ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2016 р.Справа № 922/1073/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями "Страхова компанія "Колоннейд Україна"
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків
про стягнення 14830,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, довіреність № 805 від 15.05.2015 року;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Сервіс Моторс" про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 14830,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 07.12.2012 року по вул. Новгородська у м. Харкові, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм транспортного засобу Chery S11 QQ, д.р.н. АХ9072ВІ, ОСОБА_3, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки "Renault Logan", д.р.н. АА6855МК, під керуванням ОСОБА_4.

У подальшому, позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховиком) та власником автомобіля "Renault Logan", д.р.н. АА6855МК - ТОВ "АТП Лізинг"(страхувальником) договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № CAS0017746 від 24.10.2012 року, виплатив власнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування в розмірі 14830,00 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника Chery S11 QQ, д.р.н. АХ9072ВІ, була застрахована відповідачем - Товариством з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" на підставі договору (полісу) № АВ/5126535, позивач, на підставі положень ст.ст. 993, 1187 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача суму виплаченого ним страхового відшкодування в розмірі 14830,00 грн.

27 квітня 2016 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив із запереченнями та заявою про застосування позовної давності за вх. № 14373. Надані документи долучені судом до матеріалів справи.

В призначене судове засідання представник позивача не з'явився.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов за вх. № 14373, та зазначив, що позивач звернувся із позовом в порядку суброгації (заміна кредитора у зобов'язанні), а отже, строк позовної давності за позовними вимогами сплинув, в зв'язку з чим у позові слід відмовити.

З огляду на неявку представника позивача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 24.10.2012 року між Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" (страховиком) та власником автомобіля "Renault Logan", д.р.н. АА6855МК - ТОВ "АТП Лізинг" (страхувальником) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №CAS0017746, за умовами якого застраховано автомобіль марки "Renault Logan", д.р.н. АА6855МК, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

В подальшому, 29.12.2015 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів № 18-12/15 від 18.12.2015 року, була здійснена державна реєстрація змін найменування Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна".

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №38/3251, 07 грудня 2012 року на вул. Новгородська у м.Харкові, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "Renault Logan", д.р.н. АА6855МК, під керуванням водія ОСОБА_4 та Chery S11 QQ, д.р.н. АХ9072ВІ, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого пошкоджено зазначені транспортні засоби.

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок недотримання правил дорожнього руху водієм Chery S11 QQ, д.р.н. АХ9072ВІ, ОСОБА_3.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.01.2013 року по справі 3/638/193/2013, ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні вказаної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №CAS0017746 від 24.10.2012 року, на підставі страхового акту № НОМЕР_1 від 18.06.2013 року визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 17830,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 000024114 від 21.06.2013 року.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі Звіту № 806-12-12 від 18.12.2012 року, рахунку-фактури № 806-12-12 від 19.12.2012 року та акту виконаних робіт № 806-12-12 від 19.12.2012 року.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника Chery S11 QQ, д.р.н. АХ9072ВІ, була застрахована відповідачем - Товариством з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" на підставі договору (полісу) №АВ/5126535, а одже відповідач є особою, на яку за полісом № АВ/5126535 покладено обов'язок з відшкодування шкоди під час експлуатації транспортного засобу Chery S11 QQ, д.р.н. АХ9072ВІ.

16 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою № R.L14295 про відшкодування в порядку регресу виплаченого ним страхового відшкодування, однак зазначена вимога відповідачем залишена без задоволення, про що свідчить лист № 773 від 06.05.2013 року.

Відповідно до ч.2 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Такий випадок встановлено статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України «Про страхування», згідно із якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За цими нормами страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні, набуває право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги починає спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача.

Отже, фактично у такому випадку відбувається суброгація, тобто лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання.

Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України у постанові від 23.09.2015 по справі №3-303гс15 та Вищий господарський суд України у постанові від 29.05.2015 по справі №910/22731/14.

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, тобто, страховик виступає замість страхувальника.

Під час розгляду справи відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності до вимог позивача, посилаючись на те, що ДТП мало місце 07.12.2012 року.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За приписами п.2.2 Постанови №10 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За висновками суду, невиплата позивачу, як особі, яка у відповідності до положень договору №CAS0017746 від 24.10.2012 року здійснила оплату страхового відшкодування, розміру фактичних витрат, свідчить про наявність порушеного права Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна".

Як вказувалось вище, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набуває право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги починає спливати у момент заподіяння шкоди. При цьому, у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до винної особи із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до ст.262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Як було встановлено судом, у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи (осіб), відповідальної за завдані збитки. Однак, строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, саме з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди у потерпілої особи (страхувальник, а після виплати страхового відшкодування - страховик) виникло право подати позов до суду.

Наразі, господарський суд зазначає, що твердження позивача про те, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна" звернулось до суду з позовом в порядку регресу (строк позовної давності якого повинен розраховуватись від дня виконання основного зобов'язання) є необґрунтованим.

За суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування, а правовою підставою її застосування є ст.993 Цивільного кодексу України і ст.27 Закону України «Про страхування».

Як вже зазначалось вище, згідно зі ст.262 Цивільного кодексу України зміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто, у даному випадку перебіг позовної давності починається з моменту настання страхового випадку - дорожньо-траспортної пригоди, яка сталась 07.12.2012 року.

Як вбачається з відтиску штемпелю на поштовому конверті, позивачем позовна заява була направлена до суду лише 30.03.2016 року, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Згідно з п.п.3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладені обставини та вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити у зв'язку з пропуском позивачем позовної давності.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На наслідками розгляду даної справи витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.27 Закону України «Про страхування», ст. 256, 257, 262, 267, 512, 993 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 10.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_5

справа № 922/1073/16