КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. cправа№ 910/30224/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Скрипка М.Д.

відповідача - Шаповал І.О.

розглянувши апеляційні скарги Фонду державного майна України та Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»

на рішення Господарського суду м. Києва від 22.01.2016 р.

у справі № 910/30224/15 (суддя - Підченко Ю.О.)

за позовом Фонду державного майна України

до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»

про стягнення 944 094,72 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року Фонд державного майна України (далі - позивач) звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (далі - відповідач) про стягнення пені у розмірі 944 094,72 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.01.2016 р. у справі № 910/30224/15 в позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку у розмірі 566 877,86 грн.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 22.01.2016 р., Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про повну відмову в позові.

Також, не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 22.01.2016 р., Фонд державного майна України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про повне задоволення позову.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що відповідач повернув об'єкт оренди лише 21.10.2015 р., внаслідок чого у останнього виник обов'язок по сплаті неустойки за період з 01.03.2015 р. по 21.10.2015 р. у розмірі подвійної орендної плати за користування приміщенням за кожний місяць прострочення, а не базової ставки.

В свою чергу, відповідач в скарзі посилається на те, що позивачем було неправильно нараховано неустойку, а саме не застосовано присічний строк, визначений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» у справі № 910/30224/15, а розгляд справи призначено на 17.03.2016 р.

У судовому засіданні 17.03.2016 р. було оголошено перерву до 05.04.2016 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2016 р. було прийнято апеляційну скаргу Фонду державного майна України та об'єднано апеляційну скаргу Фонду державного майна України в одне провадження з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України».

У судовому засіданні 05.04.2016 р. було оголошено перерву до 21.04.2016 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

09.11.2006 р. між Фондом державного майна України (далі - орендодавець) та Спільним закритим акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України», (далі - орендар) було укладено договір оренди № 484 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: приміщення дільниці обміну авіапошти № 5 площею 375,3 кв.м, що розміщене за адресою: Київська область, м. Бориспіль-7, ДМА «Бориспіль», що знаходиться на балансі Дирекції оброблення та перевезення пошти УДППЗ «Укрпошта», далі балансоутримувач, ринкова вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 30.06.2006 р. та становить 1 527 886 грн.

Згідно з п. 2.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно у термін, вказаний у договорі оренди, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та підписання акта приймання-передачі майна, які підписуються одночасно.

Відповідно до п. 3.1 договору розмір орендної плати визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 (зі змінами) і становить за базовий місяць оренди (вересень 2006 року) 13 117,02 грн.

Пунктом 3.2 договору визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Договір укладено строком на 364 календарних дні та діє з 09.11.2006 р. по 06.11.2007 р. (п. 10.1 договору).

09.11.2006 р. між сторонами було підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі в оренду державного нерухомого майна.

04.11.2011 р. між сторонами було укладено додатковий договір № 411 до договору, яким продовжено термін дії договору до 04.11.2013 р.

Крім того, вказаним додатковим договором було внесено зміни до договору оренди та викладено п. 2.4 договору у наступній редакції: у разі припинення цього договору орендар зобов'язаний повернути в 3-денний строк балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з врахуванням фізичного зносу даного майна, а балансоутримувач та орендодавець повинні прийняти це майно згідно з актом приймання-передачі об'єкта оренди. Майно повертається орендарем балансоутримувачу, аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором.

Також, цим додатковим договором викладено п. 3.1 договору в новій редакції: орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами і доповненнями) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (вересень 2011 року) 37 074,29 грн.

Відповідно до п. 2.5 договору майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору (п. 2.6 договору).

Як передбачено п. 9.1 договору, у разі невиконання п. 2.5 договору, орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що, на думку позивача, договір оренди припинено 04.11.2013 р. внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, однак в порушення умов договору відповідач повернув об'єкт оренди лише 21.10.2015 р., внаслідок чого у останнього виник обов'язок по сплаті неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування приміщенням за кожний місяць прострочення за період з 01.03.2015 р. по 21.10.2015 р. в сумі 944 094,72 грн.

Як передбачено ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користуванням майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором ( ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (ч. 1 ст. 286 ГК України).

Аналогічне положення викладене в ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якої орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначаються за погодженням сторін.

Як передбачено ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ст. 785 ЦК у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як вже зазначалось вище, позивач свої зобов'язання за укладеним договором оренди № 484 від 09.11.2006 р. виконав, зокрема передав відповідачу нежитлове приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі в оренду державного нерухомого майна від 09.11.2006 р.

