УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28.04.2016Справа № 910/111/16

Суддя Грєхова О.А., розглянувши

позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Компанії Айс Термінал Лімітед (ICE TERMINAL LIMITED)

у справі №910/111/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІАФУД ГРУП"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна група морепродуктів"

про стягнення 38422138,84 дол. США та 36957113,25 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІАФУД ГРУП"

до 1.Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна група морепродуктів"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Айс Термінал"

4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Айс Логістик"

про визнання поруки припиненою

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІАФУД ГРУП" заборгованості за кредитними договорами №151310К15 від 28.07.2010, №151310К24 від 12.11.2010, №151314К1 від 10.02.2014 в загальному розмірі 38422138,84 дол. США та 36957113,25 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2016 позовну заяву повернуто без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2016 скасовано, матеріали справи №910/111/16 повернуто Господарському суду міста Києва для розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 порушено провадження у справі №910/111/16 та призначено до розгляду на 21.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 розгляд справи №910/111/16 відкладено на 11.04.2016.

08.04.2016 до відділу діловодства Господарського суду м. Києва відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "СІАФУД ГРУП", на підставі ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, подано зустрічну позовну заяву про визнання поруки, встановленої договором поруки №151310Р15 від 28.07.2010, припиненою.

08.04.2016 через канцелярію суду позивачем та відповідачем подані документи на виконання вимог суду, а також клопотання про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна група морепродуктів".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 розгляд справи №910/111/16 відкладено на 18.04.2016 та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна група морепродуктів".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2016 прийнято до сумісного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СІАФУД ГРУП".

12.04.2016 до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Компанії Айс Термінал Лімітед (ICE TERMINAL LIMITED) з вимогою про визнання недійсним договору поруки №15130Р15 від 28.07.2010.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Компанії Айс Термінал Лімітед (ICE TERMINAL LIMITED) повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 розгляд справи відкладено на 29.04.2016 та залучено до участі у розгляді справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна група морепродуктів" (01021, м.Київ, вул.Кловський узвіз, буд.11), Товариство з обмеженою відповідальністю "Айс Термінал" (07442, Київська обл., Броварський район, смт.Велика Димерка, вул.Броварська, буд.152), Товариство з обмеженою відповідальністю "Айс Логістик" (04074, м.Київ, вул.Вишгородська, буд.28/1) до участі у розгляді справи у якості відповідачів 2, 3, 4 за зустрічним позовом.

26.04.2016 до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Компанії Айс Термінал Лімітед (ICE TERMINAL LIMITED) з вимогою про визнання недійсним договору поруки №15130Р15 від 28.07.2010.

За приписами ст.26 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу господарський суд виносить ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача.

Згідно із п.1.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вступ у справу третьої особи, яка має самостійні вимоги на предмет спору, можливий тільки на підставі її позовної заяви, що повинна відповідати вимогам статей 54 - 57 Господарського процесуального кодексу України, а не за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду (стаття 26 Господарського процесуального кодексу України). Питання про прийняття такої заяви, відмову в її прийнятті або про її повернення вирішується на загальних підставах згідно зі статтями 61 - 63 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши позовну заяву Компанії Айс Термінал Лімітед (ICE TERMINAL LIMITED) та додані до неї документи, господарським судом встановлено наступне:

Пунктом 4 ч. 1 ст. 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Згідно з ч. 2 ст. 36 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затверджений Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55), відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис".

Отже, копії документів засвідчуються шляхом проставлення печатки підприємства на кожній сторінці документа, або на зворотній сторінці прошитої копії документа, напису "Згідно з оригіналом" та назви посади, особистого підпису особи, що має відповідні повноваження та засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії.

Проте додані до позовної заяви копії документів не відповідають зазначеним вище вимогам, а тому не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

За приписами ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку від 05.03.2009 року № 270 розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачам копій позовної заяви та доданих до неї документів є описи вкладень в поштовий конверт та документи, що підтверджують надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою від 26.03.2015р. Вищого господарського суду України по справі №904/8482/14.

Відповідно до п. 1.3. Порядку пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 р. №211, календарний штемпель - спеціальний штамп (печатка), призначений для погашення поштових марок на поштових відправленнях, оформлення поштових відправлень, розрахункових квитанцій, касових документів та іншої виробничої документації; касовий чек - чек, що друкується реєстратором розрахункових операцій, який підтверджує факт надання послуги.

Згідно з п. 3.2.1.2. Порядку пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 р. №211, при прийманні листа (бандеролі) з оголошеною цінністю з описом вкладення працівник зв'язку звіряє вкладення з описом, а також перевіряє відповідність місця призначення, найменування адресата та суми оголошеної цінності, зазначених на відправленні та примірнику опису, розписується на ньому і проставляє відбиток календарного штемпеля.

Однак, як вбачається з доданих до позовної заяви документів, Компанією Айс Термінал Лімітед (ICE TERMINAL LIMITED) не подано доказів того, що позовну заяву та додані до неї документи були направлені на адреси відповідачів 3, 4 за зустрічним позовом, зокрема не подано оригіналів фіскальних чеків та описів вкладення, що є порушенням вимог статей 56 та 57 ГПК України.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 ГПК України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідачі позбавляються можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

При цьому, п.4 ч.1 ст.65 Господарського процесуального кодексу України надає можливість судді витребувати від сторін лише ті документи, які можуть бути необхідні саме для вирішення спору.

Документи, що підтверджують надсилання учасникам процесу копій позовної заяви з усіма додатками безпосередньо не пов'язані з розглядом спору та забезпеченням його правильного і своєчасного вирішення.

Як зазначено у ст.38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому, суд у разі порушення позивачем ст.57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги ст.63 зазначеного Кодексу України.

Разом з тим, судом враховано правову позицію, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові від 25.06.2015р. Вищого господарського суду України по справі №910/4312/15-г.

Приймаючи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст.ст. 54, 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд приходить до висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до п.п3, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст.26, п. 3, 6 ч. 1 ст. 63, ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя Грєхова О.А.