РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016Справа №910/3871/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008"

про стягнення 113 449, 24 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Лапій А.В.

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості 113 449, 24 грн., у тому числі: заборгованість за виконані роботи - 87 236, 40 грн., пеня - 22 112, 63 грн., інфляційні втрати - 2 415, 23 грн., три проценти річних - 1 684, 98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язань за договором підряду № ПЗ/БМЕУ1-135486/НЮ від 01.03.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04.04.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У судовому засіданні 04.04.2016 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав письмові пояснення, у яких зазначив, що загальна сума виконаних позивачем будівельних робіт відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) та акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2) складає 72 697, 00 грн. без урахування податку на додану вартість (ПДВ). Всього вартість будівельних робіт по будові з урахуванням ПДВ становить - 87 236, 40 грн.

Розгляд справи відкладався згідно п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Суд відзначає, що відповідач двічі повідомлявся ухвалами суду про дату, час та місце розгляду даної судової справи, проте відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання своїх представників не направив, заявлені позовні вимоги не заперечив.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

З наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вбачається, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" є: 01001, м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 24 А.

Ухвали Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 та від 04.04.2016 судом направлено на зазначену у витязі адресу відповідача, проте до суду повернувся конверт з ухвалою суду від 09.03.2016 з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання», при цьому, поштове повідомлення про вручення або конверт з ухвалою суду від 04.04.2016 до суду не повернулися.

Так, відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 28.04.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.03.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" (далі - замовник) та Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» (далі - підрядник) укладено договір підряду № ПЗ/БМЕУ1-135486/НЮ, умовами якого передбачено, що підрядник зобов'язується виконати роботи з влаштування свердловини на станції Видубичі, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до розділу 2 договору, початок робіт - березень 2013 р.

Підрядник розпочинає роботи після виконання замовником зобов'язань по передачі усіх необхідних вихідних даних, дозвільних документів та здійснення передоплати згідно п. 4.1. даного договору.

Завершення робіт - квітень 2013 р. (п. 2.2. договору).

Роботи вважаються остаточно завершеними після підписання сторонами актів здачі-приймання робіт (п. 2.5. договору).

Згідно п. 3.1. договору, вартість робіт за цим договором становить 88 329, 00 грн., крім того ПДВ 20 % - 17 666, 00 грн., разом з ПДВ - 105 995, 00 грн. згідно кошторису, що є невід'ємною частиною договору.

Підрядник забезпечує виконання робіт необхідним устаткуванням, а також придбаними матеріалами в узгодженні із замовником строки (п. 3.2. договору).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що перед початком робіт замовник перераховує підряднику авансовий платіж у розмірі 30 % - 25 438, 80 грн., крім того ПДВ 20 % - 6 359, 70 грн., разом з ПДВ - 31 798, 50 грн.

Умовами п.п. 4.2 та 4.3. договору визначено, що підрядник надає замовнику форми КБ-2в, КБ-3 акти виконаних підрядних робіт та довідку про вартість виконаних підрядних робіт до 30 числа звітного місяця.

Оплата попередньо узгодженої із замовником вартості робіт проводиться замовником за фактично виконані роботи, але не більше узгодженої вартості, які відображені у формах КБ-2в, КБ-3 протягом 5 банківських днів після підписання сторонами актів приймання-здачі робіт.

У відповідності до п. 4.4. договору, остаточні розрахунки здійснюються на протязі 10 банківських днів, після підписання останнього акту приймання-здачі робіт.

Замовник зобов'язаний своєчасно оплачувати роботи, виконані підрядником, відповідно до підписаних актів прийому-передачі по окремим узгодженим видам робіт (п. 5.2.4. договору).

Згідно п. 7.3. договору, у випадку прострочення терміну оплати платежів (за винятком утримання сум на час усунення підрядником виявлених недоліків), замовник зобов'язується сплатити підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої суми за кожний день затримки, але не більше 10 % від загальної суми даного договору.

Даний договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2013, а в частині не виконаних зобов'язань до повного їх виконання (п. 11.1. договору).

Постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2015 року постановлено утворити Публічне акціонерне товариства "Українська залізниця" на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (Укрзалізниця), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1, до якого входить Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» ().

Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» є правонаступником Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця".

Як зазначає позивач, Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" були виконані підрядні роботи згідно договору на загальну суму 87 236, 40 грн., а відповідачем прийняті виконані роботи, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012 року та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати за грудень 2012, які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками (копії в матеріалах справи).

При цьому, відповідач за виконані підрядні роботи не розрахувався, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 87 236, 40 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 22 112, 63 грн. - пені за період з 07.07.2015 по 07.01.2016, 1 684, 98 грн. - 3 % річних за період з 07.07.2015 по 26.02.2016 та 2 415, 23 грн. - інфляційних втрат за період з 07.07.2015 по 26.02.2016.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору підряду № ПЗ/БМЕУ1-135486/НЮ від 01.03.2013, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він і є договором підряду.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, виконав всі передбачені договором підрядні роботи, які прийняті відповідачем по акту приймання виконаних будівельних робіт, проте відповідач за виконані роботи не розрахувався.

Разом з тим, як зазначено судом вище, за виконані підрядні роботи позивач просить суд стягнути з відповідача 87 236, 40 грн. на підставі акту приймання виконаних будівельних робіт та довідки, однак з акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012 року та довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати за грудень 2012 вбачається, що загальна вартість будівельних робіт становить 72 697, 00 грн.

При цьому, судом не приймаються твердження позивача про те, що загальна сума виконаних Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" будівельних робіт складає 72 697, 00 грн. без урахування податку на додану вартість (ПДВ), а з урахуванням ПДВ становить - 87 236, 40 грн., оскільки з довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати за грудень 2012 чітко вбачається, що загальна вартість будівельних робіт по будові з урахуванням ПДВ становить 72 697, 00 грн.

Тож, з урахуванням наведеного вище, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за виконані роботи у розмірі 72 697, 00 грн.

Як встановлено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, листом від 01.07.2015 № 07/15-2а відповідачем надіслано позивачу перевірені та підписані акти форми КБ-3 та КБ-2в по виконаних будівельних роботах за адресою Набережно-Печерська дорога, 12-а, м. Київ відповідно до укладених договорів № ПЗ/БМЕУ1-135486/НЮ від 01.03.2013 та № ПЗ/БМЕУ1-135487/НЮ від 01.03.2013.

Таким чином, враховуючи строки оплати, встановлені п. 4.4. договору, відповідач зобов'язаний оплатити виконані позивачем роботи у розмірі 72 697, 00 грн. протягом 10 банківських днів, після підписання останнього акту приймання-здачі робіт.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати виконаних робіт, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору підряду № ПЗ/БМЕУ1-135486/НЮ від 01.03.2013 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості підлягають задоволенню частково у розмірі 72 697, 00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 22 112, 63 грн. - пені за період з 07.07.2015 по 07.01.2016, 1 684, 98 грн. - 3 % річних за період з 07.07.2015 по 26.02.2016 та 2 415, 23 грн. - інфляційних втрат за період з 07.07.2015 по 26.02.2016.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат і встановив, що позивачем допущено помилки у визначенні періоду простроченого грошового зобов'язання та відповідно у розмірі нарахування пені та 3 % річних, при цьому, суму інфляційних втрат нараховано вірно.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума пені у розмірі 17 351, 68 грн., яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 16.07.2015 по 07.01.2016, 3 % річних у сумі 1 350, 37 грн. за період з 16.07.2015 по 26.02.2016 та інфляційних втрат у розмірі 2 415, 23 грн. за період з 16.07.2015 по 26.02.2016.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Клеопатра 2008" (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 24 А, ідентифікаційний код - 36043248) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код - 40075815) 72 697 (сімдесят дві тисячі шістсот дев'яносто сім) грн. 00 коп. - заборгованості, 17 351 (сімнадцять тисяч триста п'ятдесят одну) грн. 68 коп. - пені, 1 350 (одну тисячу триста п'ятдесят) грн. 37 коп. - 3 % річних, 2 415 (дві тисячі чотириста п'ятнадцять) грн. 23 коп. -інфляційних втрат та 1 407 (одну тисячу чотириста сім) грн. 22 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 04.05.2016.

Суддя Бондарчук В.В.