ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р. Справа № 922/3526/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

прокурора - Ногіна О.М.,

першого позивача - ОСОБА_1,

другого позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №1032 Х/1-7) на рішення господарського суду Харківської області від 14.03.16 у справі

за позовом Прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі:

1) Малоданилівської селищної ради, смт Мала Данилівка,

2) Державної екологічної інспекції в Харківської області, м. Харків,

до Комунального підприємства "Малоданилівський комунальник", смт Мала Данилівка,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах держави, в особі Малоданилівської селищної ради (перший позивач) та в особі Державної екологічної інспекції в Харківській області (другий позивач), звернувся до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Малоданилівський комунальник" (відповідача), в якому просить суд стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної екологічної інспекції в Харківській області, шкоду в розмірі 57641,88 грн., завдану внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.03.2016 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Аріт К.В., суддя Лаврова Л.С., суддя Лавренюк Т.А.) позов задоволено повністю.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати.

В судовому засіданні представники відповідача апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Перший позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Другий позивач у відзиві проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

В судовому засіданні представником першого позивача заявлене усне клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи. В обгрунтування заявленого клопотання представник першого позивача зазначив, що на його адресу не надходила апеляційна скарга.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для його задоволення.

Частиною 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Так, до матеріалів апеляційної скарги відповідачем додані фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист, якими підтверджується направлення 31.03.2016 року копії апеляційної скарги на адресу першого позивача. Крім того, ухвала Харківського апеляційного госпдарського суду від 11.04.2016 року про прийняття апеляційної скарги до провадження, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, отримана першим позивачем 15.04.2016 року - тобтозавчасно до проведення судового засідання. Проте, у вказаний період часу перший позивач своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи не скористався, а заявив клопотання про ознайомлення з матераілами справи лише 26.04.2016 року, що свідчить про зловживання представником першого позивача своїми процесуальними правами, а тому заявлене клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

На думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо).

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області 22.07.2011 року видало КП "Малоданилівський комунальник" дозвіл на спеціальне водокористування Укр.№5320 А/Хар., яким визначено ліміти скиду стічних вод у р.Лопань.

В період з 02.12.2013р. по 13.12.2013р. Державною екологічною інспекцією в Харківській області проведена позапланова перевірка КП "Малоданилівський комунальник" дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

Актом перевірки №1671/01-03/07-11 встановлено, що відповідач допустив перевищення нормативів ГДС забруднюючих речовин в складі стічних вод, встановлених дозволом на спеціальне водокористування Укр. №5320 А/Хар від 25.07.2011р., що є порушенням ст. 44 Водного кодексу України, ст. 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.17 Закону України "Про відходи" та ст.35 Закону України "Про охорону земель".

В акті перевірки вказано, що перевірка проводилась за участю директора КП "Малоданилівський комунальник" ОСОБА_2, який від підпису відмовився.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акту органу державного нагляду (контролю).

Однак, директор КП "Малоданилівський комунальник" акт не підписав, зауважень не надав.

За наслідками виявленого порушення природоохоронного законодавства державним інспектором Харківської області складено протокол про адміністративне правопорушення №000279 від 13.02.2014р. та прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення №07-26-83 від 13.02.2014р., якою начальника КП "Малоданилівський комунальник" ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.52, ч.2 ст.61, ст.ст.59, 60, 61 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 850,00 грн. Даний штраф сплачено ОСОБА_2 за квитанцією №14_12 від 27.02.2014р.

Відповідно до наданих протоколів дослідження стічних вод, які містяться в матеріалах справи, дослідження водного обєкта (р. Лопань) проводилося:

- за період з 03.05.2012р. по 09.07.2012р. - Дергачівською районною санітарно-епідеміологічною станцією, протокол дослідження води №386 від 03.05.2012 року та протокол №667 від 09.07.2012р.;

- за період з 28.09.2012р. по 12.12.2012р - Дергачівською районною санітарно-епідеміологічною станцією, протокол дослідження води №884 від 28.09.2012 року та протокол №1141 від 12.12.2012р.;

- за період з 29.03.2013р. по 27.09.2013р. - ТОВ "Науково-дослідний інститут профілактичної медицини", протокол дослідження води №26-вд/54 від 29.03.2013р., протокол №64-вд/115 від 18.06.2013р. та протокол дослідження води №97-вд/168 від 27.09.2013р..

Відповідно до довідки №13 від 07.02.2012р., наданої КП "Малоданилівський комунальник", фактично ним з очисних споруд за період з 26.04.2012р. по 03.07.2012р. скинуто 16,8 тис. м3; з 24.09.2012р. по 07.12.2012р. 15,8 тис. м3; з 19.03.2013р. по 20.08.2013р. 46,2 тис. м3.

У зв'язку з виявленим порушенням, посадовими особами Державної екологічної інспекції з урахуванням норм передбачених "Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів", затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №389 від 20.07.2009р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14.08.2009р. за №767/16783, розраховано суму шкоди в розмірі 57641, 88 грн.

Не погодившись з вказаною вище перевіркою та винесеним приписом, відповідач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Харківській області, за участю прокурора Дергачівського району Харківської області, про визнання протиправними дій Державної екологічної інспекції в Харківській області щодо застосування результатів перевірки, викладених в акті перевірки №1671/01-03/07-11 від 13.12.2013р. шляхом направлення на адресу КП "Малоданилівський комунальник" вимоги у формі претензії №91 від 05.05.2014р. про відшкодування збитків, заподіяних державі у розмірі 57641,88 грн.; визнати протиправною та скасувати вимогу Державної екологічної інспекції в Харківській області, викладену у формі претензії №91 від 05.05.2014р. про відшкодування збитків, нанесених державі, у розмірі 57641,88 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2014р. позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2015р. скасовано рішення суду першої інстанції. Прийнята нова постанова, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано претензію Державної екологічної інспекції у Харківській області № 91 від 05.05.2014р. про відшкодування збитків, нанесених державі, у розмірі 57641,88 грн. В іншій частині в задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 23.06.2015р. постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2015р. змінено, в задоволенні позовних вимог КП "Малоданилівський Комунальник" до Державної екологічної інспекції у Харківській області, за участю прокурора Дергачівського району Харківської області про визнання протиправною та скасування претензії Державної екологічної інспекції у Харківській області №91 від 05.05.2014р. про відшкодування збитків, нанесених державі, у розмірі 57641,88 грн. відмовлено. В решті постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2015р. залишено без змін.

