ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р. Справа № 925/382/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

м. Луцьк

до приватного підприємства Континент-Транс-Черкаси, м. Черкаси про стягнення 22 103 грн. 39 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_2 до приватного підприємства Континент-Транс-Черкаси про стягнення заборгованості, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами на території України від 01 липня 2015 року за №26/05/15 в розмірі 22 103 грн. 39 коп., а саме: 18 000 грн. 00 коп. основний борг, 3 298 грн. 19 коп. пеня, 580 грн. 30 коп. інфляційні втрати та 224 грн. 90 коп. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 15 квітня 2016 року порушено провадження у справі та було призначено розгляд справи на 12 травня 2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Викликаний в судове засідання представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 15 квітня 2016 року було зобовязано відповідача надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 12 травня 2016 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/382/16.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 01 липня 2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (перевізник) та приватним підприємством Континент-Транс-Черкаси (експедитор) було укладено договір про перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами на території України за №26/05/15.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору експедитор доручив, а перевізник зобовязався здійснювати на підставі письмових заявок експедитора перевезення вантажів, заявлених експедитором до перевезення автомобільними транспортними засобами на території України.

Згідно ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно п. 1.2. договору умовами кожного конкретного перевезення вантажу визначаються письмовою заявкою експедитора. Всі заявки складені відповідно до умов цього договору, є невідємними складовими частинами цього договору.

Згідно з розділом 5 договору вартість кожного окремого перевезення погоджується сторонами під час погодження заявки та вказується в заявці, за якою здійснюється таке перевезення. Експедитор сплачує перевізнику вартість перевезення, вказану у заявці, протягом 5 банківських днів з моменту отримання сторонами акту виконаних робіт, рахунку, ТТН. Вартість перевезення сплачується у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок перевізника. Сторони вправі за взаємною згодою змінити строк або передбачати інший порядок розрахунків, вказавши про це в заявці або склавши додаткову угоду до цього договору.

На виконання умов договору сторонами було оформлено договір - заявку №01/07/2015-5 від 01 липня 2015 року щодо перевезення вантажу по маршруту м. Каховка м. Рівне м. Ковель м. Луцьк) (далі заявка №1) та договір заявку №01/07/2015-5 від 01 липня 2015 року (маршрут перевезення смт. Млинів, Рівненська область м. Каховка (далі заявка №2).

Вартість послуг, узгоджена у заявці №1 скала 12 000 грн. 00 коп., а в заявці №2 14 000 грн. 00 коп.. Оплата наданих послуг повинна була здійснюватися протягом 7 -10 банківських днів з моменту отримання оригіналів документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були надані транспортно - експедиційні послуги з перевезення вантажу за вищевказаними маршрутами, що підтверджується товарно транспортними накладними, копії яких містяться в матеріалах справи.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Загальна вартість транспортно - експедиційних послуг складає 26 000 грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ, що підтверджується підписаними сторонами та засвідченими печатками копіями актів здачі прийняття робіт (надання послуг) від 06 липня 2015 року №ОУ-0000380 та від 09 липня 2015 року №ОУ-0000405.

Водночас відповідачем було сплачено лише частину вартості наданих позивачем послуг, зокрема по заявці №1 3 000 грн. 00 коп. та по заявці №2 5 000 грн. 00 коп., загальна сума боргу складає 18 000 грн. 00 коп.

Оскільки відповідачем не було погашено решту суми боргу за надані послуги, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, умовами договорів-заявок передбачено сплату наданих послуг протягом 7-10 банківських днів з моменту отримання оригіналів документів.

На адресу відповідача були направлено пакет оригіналів документів по заявках №1 та №2. Оригінали документів по заявці №1 були отримані відповідачем 13 липня 2015 року, по заявці №2 23 липня 2015 року, що підтверджується копіями повідомлень про вручення поштових відправлень.

Під час розгляду спору відповідач не спростував вищенаведених доводів позивача щодо належного виконання своїх зобовязань з надання послуг.

Таким чином, з урахуванням строків зазначених у заявках, строк оплати по заявці №1 настав 27 липня 2015 року, по заявці №2 06 серпня 2015 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено належними доказами факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору, розрахунку з позивачем за надані послуги в повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином кошти в розмірі 18 000 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

В звязку з тим, що відповідач порушив своє грошове зобовязання, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаної норми закону позивачем заявлено до стягнення 224 грн. 90 коп. 3% річних та інфляційних втрат в розмірі 580 грн. 30 коп. нарахованих за період 01 листопада 2015 року 01 квітня 2016 року.

Здійснивши перевірку правильності нарахування 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.2.1. судом встановлено, що розрахунок 3% річних та інфляційних здійснено позивачем в меншому розмірі, однак позивач самостійно визначив суму заявлених до стягнення річних та інфляційних, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Пунктом 6.2.3. договору передбачено, що в разі несвоєчасної оплати вартості перевезення експедитор сплачує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на час прострочення, від простроченої суми за кожен повний день прострочення.

Позивачем на підставі п. 6.2.3. договору заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 298 грн. 19 коп. пені нарахованої за період з 01 листопада 2015 року 01 квітня 2016 року.

Слід зазначити, що позивачем при нарахуванні пені порушено вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому судом враховано, що п. 6.2.3. договору не містив умови нарахування пені понад строки, що встановлені ч. 6 ст. 232 ГК України.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, розмір пені нарахований за період з 01 листопада 2015 року (дата вказана позивачем) по 27 січня 2016 року (дата визначена з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України та п. 6.2.3. договору) на суму боргу 9 000 грн. 00 коп. згідно заявки №1 складає 954 грн. 74 коп., розмір пені нарахований на суму боргу 9 000 грн. 0 коп. згідно заявки №2 за період з 01 листопада 2015 року по 06 лютого 2016 року (дата визначена з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України та п. 6.2.3. договору) складає 1 062 грн. 97 коп.

В звязку з чим з відповідача підлягає стягненню 2 017 грн. 71 коп. пені, в решті вимог про стягнення пені в розмірі 1 280 грн. 48 коп. слід відмовити, у звязку з безпідставним нарахуванням.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 49, ст. ст. 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства Континент-Транс-Черкаси, вул. Смілянська, 44/1, м. Черкаси, ідентифікаційний код 37787082, р/р3687 в ПУАТ Фодобанк м. Київ, МФО 300175 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, вул. Сагайдачного,20/39, м. Луцьк, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, р/р №3537 філія Волинське обласне управління АТ Ощадбанк в м. Луцьк, МФО 303398 18 000 грн. 00 коп. боргу, 580 грн. 30 коп. інфляційних втрат, 224 грн. 90 коп. 3% річних, 2 017 грн. 71 коп. пені та 1 298 грн. 21 коп. витрат на сплату судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 13 травня 2016 року.

Суддя А.В.Васянович