КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2016 р. Справа№ 15/81

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Остапенка О.М.

за участю представників:

ліквідатор Державного підприємства «Київський радіозавод» Агафонов Олег Юрійович;

від Управління виконавчої дирекції фонду у місті Києві Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України: Маляренко С.О. (довіреність №17-01 від 01.10.2013);

від товариства з обмеженою відповідальністю «Національна компанія «Укрексперт»: Саітгареєва Л.Б. - генеральний директор;

від приватного підприємства «Лівобережна юридична група»: директор Стоян М.М. (наказ №1 від 01.10.1999);

від Міністерства економічного розвітку і торгівлі України:

Базюнь Ю.О. (довіреність №2432-03/564 від 27.10.2014),

Кропот О.О. (довіреність №2432-03/34 від 22.01.2016);

прокурор Лиховид О.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ліквідатора Державного підприємства «Київський радіозавод» Агафонова Олега Юрійовича

на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.09.2015

у справі №15/81 (суддя Яковенко А.В.)

за заявою Українського акціонерного промислово-інвестиційного банку

до Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа № 15/81 за заявою Українського акціонерного промислово-інвестиційного банку до Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод" (далі - Боржник), провадження у якій порушено ухвалою від 12.07.1996.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у даній справі визнано поточними кредиторами по відношенню до Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод":

- Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України з грошовими вимогами в сумі 3 877 128,17 грн. з віднесенням до другої черги задоволення;

- товариство з обмеженою відповідальністю "Національна компанія "Укрексперт" з грошовими вимогами в сумі 284 011,65 грн., з яких 1 147 грн. віднесено до першої черги задоволення, 282 864,65 грн. - до четвертої черги задоволення;

зобов'язано ліквідатора Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод" арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. внести відповідні відомості до реєстру вимог кредиторів банкрута. Не погоджуючись з винесеною ухвалою, ліквідатор Державного підприємства «Київський радіозавод» Агафонов Олег Юрійович звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та відхилити вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України з та товариства з обмеженою відповідальністю "Національна компанія "Укрексперт" до Боржника.

Скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 58 Конституції України, частини 1 статті 14, частини 1 статті 23, частини 1 статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статей 4, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Від товариства з обмеженою відповідальністю «Національна компанія «Укрексперт» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Представник публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ліквідатор Державного підприємства «Київський радіозавод» Агафонов Олег Юрійович, представник приватного підприємства «Лівобережна юридична група» апеляційну скаргу підтримали; представники Управління виконавчої дирекції фонду у місті Києві Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, товариства з обмеженою відповідальністю «Національна компанія «Укрексперт» висловилися за відхилення апеляційної скарги.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав в частині скасування ухвали в частині визнання вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Національна компанія "Укрексперт", розгляд решти апеляційної скарги залишив на розсуд суду.

Представниками Міністерства економічного розвітку і торгівлі України розгляд скарги залишено на розсуд суду.

Учасників судового процесу належним чином повідомлено про час і місце розгляду скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується наявними матеріалами справи, надіслана до суду 08.11.2012 заява Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) з вимогами до боржника (Том 35 а.с. 10) обґрунтована виникненням у останнього зобов'язань щодо виплати Фонду сум платежів, капіталізованих у зв'язку з ліквідацією страхувальника на підставі пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров'ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 765 від 06.05.2000 (далі Порядок).

Крім того, 21.02.2013 до суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю "Національна компанія "Укрексперт" з грошовими вимогами в сумі 282 864,65 грн. (Том 35 а.с. 62).

Задовольняючи зазначені заяви з грошовими вимогами до Боржника, місцевий господарський суд згідно оскарженої ухвали визнав заявлені вимоги як поточні та виходив з обставин обґрунтованості цих вимог та визнання їх ліквідатором боржника у даній справі.

З висновками місцевого господарського суду повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Провадження у справах про банкрутство регулюється ГПК у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (статті 2, 41, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу , або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з урахуванням встановлених Законом особливостей.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

19.01.2013 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011, яким Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладено в новій редакції.

Згідно пункту 1.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній з 19.01.2013) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Положення Закону, якими врегульовано ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності Законом, якщо на цей момент господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про визнання боржника у даній справі банкрутом була прийнята судом першої інстанції до набрання чинності новою редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи те, що постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у даній справі прийнята 01.10.1997, розгляд справи здійснюється за редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що була чинною до 19.01.2013 (далі - Закон).

Стаття 1 Закону визначає кредитора у справі про банкрутство як фізичну або юридичну особу чи державний орган, вимоги яких щодо грошових зобов'язань до боржника підтверджені у встановленому порядку документами, включені до реєстру вимог кредиторів та визнані судом.

Виходячи зі змісту статті 14 названого закону кредитор, подаючи до господарського суду відповідну заяву, самостійно визначає розмір таких вимог, підтверджує їх відповідними документами. До обов'язків суду при розгляді відповідних заяв входить саме перевірка їх обґрунтованості та наявності документів, що підтверджують відповідні вимоги.

В процедурі банкрутства при розгляді заяви з грошовими вимогами до боржника, господарський суд не вирішує спір по суті, а лише перевіряє обґрунтованість грошових вимог кредиторів.

