат Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,325 га для відкриття платної автостоянки і речового ринку. Стверджує, що будь-яких інших доказів, які б свідчили про підстави оформлення Державного акту на земельну ділянку, яка зазначена у державному акті у відповідності зі ст. ст. 19, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) відсутні.

Крім того, вказує, що 14.02.1998 року на адресу Тячівської міської ради від директора МПП Гранат п. Богдан М.В. подана заява з проханням про закріплення за МПП Гранат на праві постійного користування земельної ділянки площею 0,26 га, на якій МПП Гранат розмістило платну автостоянку та речовий ринок. Однак, рішенням виконкому Тячівської міської ради № 38 від 26.02.1998 року у задоволенні заяви МПП Гранат було відмовлено та надано у тимчасове користування земельну ділянку площею 0,26 га на умовах оренди строком на 3 роки. В звязку з тим, що МПП Гранат не було укладено відповідного договору оренди земельної ділянки із Тячівською міською радою і по сьогоднішній день, вважає, що відповідач користується даною земельною ділянкою без достатніх правових підстав.

Інформує про те, що за результатами перевірки, проведеної прокуратурою Тячівського району встановлено, що оспорюваний Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видано Тячівським міським головою незаконно, та відповідно внесено до нього завідомо неправдиві відомості про його реєстрацію. Оскільки, МПП Гранат станом на сьогоднішній день не оформило у встановленому законодавством порядку право користування спірною земельною ділянкою згідно рішення виконкому Тячівської міської ради від 26.02.1998 року № 38, то функціонування на спірній земельній ділянці речового ринку є незаконним та суперечить вимогам чинного законодавства України. А тому просить суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право постійного користування землею від 17.06.1994 року серії ЗК 011 № 00036, виданого Тячівською міською радою МПП Гранат, згідно якого останньому надано в постійне користування для відкриття платної автостоянки і речового ринку земельну ділянку площею 0,325 га відповідно до рішення XIV-ої сесії XXI скликання Тячівської міської ради Закарпатської області від 20.04.1994 року.

Представник відповідача проти позову заперечує. Посилається на те, що для надання в постійне користування спірної земельної ділянки було виготовлено відповідні документи по введенню їх в експлуатацію згідно цільового призначення, а саме, експлікацію, ситуаційний план з прив'язуванням до Генерального плану і підписано ОСОБА_4 державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію від 01.06.1994 року, а тому вважає, що МПП Гранат користується земельними ділянками відповідно до спірного Державного акту у чіткій відповідності з вимогами та приписами ст. ст. 123, 125 та 126 Земельного кодексу України.

Наголошує на тому, що твердження позивача про те, що директор МПП Гранат п. Богдан М.В. звертався до Тячівської міської ради із заявою про вирішення питання щодо зміни площі земельної ділянки та правовідносин у лютому 1998 року не відповідає дійсності, оскільки зазначена особа (ОСОБА_5В.) ніколи не був ні керівником МПП Гранат, ні працівником вказаного підприємства. ОСОБА_4 з тим, заяву такого змісту він також підписувати та подавати до Тячівської міської ради не мав змоги, так як на той час перебував за кордоном У Чеській республіці, що підтверджується нотаріально завіреною заявою п. Богдан М.В. та записами у закордонному паспорті.

Крім того, подав заяву в порядку ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України про застосування наслідків спливу позовної давності, у зв'язку з його пропуском позивачем.

Позивач заявою від 01.02.2016 року вказує на поважність причини пропуску міською радою строку позовної давності при звернення до суду із вказаним позовом, посилаючись на судову практику вищих судових інстанцій.

У судовому засіданні 21.04.2016 року заявив усне клопотання про необхідність виклику для надання певних пояснень інженера-землевпорядника ОСОБА_6, так як вважає, що вказана особа може надати суду пояснення щодо прийняття Тячівською міською радою відповідних рішень про передачу відповідачу у користування спірної земельної ділянки, а також щодо виготовлення проекту відведення земельної ділянки, щодо якої виник спір.

Вказане усне клопотання представника відповідача колегією суду відхилено з огляду на те, що зазначені питання встановлені на підставі належних та допустимих доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,

суд встановив:

Згідно Державного акту на право постійного користування землею від 17.06.1994 року серії ЗК 011 № 00036, Тячівською міською радою народних депутатів відповідно до рішення XIV-ої сесії 21-го скликання від 20.04.1994 року надано малому приватному підприємству Гранат у постійне користування 0,325 га землі в межах згідно з планом землекористування для відкриття платної автостоянки і речового ринку, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 16/А.

