ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.05.2016 Справа № 920/1181/15
за позовом: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства "Єлисей",

с. Мефедівка Середино - Будського району Сумської області

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю

"Обрій", с. Мефедівка Середино - Будського району Сумської області

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національний банк України, м. Київ

про звернення стягнення на предмет застави,

Суддя Ю.О. Зражевський

Представники сторін:

від позивача: Суворов С.В., довіреність від 22.04.2016

від відповідача: не з'явився

від третьої особи -1: не з'явився

від третьої особи- 2: не з'явився

При секретарі судового засідання Г.В. Завалій

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій" перед Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" за кредитним договором № ВКЛ-2016568/1 від 10.06.2013 розмір якої станом на 07.04.2015 становить 2 363050,81 доларів США, яка складається з простроченої суми заборгованості за кредитом 2028035,93 дол. США (47552402,89 грн.), суми заборгованості за простроченими відсотками - 335014,88 дол. США (7855266,42 грн.), а також пені за несвоєчасне повернення кредиту - 6511422,18 грн.) та пені за несвоєчасне повернення процентів 970482,46 грн., звернути стягнення на предмет застави за Договором застави майбутнього урожаю № НКЛ-2016865/S-16, а саме: майбутній урожай кукурудзи в кількості не менше 3216,88 т. з врожайністю 8т/га., що належить Селянському (фермерському) господарству "Єлисей" на праві власності. Встановити спосіб реалізації предмету застави - шляхом продажу через прилюдні торги, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час здійснення виконавчого провадження.

У письмових поясненнях № 18 від 20.04.2016 відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що господарським судом міста Києва прийнято рішення у справі № 910/23599/15, яким визнано припиненим забезпечене заставою основне зобов'язання позичальника перед позивачем по Договору кредитної лінії від 10.06.2013 № ВКЛ-2016865/1 внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог сторін у справі № 910/23599/15

Від позивача до господарського суду 28.04.2016 надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування даного клопотання позивач посилається на те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 прийнято рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 05.10.2015 в банку розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора банку Кадирову Владиславу Володимировичу. Позивач у клопотання зазначає що, оскільки на даний момент тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку є Фонд, рішення у даній рішення справи може вплинути на права та обов'язки останнього.

Крім того, 28.04.2016 від позивача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду Київським апеляційним господарським судом апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 по справі № 910/23599/15.

В обґрунтування даного клопотання відповідач посилається на те, ще рішення, прийняте Київським апеляційним господарським судом при перегляді рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі №910/23599/15 може вплинути на рішення господарського суду Сумської області у справі № 910/1181/15.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримував вищезазначені клопотання позивача.

Представник відповідача у судове засідання 04.05.2016 не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, письмових обґрунтувань своїх позицій по справі до суду не надали, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином шляхом надсилання ухвал суду за адресами юридичних осіб, у відповідності до ЄДРПОУ.

29.04.2016 від третьої особи-2 - Національного банку України надійшла заява про відкладення розгляду справи посилаючись на неможливість надати письмові пояснення відносно заявлених позовних внаслідок того, що станом на 29.04.2016 НБУ не отримав від позивача копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є необґрунтованим, з огляду на те, що даний Фонд фактично є позивачем у даній справі, про що йдеться як у самому позові, так і підтверджується доданими до нього матеріалами, зокрема, копіями постанови НБ України № 150 від 02.03.2015, рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08.04.2015, копією наказу № 1 від 03.03.2015 та довіреностями, виданими ПАТ «Дельта Банк в особі уповноваженої особи Фонду з правом представляти інтереси останнього), тому господарський суд відхиляє дане клопотання позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Беручи до уваги те, що розгляд справи № 920/1181/15 уже зупинявся до набрання законної сили рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 910/23599/15, на яке посилається позивач у клопотання про зупинення, враховуючи те, що станом на дату розгляду справи № 920/1181/15 рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 910/23599/15 набрало законної сили, і в матеріалах справи відсутні докази прийняття до розгляду апеляційною інстанцією апеляційної скарги по справі № 910/23599/15, враховуючи те, що справа №920/1181/15 розглядається ще з 28.07.2015 (дата винесення ухвали порушення провадження у справі), та враховуючи вимоги, передбачені частиною 3 ст. 22 Господарського кодексу України, відповідно до яких сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємоповагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, а також положення ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, яким визначено строк вирішення спору, господарський суд приходить до висновку про те, що клопотання позивача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

З наведених вище підстав, зокрема, спливу терміну розгляду даної справи, не підлягає задоволенню і заява третьої особи - Національного банку України про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2013 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - банк/кредитор) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Обрій» (далі - позичальник) був укладений Договір кредитної лінії № ВКЛ-2016865/1, за умовами якого кредитор зобов'язується надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

В подальшому, до даного договору були укладені Додаткові договори № 1 від 14.006.2013, № 2 від 28.08..2013, № 3 від 12.09.2014, № 4 від 30.12.2013, № 5 від 24.01.2014, № 6 від 09.09.2014, № 7 від 06.11.2014.

Пунктом 1.1.1 Договору встановлено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (Траншами) на умовах визначених у цьому Договорі в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 2029000,00 дол. США зі сплатою за користування кредитом у розмірі : 25% річних за користування кредитом, (траншем), наданим у гривні, 14% річних за користування кредитом (траншем), наданим у доларах США та кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 27.02.2017 року включно.

Відповідно до п.2.7 Договору сплата процентів за користування кредитом (Траншем) здійснюється у валюті кредиту щомісячно, не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок АТ «Дельта Банк».