Встановлено, що договір оренди № 484 від 09.11.2006 р. було припинено 04.11.2013 р. внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Однак відповідач у 3-денний строк не повернув об'єкт оренди за актом приймання-передачі.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.03.2015 р. у справі № 910/13784/14 первісний позов задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» на користь Фонду державного майна України неустойку за період з 08.11.2013 р. по 28.02.2015 р. у розмірі 919 639,68 грн; виселено Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» з приміщення дільниці обміну авіапошти № 5 площею 375,3 кв.м., яке розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Аеропортівська, 3.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 р. у справі № 910/13784/14 було змінено вказане рішення місцевого суду; позов Фонду державного майна України задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» на користь Державного бюджету України неустойку за період з 08.11.2013 р. по 28.02.2015 р. у розмірі 912 217,90 грн; виселено Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» з приміщення дільниці обміну авіапошти № 5 площею 375,3 кв.м., яке розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Аеропортівська, 3.

В межах розгляду даної справи позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць за період з 01.03.2015 р. по 21.10.2015 р. у розмірі 944 094,72 грн.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що договір оренди припинив свою дію 04.11.2013 р., тому приписи п. 3.2 договору, яким передбачено нарахування орендної плати шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за наступний місяць, вже не застосовуються, а неустойка обраховується виходячи з розміру орендної плати за базовий місяць в сумі 37 074,29 грн.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та коммунального майна» орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди.

Згідно з п. 3.1 договору оренди, з урахуванням додаткових угод, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її роподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786, та складає за базовий місяць розрахунку - вересень 2011 року 37 074,29 грн.

Як передбачено п. 3.2 договору, орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

У разі невиконання п. 2.5 договору, орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення (п. 9.1 договору).

Вказаним пунктом договору сторони погодили, що у разі порушення зобов'язання за укладеним договором застосовувати неустойку у розмірі подвійної саме орендної плати за користування майном, а не базової ставки.

Разом з тим, визначаючи період за який нараховується неустойка, позивач посилається на акт прийому-передачі орендованого майна від 21.10.2015 р.

Однак, колегією встановлено, що акт прийому-передачі між ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії», Фондом державного майна України та Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» було підписано 21.07.2015 р., відповідно до якого орендар передав, а балансоутримувач прийняв державне нерухоме майно, а саме: приміщення дільниці обміну авіапошти № 5, площею 375,3 кв.м., яке розташоване в будівлі за адресою: Київська обл., Бориспільський район, с. Гора, вул. Аеропортівська, 3.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що оскільки об'єкт оренди було повернуто саме балансоутримувачу за актом приймання-передачі 21.07.2015 р., як того вимагає п. 2.4 укладеного договору, тому неустойка за цей день не нараховується, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки підлягають задоволенню частково за період з 01.03.2015 р. по 20.07.2015 р. у розмірі 292 522,80 грн. При цьому орендна плата визначена з урахуванням її індексації.

Доводи ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії» про те, що позивачем було неправильно нараховано неустойку, оскільки не було застосовано присічний строк, визначений ч. 6 ст. 232 ГК України, судова колегія вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 5.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою ст. 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою п. 1 ч. 2 статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів ст. 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, є неправильним.

Крім того, слід враховувати, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Водночас, у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.

Таким чином, законодавство у сфері орендних правовідносин пов'язує припинення обов'язків орендаря з фактом поверненням об'єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі. У разі не виконання обов'язку, передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК України, цивільним законодавством передбачена можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов'язання щодо повернення об'єкта оренди.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з'ясовані обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції від 22.01.2016 р. у справі № 910/30224/15 підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 49 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» задовольнити частково.

2. Апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду м. Києва від 22.01.2016 р. у справі № 910/30224/15 скасувати частково та прийняти нове рішення.

4. Викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 4; ) на користь Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/9; ) 292 522 (двісті дев'яносто дві тисячі п'ятсот двадцять дві),80 грн неустойки.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 4; ) на користь Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/9; ) 4 387 (чотри тисячі триста вісімдесят сім),21 грн судового збору за подання позовної заяви».

5. Стягнути з Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 18/9; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (01030, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 4; ) 10 751 (десять тисяч сімсот п'ятдесят одна),63 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду м. Києва видати накази на виконання даної постанови суду.

7. Матеріали справи № 910/30224/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

8. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко