ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Справа № 911/4958/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: не зявились;

від відповідача-1: не зявились;

від відповідача-2: не зявились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „АРС, м. Київ

до:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю „Казус-Про, смт Іванків;

2) Фермерського господарства „Агроінвест-Топилище, с. Топилище, Іваничівський район, Волинська область;

про стягнення 4 351, 72 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „АРС звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Казус-Про, ФГ „Агроінвест-Топилище про солідарне стягнення 4 351, 72 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням (відмовою) відповідачем-2 свого обовязку щодо своєчасної поставки товару у встановлений строк згідно контракту № МУ-0017 на поставку зерна майбутнього врожаю від 21.03.2011 р., укладеного між ТОВ „Хліб Інвестбуд та ФГ „Агроінвест-Топилище, та угоди № 30-04/13 про заміну кредитора у зобовязанні від 30.04.2013 р., укладеної між ТОВ „Хліб Інвестбуд та ТОВ „АРС, та невиконанням відповідачем-1 свого обовязку щодо своєчасної оплати у повному обсязі штрафу згідно договору поруки № 02-09-2014 від 02.09.2014 р., укладеного між ТОВ „Казус-Про та ТОВ „АРС.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.11.2015 р. порушено провадження у справі № 911/4958/15 за позовом ТОВ „АРС до ТОВ „Казус-Про, ФГ „Агроінвест-Топилище про стягнення 4 351, 72 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 09.12.2015 р.

09.12.2015 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 20.01.2016 р.

20.01.2016 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 03.02.2016 р.

02.02.2016 р. до канцелярії суду від відповідача-1 надійшов відзив б/н б/д на позов, у якому він просить суд розглянути справу без участі його повноважного представника.

02.02.2016 р. до канцелярії суду від позивача надійшло додаткове обґрунтування позовних вимог № 01-1/02 від 01.02.2016 р., що долучене судом до матеріалів справи, та заява № 26 від 29.01.2016 р. про збільшення позовних вимог у справі № 911/4958/15, у якій він просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 3 000, 00 грн штрафу, а також стягнути з відповідача-2 на свою користь 267 963, 00 грн штрафу.

03.02.2016 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 17.02.2016 р.

Заява № 26 від 29.01.2016 р. позивача про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

17.02.2016 р. представник позивача у судове засідання не зявився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд повідомив, документи, витребувані судом, надав.

Представники відповідачів у судове засідання не зявились, хоча про судове засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомили, документи, витребувані судом, не надали.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за відсутності відзиву на позовну заяву за наявними у ній матеріалами.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

21.03.2011 р. між ТОВ „Хліб Інвестбуд та ФГ „Агроінвест-Топилище був укладений контракт на поставку зерна майбутнього врожаю № МУ-0017.

16.05.2011 р. між ТОВ „Хліб Інвестбуд та ФГ „Агроінвест-Топилище було укладено додаткову угоду № 1 до контракту, якою були внесені зміни та доповнення до контракту.

Відповідно до п. 1.1. контракту, в порядку та на умовах цього контракту продавець у визначений сторонами строк передає покупцю у власність наступний товар: найменування товару - пшениця 3 класу; ДСТУ - 3768-2010; одиниця виміру - тонн; кількість - 700, 000; ціна одиниці товару без ПДВ, грн - 1 402, 50 грн; ПДВ, - 280, 50 грн; ціна одиниці товару з ПДВ, - 1683, 00 грн; загальна вартість товару з ПДВ, - 1 178 100,00 грн; а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його.

Пунктами 1.2., 1.2.1. контракту визначено, що період поставки: до 15.10.2011 року. Поставка вважається здійсненою в момент підписання акту приймання-передавання товару на базисі поставки відповідно до умов цього Контракту.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.1.1. контракту покупець протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту вступу в силу договору застави, редбаченого п. 2.2. контракту, зобовязується перерахувати кошти (авансовий платіж) на поточний рахунок продавця в розмірі 50 % від вартості контракту, передбаченої у п. 1.5. цього контракту, за вирахуванням суми передбаченої у п. 3.1.1. цього контракту. Покупець утримує 3, 80 % від суми контракту, який передбачений п. 1.5. контракту для сплати страхового платежу у порядку, передбаченому п. 4.5. контракту.

