донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.04.2016 р. справа №905/369/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 директор; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область
на рішення господарського суду Донецької області
від18.02.2016 р.
у справі№ 905/369/16 (суддя Овсяннікова О.В.)
за позовом Державного регіонального геологічного підприємства "Донецькгеологія", м. Артемівськ, Донецька область
до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область
про стягнення 60 739 грн. 85 коп.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.02.2016 р. у справі № 905/369/16 за позовом Державного регіонального геологічного підприємства "Донецькгеологія" (далі ДРГП "Донецькгеологія", позивач) до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", відповідач) позовні вимоги про спонукання відповідача виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Донецької області від 15 січня 2014 року у справі № 5006/33/85/2012, шляхом стягнення з останнього 60 739 грн. 85 коп. боргу за період з 01.10.2015 р. по 31.12.2015 р., задоволені в повному обсязі, а також стягнуто з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Донецької області від 18.02.2016 р., ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" подало апеляційну скаргу, в якій просить дане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права України.

Апелянт зазначає, що позивач мав право звернутися до суду з позовною заявою лише про спонукання відповідача до виконання вказаної мирової угоди, а не з позовом про повторне стягнення з відповідача вже стягнутої за рішенням суду заборгованості.

Скаржник стверджує, що суд першої інстанції не розглядав дану позовну заяву на предмет спонукання до виконання певних дій відповідно до приписів постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", а виніс рішення саме про стягнення з відповідача заборгованості на користь позивача.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.01.2014 року затверджено мирову угоду від 30 грудня 2012 року, укладену між ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля" та ДРГП "Донецькгеологія" по справі № 5006/33/85/2012, за якою ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля" визнало заявлені позовні вимоги в повному обсязі та сторони прийшли до взаємозгоди щодо порядку сплати грошової суми в розмірі 665 672 грн. 45 коп. боржником.

За умовами вказаної мирової угоди вбачається, що сторони затвердили наступний графік погашення боргу:

- 200 000 грн. 00 коп., єдиним платежем у січні 2014 року;

- 465 672 грн. 45 коп. на протязі 11 місяців 2014 року, починаючи з лютого 2014 року та 11 місяців 2015 року по 20 246 грн. 63 коп. щомісячно та грудень 2015 року 20 246 грн. 59 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.12.2015 р. у справі № 905/2766/15, залишеного без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.03.2016 р., встановлено факт добровільного виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань за мировою угодою на загальну суму 382 223 грн. 00 коп. протягом січня-листопада 2014 року та прострочення оплати за графіком, затвердженим мировою угодою, за період жовтень 2014 р., грудень 2014 р. жовтень 2015 р.

Зазначеним рішенням позовні вимоги ДРГП "Донецькгеологія" задоволені частково, стягнуто з відповідача на користь позивача на виконання мирової угоди 222 709 грн. 60 коп. заборгованості; в задоволенні позовних вимог про стягнення 60 739 грн. 85 коп. за період 01.10.2015 р. 31.12.2015 р. відмовлено.

Відповідно до пункту 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов'язків за цією угодою, якщо ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Відповідно до пункту 7.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" якщо ухвала про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам, встановленим для виконавчих документів (стаття 18 Закону України "Про виконавче провадження"), і державним виконавцем з цих підстав буде відмовлено відкритті виконавчого провадження, заінтересована сторона вправі звернутися до господарського суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, в разі задоволення якого господарським судом видається відповідний наказ.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" до яких відносяться, зокрема, ухвали господарських судів (пункт 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження").

Частина третя статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обовязковим у разі, якщо орган, який видав виконавчий документ, за законом зобовязаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Встановлено, що ухвала суду від 15.01.2014 року по справі №5006/33/85/2012 про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", а саме відсутні: дата набрання законної (юридичної) сили ухвали; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, що є підставою до спонукання відповідача виконати умови мирової угоди.

Доказів повного виконання зобовязань за умовами мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Донецької області від 15.01.2014 р. у справі № 5006/33/85/2012, відповідачем суду не надано, що не спростовано останнім.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що невиконання відповідачем свого обовязку щодо сплати грошових коштів позивачу у встановлений строк свідчить про ухилення відповідача від виконання умов мирової угоди, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2016 року у справі № 905/369/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2016 року у справі № 905/369/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: О.В. Стойка

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: