ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2016 р. Справа № 911/1123/16

Суддя А.С. Грєхов, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Київобленерго"

до відповідача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості у розмірі 3988, 27 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 довіреність №113 від 20.03.2015;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПАТ "Київобленерго"(надалі позивач, ПАТ "Київобленерго") звернулось до господарського суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі відповідач) про стягнення 2 544,92 грн основного боргу, 1192,2 грн пені, 193,41 грн інфляційних втрат та 57,72 грн 3% річних з покладенням на відповідача відшкодування судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку щодо оплати вартості спожитої ним електричної енергії згідно з договором про постачання електричної енергії № 220057146 від 14.11.2012 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.04.2016 р. порушено провадження у справі № 911/1123/16 за позовом ПАТ "Київобленерго" до ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 2 544,92 грн основного боргу, 1192,2 грн пені, 193,41 грн інфляційних втрат та 57,72 грн 3% річних і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу.

21.04.2016 представник позивача надав документи, витребувані судом, а саме: рахунки за спожиту електроенергію, довідку про заборгованість, акт контрольного огляду, відомості про надходження коштів, попередження про відключення.

28.04.2016 у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву та інші документи, витребувані судом, не надав. Обовязок по повідомленню відповідача про час та місце судового засідання судом виконано, так як усі процесуальні документи по справі направлені відповідачу за його адресою реєстрації місцезнаходження: 07500, АДРЕСА_1. Про зміну адреси місцезнаходження відповідач позивача і суд не повідомляв.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за відсутності відзиву на позовну заяву за наявними у ній матеріалами.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

14.11.2012 року між публічним акціонерним товариством "Київобленерго" (постачальник, позивач у справі) та ОСОБА_1 особою-підприємцем ОСОБА_2 (споживач, відповідач у справі) укладено договір про постачання електричної енергії № 220057146, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 1,5 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору точка продажу електричної енергії встановлюється сторонами згідно "Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін", що є невідємною частиною договору.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Згідно з п. 2.2.2 Договору, споживач зобовязується продавати (постачати) споживачу електричну енергію, як товар з врахуванням його особливих споживчих якостей та фізико-технічних характеристик: в межах дозволеної потужності, в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього Договору (додаток № 2 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу"); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених у додатку №3 "Режими постачання електричної енергії"; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами України.

Пунктом 2.3.1 договору встановлено, що споживач зобовязується виконувати умови цього договору.

Відповідно до п. 2.3.3. Договору, споживач зобов'язувався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку № 4 "Порядок розрахунків за активну електроенергію" та Додатку № 6 «Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії".

Пунктом 3.1.1. договору передбачено, що постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, на умовах передбачених в Додатку № 4 „Порядок розрахунків за активну електроенергію, за компенсацію перетікання реактивної електричної енергії, на умовах передбачених в Додатку № 5 (5а) "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії, та інші платежі обумовлені цим договором".

Згідно з п. 4.2.1 Договору, за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3. 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених в додатку № 4 "Порядок розрахунків за активну електроенергію", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до елетричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником розрахунково згідно з вимогами Додатку № 4 "Порядок розрахунків за активну електроенергію" та Додатку № 5 (5а) "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Згідно з п. 7.5. договору на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов Додатка № 6 "Порядок зняття показів розрахунків приладів обліку електричної енергії" оформлюються такі документи:

-акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції);

-акт результатів замірів;

-акт результатів замірів електричної потужності (у разі потреби за ініціативи постачальника).

14 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем підписано додаток № 4 до договору "Порядок розрахунків за активну електроенергію".

Згідно пункту 1.1 додатку № 4, розрахунковий період встановлено споживачу з 18 числа календарного місяця до 17 числа наступного місяця.

Відповідно до пункту 2.1 додатку № 4, порядок оплати за активну електроенергію виконується у формі авансової оплати та/або планових платежів з остаточним розрахунком по закінченню розрахункового періоду. (Плановий платіж №1 - 100% від договрного обсягу до 16 дня поточного періоду.).

Пунктом 3. Додатку № 4 до договору - Порядок розрахунків за активну електроенергію передбачено, що порядок отримання рахунків: представником споживача за адресою: вул. Войкова, 73, м. Березань.

Пунктом 1. Додатку № 6 до договору - Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма змісту споживача про покази приладів обліку передбачено, що покази розрахункових приладів обліку електричної енергії (лічильників) знімаються станом на 24:00 годину на дату закінчення розрахункового періоду.

Пунктом 9. Додатку № 6 до договору - Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма змісту споживача про покази приладів обліку передбачено, що у випадку коли постачальник зняв покази електролічильників, які відрізняються від наданих споживачем, обсяги спожитої електроенергії розраховуються за показами знятими постачальником.

За період дії договору позивачем належним чином виконувався обовязок в частині надання послуг з постачання електроенергії, а відповідачем неналежним чином виконувався обовязок по оплаті її вартості і станом на 27.01.2016 р. основна заборгованість відповідача перед позивачем за використану електроенергію складала 2 544, 92 грн, що підтверджується договором про постачання електричної енергії № 220057146 від 14.11.2012 року, розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, рахунками за спожиту електроенергію № НОМЕР_1 за лютий 2015 року від 28.02.2015, № НОМЕР_2 за березень 2015 року від 27.03.2015, № НОМЕР_3 за квітень 2015 року від 28.04.2015, № НОМЕР_4 за травень 2015 року від 27.05.2015, № НОМЕР_5 а червень 2015 року від 26.06.2015, № НОМЕР_6 за липень 2015 року від 28.07.2015, № НОМЕР_7 за серпень 2015 року від 27.08.2015, № НОМЕР_8 за вересень 2015 року від 25.09.2015, № НОМЕР_9 за жовтень 2015 року від 29.10.2015, № НОМЕР_10 за листопад 2015 року від 29.11.2015, № НОМЕР_11 за грудень 2015 року від 29.12.2015, № НОМЕР_12 за січень 2016 року від 27.01.2016, наявними у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із купівлею-продажем електричної енергії здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Електроенергетику", Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 р. "Про затвердження правил користування електричною енергією", іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором, у разі його підписання.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо оплати спожитої електричної енергії у повному обсязі не виконав і станом на 16.03.2016 р. основна заборгованість відповідача перед позивачем за використану електроенергію складала 2 544, 92 грн, що підтверджується договором про постачання електричної енергії № 220057146 від 14.11.2012 року, розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, рахунками за спожиту електроенергію № НОМЕР_1 за лютий 2015 року від 28.02.2015, № НОМЕР_2 за березень 2015 року від 27.03.2015, № НОМЕР_3 за квітень 2015 року від 28.04.2015, № НОМЕР_4 за травень 2015 року від 27.05.2015, № НОМЕР_5 а червень 2015 року від 26.06.2015, № НОМЕР_6 за липень 2015 року від 28.07.2015, № НОМЕР_7 за серпень 2015 року від 27.08.2015, № НОМЕР_8 за вересень 2015 року від 25.09.2015, № НОМЕР_9 за жовтень 2015 року від 29.10.2015, № НОМЕР_10 за листопад 2015 року від 29.11.2015, № НОМЕР_11 за грудень 2015 року від 29.12.2015, № НОМЕР_12 за січень 2016 року від 27.01.2016, наявними у матеріалах справи..

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 4364, 51 грн за договором про постачання електричної енергії № 220057146 від 14.11.2012 є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену договором про постачання електричної енергії 220057146 від 14.11.2012 року, за періоди прострочення відповідачем виконання обов'язку по оплаті електричної енергії, всього на загальну суму 1 192,22 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Проте, дослідивши вказаний розрахунок пені судом встановлено, що нарахування пені здійснюється позивачем без врахування вимог ч.6 статті 232 Господарського кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд здійснив розрахунок пені за період з 07.03.2015 по 17.08.2015 на суму 31743,85 грн., з 04.04.2015 по 17.09.2015 на суму 801,07 грн.

Оскільки арифметично вірний розмір пені, обрахованої судом в межах заявленого позивачем періоду, з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 687,26 грн., тому вимога позивача про стягнення з відповідача 1192,22 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 687,26 грн. В частині стягнення 504,96 грн. пені слід відмовити, як безпідставно заявленої.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 57,72 грн. та 193,41 грн. інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за спожиту електроенергію в період з лютого по січень 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком, здійсненим господарським судом, арифметично правильним та нормативно обґрунтованим є розмір 3% річних, нарахованих за зобовязаннями відповідача по оплаті за спожиту електроенергію в період з лютого по січень 2016 року, у сумі 57,72 грн.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 193,41 грн. за період з травня по грудень 2015 року.

Слід зазначити, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом, і його найменший період визначення становить місяць, тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат.

Порядок проведення підрахунку інфляційних втрат передбачено листом Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», відповідно до якого розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення сплати заборгованості. Сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

За розрахунком, здійсненим господарським судом, арифметично правильним та нормативно обґрунтованим є розмір інфляційних витрат, нарахованих за зобовязаннями відповідача по оплаті за спожиту електроенергію в період з лютого 2015 року по січень 2016 року, у сумі 114,52 грн. У зазначеній сумі позовні вимоги щодо стягнення інфляційних витрат підлягають задоволенню. В частині стягнення 78,89 грн. інфляційних витрат слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 520, 549, 611, 612, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 (07500, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_13) на користь публічного акціонерного товариства "Київобленерго" (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Київська, 2 б, ідентифікаційний код: 23243188) 2 544,92 грн (дві тисячі пятсот сорок чотири гривні девяносто дві копійки) основного боргу, 687,26 грн (шістсот вісімдесят сім гривень двадцять шість копійок) пені, 57,72 грн (пятдесят сім гривень сімдесят дві копійки) 3% річних, 114,52 грн (сто чотирнадцять гривень пятдесят дві копійки) інфляційних витрат та 1 176,27 грн (одна тисяча сто сімдесят шість гривень двадцять сім копійок) судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.04.2016 року.

Суддя А.С. Грєхов