Пунктами 3.2. - 3.2.2. додаткової угоди № 1 до контраку на поставку зерна майбутнього врожаю № МУ-0017 від 21.03.2011 р. передбачено, що покупець здійснює наступний платіж у розмірі у розмірі 20 % від вартості контракту, передбаченої у п. 1.5. контракту виключно на підставі отриманого листа-заявки продавця та отриманого акту страхової компанії про прийняття посівних площ до страхування в повному обсязі. Платіж, передбачений п. 3.2. контракту здійснюється протягом 7-ми днів з моменту отримання покупцем всіх вищевказаних документів. Лист-заявка продавця повинен бути викладений у письмовій формі і надісланий на адресу покупця указану в розділі 9 даного контракту.

Відповідно до п. 3.4. контракту продавець у день надходження авансового і кожного наступного платеже на свй поточний рахунок видає покупцю податкову накладну на відповідну суму.

На виконання умов пунктів 3.1. - 3.2. контракту ТОВ „Хліб Інвестбуд перерахувало на користь ФГ „Агроінвест-Топилище 824 670, 00 грн, що становить 70 % вартості контракту, що підтверджується платіжними дорученнями № 364 від 22.03.2011 р. про перерахування ПАТ СК „Провідна 44 767, 80 грн, № 301 від 22.03.2011 р. про перерахування ФГ „Агроінвест-Топилище 544 282, 20 грн та № 2648 від 26.05.2011 р. про перерахування ФГ „Агроінвест-Топилище 235 620 грн.

ТОВ „Хліб Інвестбуд станом на 07.05.2012 р. виконало обовязки, що були покладені на нього контрактом, проте ФГ „Агроінвест-Топилище не вчинило дій щодо передачі у власність ТОВ „Хліб Інвестбуд товару, а саме ФГ „Агроінвест-Топилище не поставлено товар у кількості 700 тонн на загальну суму 1 178 100, 00 грн.

У пункті 4.4. додаткової угоди №1 до контракту вказано, що у разі невиконання продавцем своїх зобовязань або за наявності очевидних підстав у покупця вважати, що він не виконає своїх зобовязань у встановлений строк або виконає їх не в повному обсязі, покупець має право зупинити виконання своїх зобовязань (в тому числі зобовязання передбачені п.п. 3.2.-3.3. контракту), відмовитися від їх виконання частково або в повному обсязі. В такому випадку продавець зобовязаний повернути покупцю все отримане за цим контрактом протягом 10 днів з моменту такого встановлення, що підтверджується листом-вимогою покупця.

У відповідності до даного пункту додаткової угоди, ТОВ „Хліб Інвестбуд направило 09.12.2011 р. ФГ „Агроінвест-Топилище лист-вимогу № 1657/12 від 07.12.2011 р., що підтверджується фіскальним чеком № 0894 д 09.12.2011 р. та описом вкладеного. Вказаний лист-вимога був отриманий ФГ „Агроінвест-Топилище 13.12.2011 р., що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Проте, ФГ „Агроінвест-Топилище станом на 07.05.2012 р. не повернув (перерахував) ТОВ „Хліб Інвестбуд все отримане за контрактом, а саме 824 670, 00 грн, які були сплачені на користь ФГ „Агроінвест-Топилище.

Як передбачено п. 5.3 контракту у разі виконання покупцем пункту 3.1. та невиконання продавцем пункту 1.1. цього контракту з продавця стягується пеня у розмірі 0, 2 відсотка вартості недопоставленого товару, за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 10 % відсотків вартості цього контракту.

Пунктом 6.1 контракту встановлено що, сторони звільняються від відповідальності за неналежне виконання зобовязань внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажор) за умови, що дані обставин сталися не з вини сторін та безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобовязань.

Пунктом 6.4 контракту передбачено, що якщо обставини непереборної сили діють більше одного місяця, то такий факт підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України і кожна зі сторін вправі розірвати контракт в односторонньому порядку, попередньо (за 10 днів) повідомивши про це іншу сторону.