Позивач у позовній заяві зазначає, що свої зобов'язання по договору виконав належним чином, надав позичальнику - СТОВ «Обрій» кредит у розмірі 2029000,00 дол. США, що підтверджується меморіальними ордерами, копії яких знаходяться у матеріалах справи.

Відповідно до п.4.1 Договору у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим Договором, позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що позичальник порушив умови користування кредитом по Договору № ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013, у зв'язку з чим за останнім станом на 07.04.2015 утворилась заборгованість у розмірі 2363050,81дол. США, яка складається з простроченої суми заборгованості за кредитом у розмірі 2028035,93 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.04.2015 еквівалентно - 47552402,89 грн., суми заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 335014,88 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.04.2015 еквівалентно 7855266,42 грн., а також пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 6511422,18 грн. та пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 970482,46 грн.

Детальний розрахунок заборгованості СТОВ «Обрій» по Договору кредитної лінії № ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013 позивач додав до позовної заяви.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог,що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 1054 вищезазначеного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1. ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 5.3 Договору сторони домовились, що невиконання або неналежне виконання (прострочення виконання тощо) позичальником будь-якого свого зобов'язання за цим Договором, за будь-якими іншими договорами, що укладені з позичальником та кредитором є подіями, при настанні яких припиняється кредитування кредитором позичальника, а позичальник здійснює дострокове повернення отриманого кредиту, сплачує кредитору проценти за користування кредитом, комісії та можливі штрафні санкції.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать про те, що в забезпечення виконання Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Обрій» зобов'язань перед ПАТ «Дельта Банк» по Договору кредитної лінії №ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013 між Публічним Акціонерним товариством «Дельта Банк» (позивачем/заставодержателем) та Селянським (фермерським) господарством «Єлисей» (відповідачем/заставодавцем) був укладений Договір застави майбутнього урожаю №НКЛ-2016865/S-16 від 06.11.2014, за умовами якого заставодавець передає заставодержателю у заставу майно, яке стане власністю заставодавця після укладення цього договору: майбутній урожай (збір урожаю у 2014 році) кукурудзи в кількості не менше 3 216,88 т з врожайністю 8т/га за ціною 1300,00 грн. за 1 т, який буде вирощений на полях (земельних ділянках) загальною площею 402,11 га, що підтверджується Реєстром земельних ділянок б/н від 06.11.2014.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов Договору кредитної лінії по сплаті щомісячних платежів у розмірі, визначеному у Договорі, позивачем на адресу позичальника та на адресу заставодавця надсилались претензії

№ 2/39-17/12732 від 07.11.2014 з вимогою погасити існуючу перед ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по Договору кредитної лінії №ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013.

Проте, як зазначає позивач у позові, дані вимоги були залишені без відповіді та без задоволення як позичальником, так і поручителем по Договору застави.

Договором застави за взаємною згодою сторін встановлено, що заставна вартість предмету застави становить 615582,70 грн. Набуття права власності заставодавцем на предмет застави в майбутньому підтверджується Довідкою-розрахунком майбутнього урожаю, якій очікується до збору у 2014 році № 1 від 31.10.2014 (п. 1.2 та п.1.3 Договору застави).

Відповідно до п 2.3. договору застави, заставодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмета застави у випадку, якщо кредит, проценти, комісійна винагорода, штрафні санкції, які були забезпечені заставою не будуть сплачені у строк, передбачений кредитним договором або достроково у випадку порушення заставодавцем умов цього договору та/або позичальником кредитного договору, а також у випадках, передбачених ст.. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов Договору кредитної лінії № ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013 зі сплати кредиту, відсотків за користування кредитом, в тому числі прострочених, пені за несвоєчасне повернення кредиту та пені за несвоєчасне повернення процентів, які разом станом на 07.04.2015 складають 2363050,81 дол. США, у позивача виникло право в рахунок часткового погашення даної заборгованості на звернення стягнення на предмет застави за Договором застави майбутнього урожаю № НКЛ02016865/s-16.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачене договором застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Статтею 589 Цивільного кодексу України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

З огляду на вищезазначені положення, звернення стягнення на предмет застави є способом захисту порушеного права кредитора, однак, завжди похідним від основного - про стягнення боргу за основним зобов'язанням, виконання якого, власне, і забезпечує.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2. ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

У письмових поясненнях відповідач зазначає, що рішенням господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 910/23599/15 зобов'язання позичальника - СТОВ «Обрій» перед ПАТ «Дельта Банк» по Договору кредитної лінії №ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013 визнано припиненими.

Рішення господарського суду міста Києва станом на 04.05.2016 набрало законної сили.

Відповідно до ч.3 ст. 35. Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Отже, зазначеною постановою визначено, що преюдиціальне значення надається саме обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту набуття у останнього права на звернення стягнення на предмет застави внаслідок визнання рішенням господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 910/23599/15 припиненим забезпечене заставою основне зобов'язання по Договору кредитної лінії № ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013, у зв'язку з зарахуванням однорідних вимог сторін у справі № 910/23599/15.

За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за Договором кредитної лінії № ВКЛ-2016865/1 від 10.06.2013 у розмірі 2363050,81 дол. США шляхом звернення стягнення на предмет застави за Договором застави майбутнього урожаю №НКЛ-2016/S-16 та встановлення способу його реалізації через прилюдні торги, є неправомірними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Відповідно до ч.1 п. 22. ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції до 01.09.2015) уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складене 06.05.2016.

Суддя Ю.О. Зражевський