Тому при розгляді кредиторських вимог суд може в залежності від наявності чи відсутності доказів, що підтверджують заборгованість божника, визнати або відхилити грошові вимоги.

Відповідно до положень статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статей 4-3 названого кодексу судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, підтверджується матеріалами справи і документальними доказами, доданими до кредиторської заяви, вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Національна компанія "Укрексперт" ґрунтуються на рішеннях господарського суду міста Києва у справах №26/354 від 26.07.2007, №26/355 від 26.07.2007, №26/353 від 26.07.2007, №26/352 від 26.07.2007, №37/329 від 24.07.2007, №37/330 від 24.07.2007, №47/153 від 08.08.2007, №47/154 від 08.08.2007, №47/155 від 08.08.2007, №47/156 від 08.08.2007, №13/261 від 30.07.2007, №13/262 від 30.07.2007, №13/263 від 30.07.2007, які набрали законної сили та відповідно до яких присуджено до стягнення з Боржника на користь заявника грошові кошти на загальну суму 282 864,65 грн. Як вбачається зі змісту зазначених рішень суду та визнається ліквідатором Боржника, предметом розгляду у даних справах є вимоги про стягнення плати за послуги з оцінки майна Боржника, які надавались товариством з обмеженою відповідальністю "Національна компанія "Укрексперт" під час ліквідаційної процедури у даній справі.

Оскільки встановлену вищезазначеними рішеннями заборгованість перед товариством з обмеженою відповідальністю "Національна компанія "Укрексперт" не погашено, судом першої інстанції обґрунтовано визнано заявлені ним спів розмірні грошові вимоги з віднесенням їх до четвертої черги задоволення, а також 1 147 грн., що складають судові витрати, з віднесенням їх до першої черги задоволення.

Однак, місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі від 21.09.2015 зазначено про те, що вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Національна компанія "Укрексперт" мають характер поточних, помилково, оскільки після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури поточні вимоги переходять у категорію конкурсних.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України складаються із нарахованих для сплати Боржником капіталізованих платежів для розрахунку з потерпілими, які зазнали трудового каліцтва або професійного захворювання під час перебування у трудових відносинах з Боржником та ґрунтуються на доданому до заяви Фонду розрахунку потреби в капіталізації коштів Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Київський радіозавод" для розрахунку з потерпілими на виробництві станом на 20.09.2012.

В обґрунтування ухвали в частині визнання вимог Фонду суд першої інстанції правильно послався на ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та п. 2 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та вказав, що заявлені Фондом вимоги є вимогами, пов'язаними зі стягненням капіталізованих платежів. З моменту визнання боржника банкрутом платежі, що мають бути виплачені потерпілим в майбутньому, підлягають капіталізації та повинні бути включені до реєстру вимог кредиторів, згідно із приписами ч. 6 ст. 16, ст. 31 Закону, окремою графою.

Однак, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Фонду без дослідження питання щодо правильності розрахунку вимог Фонду.

До того ж, наявність зазначеного розрахунку не позбавляє Фонд обов'язку підтвердити заявлені вимоги належними доказами у справі про банкрутство, а господарський суд - надати цим доказам належну оцінку, розглядаючи заяву по суті.

З матеріалів справи вбачається що, звертаючись із заявою про визнання його вимог, будь-які докази в обґрунтування заявлених вимог Фондом не надавались.

В матеріалах справи відповідні докази відсутні, під час подальшого розгляду справи в суді першої інстанції Фондом надані не були.

Наявність відповідних відомостей за даними обліку Боржника його ліквідатором в суді апеляційної інстанції заперечується.

Під час апеляційного провадження Фондом надано уточнений розрахунок капіталізованих платежів, згідно якого їх розмір зменшено до 2 877 473,04 грн. у зв'язку із смертю потерпілих та припиненням виплат громадянам ОСОБА_9 з 21.04.2013 ОСОБА_10 з 22.02.2015 на підставі відповідних постанов Фонду від 17.02.2014.

Втім, зазначений розрахунок, так само як решта наданих Фондом під час апеляційного провадження матеріалів, не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки не були предметом дослідження в суді першої інстанції, а неможливість їх вчасного подання скаржник не обґрунтував, що є порушенням вимог частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Отже, з урахуванням викладених положень законодавства та встановлених обставин справи, заявлені Фондом вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин, оскаржена ухвала суду від 21.09.2015 підлягає скасуванню в частині визнання вимог Фонду до боржника в сумі 3 877 128,17 грн. з прийняттям нового рішення про відхилення відповідних вимог, а також в частині віднесення грошових вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Національна компанія "Укрексперт" до поточних.

Порушення норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до скасування решти оскарженої ухвали відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Скасувати ухвалу господарського суду господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №15/81 в частині визнання грошових вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до боржника в сумі 3 877 128,17 грн. з віднесенням до другої черги задоволення, в частині віднесення до поточних грошових вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Національна компанія "Укрексперт" та зобов'язання ліквідатора боржника внести відповідні відомості до реєстру вимог кредиторів банкрута.

Вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відхилити.

В іншій частині ухвалу господарського суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №15/81 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Справу повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Л.Л. Гарник

Судді В.О. Пантелієнко

О.М. Остапенко