Згідно висновку про форс-мажорні обставини № 19-22/01-3/418 від 14.09.2011 р., виданого Торгово-промисловою палатою України Волинською торгово-промисловою палатою, внаслідок сильних зливових дощів протягом липня - першої декади серпня 2011 р. на площах ФГ „Агроінвест-Топилище пошкоджені посіви озимої пшениці на площі 215 га, що призвело до недобору врожаю та отримання озимої пшениці низької якості (5-6 класу). Зокрема на площі 70 га знищено посіви на 54 %, на площі 19 га знищено посівів на 48 %, на площі 101 га на 49 %, на площі 25 га - на 52 %, що підтверджується актом ФГ „Агроінвест-Топилище від 10.08.2011р., погодженим управлінням агропромислового розвитку Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області.

Волинська торгово-промислова палата на підставі вказаних документів стверджує, що несприятливі погодні умови, що спричинили пошкодження та загибель озимої пшениці на площах ФГ „Агроінвест-Топилище станом на 10.08.2011р. є форс-мажорними обставинами.

Як вбачається з Листа-повідомлення (вих. №15-1/09 від 15.09.2011 р.), посилаючись на п. 6.4 контракту ФГ „Агроінвест-Топилище повідомило ТОВ „Хліб Інвестбуд про те, що через 10 календарних днів з моменту отримання ТОВ „Хліб Інвестбуд даного листа, контракт на поставку зерна майбутнього врожаю №МУ-0017 від 21.03.2011р. буде розірвано.

Даний лист-повідомлення було отримано ТОВ „Хліб Інвестбуд 16.09.2011 р., отже контракт на поставку зерна майбутнього врожаю №МУ-0017 від 21.03.2011р. слід вважати розірваним з 27.09.2011 р.

Рішенням господарського суду Волинської області від 07.05.2012 р. у справі № 5004/353/12 за позовом ТОВ „Хліб Інвестбуд до ФГ „Агроінвест-Топилище про стягнення 1 265 279, 40 грн позов задоволено частково і присуджено до стягнення з ФГ „Агроінвест-Топилище на користь ТОВ „Хліб Інвестбуд 824 670 грн коштів отриманих за контрактом на поставку зерна майбутнього врожаю № МУ-0017 від 21.03.2011 р., а також 25 305 грн 59 коп. судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 цього ж кодексу обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані обставини були встановлені рішенням господарського суду Волинської області від 07.05.2012 р. у справі № 5004/353/12 за позовом ТОВ „Хліб Інвестбуд до ФГ „Агроінвест-Топилище про стягнення 1 265 279, 40 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

30.04.2013 р. між ТОВ „Хліб Інвестбуд та ТОВ „АРС (новий кредитор) було укладено угоду про заміну кредитора у зобовязанні № 30-04/13, відповідно до п. 1.1. якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Фермерським господарством „Агроінвест-Топилище (боржник) зобовязання щодо сплати розміру штрафних санкцій (пені, штрафу), передбаченого умовами контракту № МУ-0017 на поставку зерна майбутнього врожаю від 21.03.2011 р., 3% річних та інфляційних втрат, передбаченими ч. 2 ст. 625 ЦК України, збитків, у звязку із неналежним несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно контракту № МУ-0017 на поставку зерна майбутнього врожаю від 21.03.2011 р.

Первісний кредитор зобовязаний сповістити боржника про постуку права вимоги за цією угодою (п. 4.3. договору).

Відповідно до акту прийому-передачі документів від 30.04.2013 р. первісний кредитор передав новому усі підтверджуючи право вимоги документи. Боржнику було направлено повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні від 30.04.2013 р.

Внаслідок укладення вищезазначеного правочину та внаслідок неналежного виконання зобовязань Фермерським господарством „Агроінвест-Топилище до Товариства з обмеженою відповідальністю „АРС перейшло право вимоги виконання Фермерським господарством „Агроінвест-Топилище зобовязання щодо сплати розміру, штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат та інших сум.

З метою забезпечення виконання зобовязань, 02.09.2014 р. між ТОВ „Казус-Про (поручитель) та ТОВ „АРС (кредитор) було укладено договір поруки № 02-09-2014, відповідно до п. 1.1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязку Фермерським господарством „Агроінвест-Топилище щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру 3% річних у звязку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно контракту № МУ-0017 на поставку зерна майбутнього врожаю від 21.03.2011 р. та угоди № 30-04/13 про заміну кредитора у зобовязанні від 30.04.2013 р..

Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується частковою сплатою розміру 3% річних у сумі 3 000, 00 грн (п. 3.1 договору).

Так, кредитор звернувся до поручителя із вимогою № 15-1/14 від 15.09.2014 р. про виконання зобовязань за договором поруки. Вказана вимога була отримана директором поручителя 16.09.2014 р., про що свідчить його власноручний напис на вимозі.

У відповідь на вимогу поручитель листом № 182 від 18.09.2014 р. повідомив, що виконати вказану вимогу у встановлений строк не в змозі.

Рішенням господарського суду Київської області від 11.11.2014 р. (суддя Черногуз А. Ф.) у справі № 911/4072/14 за позовом ТОВ „АРС до ТОВ „Казус-Про, ФГ „Агроінвест-Топилище за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ТОВ „Хліб Інвестбуд та ФОП ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та втрат від інфляції позов задоволено повністю і присуджено до солідарного стягнення з ТОВ „Казус-Про та ФГ „Агроінвест-Топилище на користь ТОВ „АРС 3 000, 00 грн 3 % річних, а також 1 827, 00 грн судового збору, та присуджено до стягнення з ФГ „Агроінвест-Топилище на користь ТОВ „АРС 49 202, 64 грн 3 % річних, 4 123, 35 грн втрат від інфляції.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 р. рішення господарського суду Київської області від 11.11.2014 р. у справі № 911/4072/14 змінено в частині розподілу суми судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.03.2015 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 р. у справі № 911/4072/14 залишено без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 цього ж кодексу обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані обставини були встановлені рішенням господарського суду Київської області від 11.11.2014 р. (суддя Черногуз А. Ф.) у справі № 911/4072/14 за позовом ТОВ „АРС до ТОВ „Казус-Про, ФГ „Агроінвест-Топилище за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ТОВ „Хліб Інвестбуд та ФОП ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та втрат від інфляції.

Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві, з урахуванням його заяви про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів на свою користь штраф, передбачений контрактом № МУ-0017 на поставку зерна майбутнього врожаю від 21.03.2011 р. (пункти п. 5.3., 5.6.), за прострочення відповідачем-2 виконання обовязку по поставці товару всього на загальну суму 3 000, 00 грн та стягнути з відповідача-2 на свою користь штраф, передбачений контрактом № МУ-0017 на поставку зерна майбутнього врожаю від 21.03.2011 р. (пункти п. 5.3., 5.6.), за прострочення відповідачем-2 виконання обовязку по поставці товару всього на загальну суму 267 963, 00 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

З приводу вказаних позовних вимог позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 543 цього ж кодексу у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 553 цього ж кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 цього ж кодексу у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 614 цього ж кодексу передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобовязання, є нікчемним

Статтею 617 цього ж кодексу передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобовязання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобовязання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобовязання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) або затримки виконання будь-якої з вимог контракту сторони несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що у разі виконання покупцем пункту 3.1. та невиконання продавцем пункту 1.1. цього контракту з продавця стягується пеня у розмірі 0, 2 відсотка вартості недопоставленого товару, за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 10 % відсотків вартості цього контракту.

Згідно з п. 5.6. договору у разі відмови від виконання умов цього договору, продавець зобовязаний негайно (протягом 10 днів) повернути всі кошти отримані від покупця за цим контрактом, а також сплатити штраф у розмірі 20 % від ціни цього контракту протягом 30 днів.

Відповідно до п. 6.1. договору сторони звільняються від відповідальності за неналежне виконання зобовязань унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажор) за умови, що дані обставини сталися не з вини сторін та безпосередньо вплинули на своєчасне виконання договірних зобовязань. У цьому разі термін виконання зобовязань переноситься відповідно до терміну дії зазначених обставин, про що укладається відповідний договір.