Як вбачається із матеріалів справи, вищезазначеним рішенням Тячівської міської ради народних депутатів XIV-ої сесії 21-го скликання від 20.04.1994 року вилучено земельну ділянку біля ресторану Україна, відведену під платну автостоянку товариству Автолюбителів; відмінено рішення виконкому № 7 від 21.01.1982 року Про виділення земельної ділянки в м. Тячів для платної стоянки легкового автотранспорту; дозволено МПП Гранат обладнати цілодобову платну автостоянку в районі ресторану Україна, а також організувати на ній речовий ринок міста, у вихідні дні організувати продаж легкових автомобілів; дозволено МПП Гранат організувати платну автостоянку на площі біля поліклініки в м. Тячів; припинено торгівлю промисловими товарами на діючому міському ринку строком з 20.05.1994 року, вважаючи його овочево-продовольчим ринком (том. 1, арк. спр. 145).

Рішенням виконавчого комітету Тячівської міської ради № 38 від 26.02.1998 року Про надання землі у тимчасове користування на умовах оренди площею 0,26 га МПП Гранат, на якій розміщено речовий ринок та платну автостоянку відмовлено МПП Гранат в задоволенні заяви (поданої директором МПП Гранат п. Богдан М.В.) про закріплення землі на право постійного користування площею 0,26 га, на якій розміщено речовий ринок та платну автостоянку. Вказаним рішенням надано МПП Гранат у тимчасове користування на умовах оренди строком на три роки землю площею 0,26 га, на якій розміщено речовий ринок та платну автостоянку по вулиці Леніна біля ресторану Україна в м. Тячів згідно рішення 14-ої сесії 21-го скликання Тячівської міської ради від 20.04.1994 року та зобов'язано директора МПП Гранат укласти угоду на оренду землі з Тячівською міською радою строком на три роки (том 1, арк. спр. 15).

Відповідно до рішення третьої сесії 23-го скликання Тячівської міської ради від 17.09.1998 року затверджено рішення по Земельній реформі, прийняті на засіданнях виконкому строком з лютого по серпень 1998 року, в тому числі і рішення виконавчого комітету Тячівської міської ради № 38 від 26.02.1998 року Про надання землі у тимчасове користування на умовах оренди площею 0,26 га МПП Гранат, на якій розміщено речовий ринок та платну автостоянку (том. 1, арк. спр. 130).

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно статті 7 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що міська рада народних депутатів надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, іншому громадянину, підприємству, установі, організації провадиться лише після вилучення (викупу) цієї ділянки в порядку, передбаченому статтями 31 і 32 цього Кодексу. Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації. Замовниками виконання вказаних робіт є відповідні місцеві Ради народних депутатів, підприємства, установи і організації. Підприємство, установа, організація та громадяни, заінтересовані в одержанні земельних ділянок, звертаються з відповідним клопотанням (громадянин з заявою) до місцевої Ради народних депутатів, яка має право надавати земельні ділянки. У заяві громадянина про надання земельної ділянки вказуються бажані її розмір і місце розташування, мета використання. Відповідна місцева Рада народних депутатів розглядає клопотання (заяву) у строк не більше місяця, дає дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки і одночасно повідомляє про це Раду народних депутатів, на території якої розташована намічувана для відведення земельна ділянка. Проект відведення земельної ділянки погоджується з власником землі або землекористувачем та подається до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка розглядає його у місячний строк і в межах своєї компетенції приймає рішення про надання земель.

Районна (міська) Рада народних депутатів приймає у місячний строк рішення про надання земельної ділянки.

Положеннями частини 1 статті 22 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Вищевказаними нормами Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) визначено правові підстави набуття юридичними особами права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Отже, передумовою передачі в користування земельної ділянки юридичній особі є рішення про надання земельних ділянок органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Як встановлено судом, на підставі рішення XIV-ої сесії сесії 21-го скликання Тячівською міською радою народних депутатів від 20.04.1994 року було вилучено земельну ділянку біля ресторану Україна, відведену під платну автостоянку товариству Автолюбителів, і відповідачу - МПП Гранат 17.06.1994 року було видано Державний акт серії ЗК 011 № 00036 на право постійного користування землею площею 0,325 га для відкриття платної автостоянки і речового ринку. Даний державний акт зареєстрований в книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею за № 16/ОСОБА_4 з тим, як вбачається із оглянутої колегією суду копії Книги записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею, спірний Державний акт зареєстрований за № 36 із зазначенням площі 0,26 га.

Однак, із вищевказаного рішення від 20.04.1994 року вбачається, що МПП Гранат дозволено тільки обладнати цілодобову платну автостоянку в районі ресторану Україна, а також організувати на ній речовий ринок міста та продаж легкових автомобілів; дозволено також організувати платну автостоянку на площі біля поліклініки в м. Тячів. Вказане рішення не містить жодного висновку про надання МПП Гранат у постійне користування земельної ділянки площею 0,325 га.

Будь-яких інших доказів стосовно прийняття Тячівською міською радою рішення про передачу МПП Гранат у постійне користування земельної ділянки площею 0,325 га, як визначено ст. 19 Земельного кодексу України (у редакції 1990 року), суду відповідачем не надано. Крім того, до матеріалів справи долучено копію протоколу 14-ї сесії 21-го скликання Тячівської міської ради народних депутатів від 20.04.1994 року, з якого також не вбачається про вирішення питання про передачу спірної земельної ділянки у постійне користування МПП Гранат.

ОСОБА_4 з тим, суд звертає увагу на те, що станом на сьогоднішній день, існує також рішення виконавчого комітету Тячівської міської ради від 26.02.1998 року за № 38 Про надання землі у тимчасове користування на умовах оренди площею 0,26 га МПП Гранат, на якій розміщено речовий ринок та платну автостоянку, затверджене рішенням третьої сесії 23-го скликання Тячівської міської ради від 17.09.1998 року, відповідно до якого МПП Гранат надано у тимчасове користування на умовах оренди строком на три роки землю площею 0,26 га, на якій розміщено речовий ринок та платну автостоянку по вулиці Леніна біля ресторану Україна в м. Тячів згідно рішення 14-ої сесії 21-го скликання Тячівської міської ради від 20.04.1994 року. Зазначеним рішенням зобов'язано директора МПП Гранат укласти угоду на оренду землі з Тячівською міською радою строком на три роки. Однак, у матеріалах справи відсутні докази щодо укладення даного договору оренди МПП Гранат з позивачем. Натомість, вказане рішення на сьогодні є дійсним, ніким не оскаржене та не скасоване в судовому порядку.

Матеріали справи містять також лист Управління Держгеокадастру у Тячівському районі № 9-708-99.7-1580/2-16 від 05.04.2016 року, яким повідомлено суд про те, що в Управлінні відсутні відомості щодо проекту відведення земельної ділянки в постійне користування МПП Гранат в м. Тячів, вул. Голлоші, б/н.

Посилання відповідача на ОСОБА_4 від 01.06.1994 року державної приймальної комісії щодо прийомки в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту речовий ринок-автостоянка в м. Тячів по вулиці Голлоші Шімона та ОСОБА_4 вибору земельної ділянки до відводу МПП Гранат для платних стоянок і організації речового ринку за рахунок земель Тячівської міської ради від червня 1994 року як на доказ підтвердження передачі у користування спірної земельної ділянки площею 0,325 га судом до уваги не приймається, оскільки зазначені документи не можуть свідчити про факт існування проекту відведення земельної ділянки у постійне користування та індивідуального акту, що став підставою для видачі оспорюваного Державного акту на право постійного користування землею МПП Гранат. Інших доказів щодо наявності у відповідача відповідного проекту відведення земельної ділянки площею 0,325 га у постійне користування МПП Гранат, як визначено ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) суду подано не було.

Отже, виходячи із аналізу змісту положень ст. 19 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) слід дійти висновку про те, що у спірних правовідносинах порушено порядок видачі державного акту на право постійного користування землею, який виявився у відсутності рішення органу місцевого самоврядування про надання конкретної земельної ділянки в постійне користування відповідачу. Оскільки право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування, оспорюваний Державний акт на право постійного користування землею не може бути визнаний таким, що виданий у відповідності до встановлених законом підстав, так як акт не може самостійно втілювати у собі правовстановлюючий акт і право підтверджувальний одноразово.

Крім того, судом взято до уваги обставини, які були виявлені під час перевірки слідчим прокуратури, а саме, встановлено, що ОСОБА_7, будучи Тячівським головою та службовою особою, усвідомлюючи протиправність оформлення вказаного спірного Державного акту на підставі рішення 14-ої сесії 21-го скликання Тячівської міської ради Закарпатської області від 20.04.1994 року, діючи умисно, зловживаючи службовим становищем видав завідомо незаконний акт, в який вніс завідомо неправдиві відомості про його реєстрацію на підставі неправомочного нормативного акту місцевого самоврядування. Проте, в зв'язку із смертю п. Мільович В.М. (голови Тячівської міської ради) в порушенні кримінальної справи відносно п. Мільович В.М. за ознаками злочинів передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України відмовлено.

