ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р.Справа № 922/819/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Шляхове ремонтно-будівельне управління № 33", м. Харків
про стягнення 6 278,03 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №620 від 01.02.2016 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" (позивач) звернулося до Публічного акціонерного товариства "Шляхове ремонтно-будівельне управління № 33" (відповідача) про стягнення основного боргу в розмірі 3 489,43 грн., 3% річних в розмірі 205,35 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 583,25 грн. за договором №03П-ПРФ171-2014Д на постачання природного газу за регульованим тарифом (промисловим та комунально-побутовим споживачам), укладеним між сторонами 03.02.2014 р. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судові засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, витребуваних судом документів до суду не подав.

Враховуючи те, що судом вжито всіх передбачених законом заходів для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

03.02.2014 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) був укладений договір на постачання природного газу за регульованим тарифом (промисловим та комунально-побутовим споживачам) № 03П-ПРФ-171 -2014Д (далі - договір).

Відповідно до предмету договору постачальник зобов'язався поставити природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов'язався оплатити постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.6 договору послуги з постачання документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п. 2.9. договору).

Відповідно до п. 4.6. договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом місяця, в якому здійснюється постачання природного газу згідно з додатком 2.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У разі переплати за фактично спожитий природний газ сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.

У разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому договором порядку.

За умовами 4.7 договору оплата вартості послуг з постачання газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договору позивач у лютому 2014 р. поставив відповідачеві, а відповідач прийняв природний газ у розмірі 0,900 тис.куб.м на суму 3 489,43 грн., що підтверджується підписаним уповноваженими представниками сторін і скріпленим їх печатками актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 р. (а.с. 18).

Відповідач природний газ на загальну суму 3489,43 грн. прийняв, але його вартість не оплатив.

При цьому відповідач у судові засідання жодного разу не з'явився, належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог та на підтвердження сплати боргу або відсутності обов'язку щодо сплати заборгованості у заявленому позивачем розмірі до суду не надав.

Таким чином судом встановлено, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість за договором №03П-ПРФ171-2014Д на постачання природного газу за регульованим тарифом (промисловим та комунально-побутовим споживачам) в розмірі 3 489,43 грн.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві, товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. Договір укладається на розсуд сторін.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

В силу ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини, норми закону і на те, що суму заборгованості відповідачем не спростовано і не погашено, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором №03П-ПРФ171-2014Д на постачання природного газу за регульованим тарифом (промисловим та комунально-побутовим споживачам) від 03.02.2014 р. в розмірі 3 489,43 грн. обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами і такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 205,35 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 583,25 грн., суд встановив таке.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних в розмірі 205,35 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2 583,25 грн., суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі (в розмірі 1 378,00 грн.).

На підставі викладеного, керуючись статтею 193, 265 Господарського кодексу України, статтями 6, 11, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 4-3, 12, 32-34, 43, 44, 75, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Шляхове ремонтно-будівельне управління № 33" (61009, м. Харків, вул. Железнякова, 235, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, , р/р № НОМЕР_1 в АБ "Клірінговий дім" м. Київ, МФО 300647) основний борг в розмірі 3 489,43 грн., 3% річних в розмірі 205,35 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 583,25 грн. та судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_2