Інформація про дію обставин форс-мажору повинна бути підтверджена Торгово-промисловою палатою України.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що сторона, для якої склалися такі умови, повинна в короткий строк, але не пізніше 5 днів, повідомити іншу сторону про настання і припинення обставин, які перешкоджають виконанню договірних зобовязань.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання або припинення даних обставин непереборної сили позбавляє сторону права посилатися на дані обставини.

Пунктом 6.4. договору передбачено, що якщо обставини непереборної сили діють більше одного місяця, то такий факт підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України і кожна зі сторін вправі розірвати контракт в односторонньому порядку, попередньо (за 10 днів) повідомивши про це іншу сторону.

Як було зазначено вище і встановлено судом у процесі розгляду справи, згідно висновку про форс-мажорні обставини № 19-22/01-3/418 від 14.09.2011 р., виданого Торгово-промисловою палатою України Волинською торгово-промисловою палатою, внаслідок сильних зливових дощів протягом липня - першої декади серпня 2011 р. на площах ФГ „Агроінвест-Топилище пошкоджені посіви озимої пшениці на площі 215 га, що призвело до недобору врожаю та отримання озимої пшениці низької якості (5-6 класу), зокрема на площі 70 га знищено посіви на 54 %, на площі 19 га знищено посівів на 48 %, на площі 101 га на 49 %, на площі 25 га - на 52 %, що підтверджується актом ФГ „Агроінвест-Топилище від 10.08.2011р., погодженим управлінням агропромислового розвитку Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області, і такі несприятливі погодні умови, що спричинили пошкодження та загибель озимої пшениці на площах ФГ „Агроінвест-Топилище станом на 10.08.2011 р., є форс-мажорними обставинами, про які було належним чином повідомлено ТОВ „Хліб Інвестбуд, а тому суд дійшов висновку, що вказані обставини непереборної сили у відповідності до положень ст. ст. 610, 611, 614, 617 Цивільного кодексу України, ст. ст. 216, 217, 218 Господарського кодексу України, пунктів 5.1., 5.3., 5.6., 6.1. 6.4. договору є підставою для звільнення відповідача-2 від відповідальності за порушення виконанням ним свого обовязку щодо своєчасної поставки товару у встановлений строк згідно контракту № МУ-0017 на поставку зерна майбутнього врожаю від 21.03.2011 р., у тому числі щодо сплати штрафних санкцій.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до положень договору поруки № 02-09-2014 від 02.09.2014 р. відповідач-1 поручився перед позивачем за невиконання або неналежне виконання відповідачем-2 лише грошового зобовязання щодо сплати розміру 3 % річних у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконання відповідачем-2 зобовязань згідно з контрактом № МУ-0017 на поставку зерна майбутнього врожаю від 21.03.2011 р.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що, як було встановлено судом у процесі розгляду справи, через обставини непереборної сили у відповідності до положень ст. ст. 610, 611, 614, 617 Цивільного кодексу України, ст. ст. 216, 217, 218 Господарського кодексу України, пунктів 5.1., 5.3., 5.6., 6.1. 6.4. договору відповідач-2 звільняється від відповідальності за порушення виконанням ним свого обовязку щодо своєчасної поставки товару у встановлений строк згідно контракту № МУ-0017 на поставку зерна майбутнього врожаю від 21.03.2011 р., у тому числі щодо сплати штрафних санкцій, а у відповідності до положень договору поруки № 02-09-2014 від 02.09.2014 р. відповідач-1 поручився перед позивачем за невиконання або неналежне виконання відповідачем-2 лише грошового зобовязання щодо сплати розміру 3 % річних у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконання відповідачем-2 зобовязань згідно з контрактом № МУ-0017 на поставку зерна майбутнього врожаю від 21.03.2011 р., а тому відповідно позовні вимоги позивача до відповідачів про солідарне стягнення 3 000, 00 грн штрафу та до відповідача-2 про стягнення 267 963, 00 грн штрафу, є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини, викладені у позовній заяві позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, його позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

30 березня 2016 р.