Таким чином, аргументи відповідача щодо законності видачі МПП Гранат оспорюваного Державного акту на право постійного користування землею площею 0,325 га судом до уваги не приймається, оскільки правомірність вказаного Державного акту в судовому засіданні належними і допустимими доказами не підтверджено, доводи позивача не спростовано.

Щодо поданої заяви відповідача про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності суд констатує наступне.

Приписами ст. 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України встановлюється у три роки.

Частинами 4, 5 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі статті 267 Цивільного кодексу України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

Закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

При цьому визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил статті 261 Цивільного кодексу України.

За загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 Цивільного кодексу України).

З огляду на незаконні дії посадових осіб Тячівської міської ради, під час перевірки прокуратурою Тячівського району матеріалів перевірки по факту зловживання службовим становищем та службового підроблення посадовими особами Тячівської міської ради вчиненого під час оформлення спірного Державного акту, прокурор Тячівського району у серпні 2007 році звернувся до господарського суду Закарпатської області із позовом в інтересах Тячівської міської ради до МПП Гранат про визнання недійсним та скасування Державного акту на право постійного користування землею, про що 07.08.2007 року винесено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі № 2/169. Ухвалою господарського суду від 14.12.2010 року провадження у вказаній справі закрито, у зв'язку з тим, що дана справа підвідомча адміністративному суду.

Згодом з підстав, наведених в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2011 року, адміністративну справу за позовом прокурора Тячівського району в інтересах держави в особі Тячівської міської ради, м. Тячів до ОСОБА_1 приватного підприємства „Гранат, м. Тячів про визнання недійсним Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,325га МПП „Гранат для відкриття платної автостоянки і речового ринку від 17.06.1994 року було передано на розгляд до Тячівського районного суду Закарпатської області згідно вимог ч. 1 ст. 18 КАС України.

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.11.2011 року у справі № 2а-2372/11 позов прокурора задоволено повністю, визнано недійсним та скасовано державний акт на право постійного користування землею від 17.06.1994 року серії ЗК № 00036, виданий Тячівською міською радою МПП Гранат, яка набрала законної сили відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014 року. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.06.2015 року постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.11.2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014 року скасовано та провадження у адміністративній справі закрито, з посиланням на те, що такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства

Враховуючи, що обставини щодо незаконності видачі спірного Державного акту стали відомі прокуратурі, а відтак і позивачу лише у 2007 році, перебіг строку позовної давності розпочався з цього часу. З метою захисту порушених прав, прокурор в інтересах Тячівської міської ради в серпні 2007 року звернувся до суду з позовом про визнання незаконним спірного Державного акту. Справа розглядалася в судах апеляційної та касаційної інстанції і 04.06.2015 року Вищим адміністративним судом України провадження у справі було закрито у зв'язку з непідвідомчістю даного спору адміністративним судам.

З урахуванням позиції, викладеної в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04.06.2015 року, Тячівська міська рада 20.07.2015 року звернулася до господарського суду із позовом до МПП Гранат про визнання недійсним та скасування Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,325 га МПП „Гранат для відкриття платної стоянки і речового ринку від 17.06.1994 року.

Таким чином, з огляду на правові позиції щодо підвідомчості даної категорії справ, викладених Конституційним Судом України в рішенні від 01.04.2010 року N 10-рп/2010, Верховним Судом України (Постанова від 11.11.2014 року у справі № 21-493а14 та від 09.12.2014 року у справі № 21-308а14) та Вищим адміністративним судом України, які є обов'язковими до застосування відповідно до ст. 111-28 ГПК України, перебування на розгляді даної справи з серпня 2007 року по червень 2015 року згідно ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України є поважною причиною пропуску позовної давності, а тому порушене право позивача підлягає захисту.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними, відповідачем не спростовані, оскільки Державний акт на право постійного користування землею від 17.06.1994 року серії ЗК 011 № 00036, яким малому приватному підприємству Гранат надано у постійне користування 0,325 га землі для відкриття платної автостоянки і речового ринку виданий Тячівською міською радою народних депутатів з порушенням вимог Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), а тому підлягає визнанню його недійсним та скасуванню.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 1 218 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82 85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати недійсним та скасувати Державний акт серії ЗК 011 № 00036 від 17.06.1994 року на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,325 га, виданий ОСОБА_1 приватному підприємству „Гранат для відкриття платної стоянки і речового ринку.

3. Стягнути з ОСОБА_1 приватного підприємства „Гранат, м. Тячів, Бардіївська, 27 () на користь Тячівської міської ради, м. Тячів, вул. Шевченка, 2 () суму 1 218 (Одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.04.2016 року

Головуючий суддя Пригара Л.І.

Суддя Васьковський О.В.

Суддя Журавчак Л.С.