Директор КП "Малоданилівський Комунальник" ОСОБА_2 також звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з вимогою про визнання дій Державної екологічної інспекції у Харківській області незаконними, якою просить визнати дії Державної екологічної інспекції у Харківській області щодо складання постанови від 13.02.2014р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. незаконними та скасувати її. Постановою від 24.07.2015р. Дергачівського районного суду Харківської області у задоволені позовних вимог відмовлено. Постановою від 06.10.2015р. Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову від 24.07.2015р. Дергачівського районного суду Харківської області скасовано та позов залишено без розгляду. Отже, постанова про накладення адміністративного стягнення є чинною.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2015 має преюдиційне значення.

Відповідно до ст.13 Конституції України природні ресурси, що знаходяться у межах території України, є об'єктами права власності українського народу й повинні використовуватися відповідно до закону.

Статтею 1 Водного кодексу України визначено, що водокористування - використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів), а термін "ліміт скиду забруднюючих речовин " як граничний обсяг скиду забруднюючих речовин у поверхневі водні об'єкти, який встановлюється в дозволі на спеціальне водокористування; вода зворотна - вода, що повертається за допомогою технічних споруд і засобів з господарської ланки кругообігу води в його природні ланки у вигляді стічної, шахтної, кар'єрної чи дренажної води.

Згідно з ст.44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані, зокрема, дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території (п.3); не допускати порушення прав, наданих іншим водокористувачам, а також заподіяння шкоди господарським об'єктам та об'єктам навколишнього природного середовища (п.5), здійснювати облік забору та використання вод, вести контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об'єктів у контрольних створах, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законодавчими актами (п.7), здійснювати погоджені у встановленому порядку технологічні, лісомеліоративні, агротехнічні, гідротехнічні, санітарні та інші заходи щодо охорони вод від вичерпання, поліпшення їх стану, а також припинення скидання забруднених стічних вод (п.8); виконувати інші обов'язки щодо використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів згідно з законодавством (п.14).

За ст.ст. 110 та 111 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у, зокрема, забрудненні та засміченні вод.

Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Статтею 70 Водного кодексу України передбачено, що скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Водокористувачі зобов'язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони перевищують гранично допустимі скиди токсичних речовин та містять збудників інфекційних захворювань та за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи.

Відповідно до ч.1 ст.69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно з п.п.2.2 та 2.3 Методики №389 факт наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб'єктів господарювання та розрахунковим методом.

При визначенні наднормативних скидів забруднюючих речовин у водний об'єкт зі зворотними водами використовуються результати інструментально-лабораторних вимірювань лабораторій, які атестовані на право проведення відповідних інструментально-лабораторних вимірювань, або розрахункові методи.

За п.5.2. Методики №389 у разі відсутності у суб'єкта господарювання первинної документації (журнали обліку за формами ПОД-11, ПОД-13) та протоколів виконання вимірювань складу та властивостей стічних вод розрахунок маси наднормативного скиду забруднюючих речовин виконується на підставі даних державної статистичної звітності 2-ТП (водгосп), затвердженої наказом Державного комітету статистики України №230 від 30.09.1997р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.10.1997р. за N 480/2284, та лімітів скиду забруднюючих речовин, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування, за формулою.

Судом встановлено що керівник КП "Малоданилівський комунальник" уклав договір із Дергачівською райСЕС та ТОВ "НДІ Профілактичної медицини" на проведення лабораторного контролю якості стічних вод № 64-13 від 19.03.2013р., тому Державна екологічна інспекція обґрунтовано використала результати лабораторних досліджень стічних вод для встановлення факту наднормативного скиду забруднюючих речовин та нарахування шкоди.

Так, згідно протоколу дослідження води поверхневих водоймищ, прибережних зон морів і стічних вод №97-вд/168 від 27.09.2013р., лабораторією ТОВ "НДІ Профілактичної медицини", які проводились за договором з відповідачем на проведення таких досліджень, встановлено факт наднормативного скиду забруднюючих речовин з перевищенням нормативів ГДС по БСКп, азоту амонійному, СПАР, фосфатам.

Згідно з п.1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №464 від 10.09.2008р., акт перевірки - документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Пунктом 4.13. цього Порядку визначено, що за результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на незаконність дій посадових осіб, що здійснювали перевірку.

Враховуючи чинність постанови Вищого адміністративного суду України від 23.06.2015р. та постанови від 06.10.2015р. Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну - акт перевірки №1671/01-03/07-11 є чинним, зафіксовані в ньому порушення не спростовані відповідачем, інші документи також доводять наявність шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу.

Викладеним спростовуються і доводи апеляційної скарги щодо порушень при проведенні перевірки Держекоінспекцією.

При цьому, враховуючи те, що законність проведеної перевірки була предметом розгляду в судах адміністративної юрисдикції, зокрема і Вищого адміністративного суду України, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення у справі почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом вірно встановлено, що між діями відповідача та наслідками у вигляді шкоди є безпосередній причинний звязок, а зазначені норми вказаного вище Порядку №464 від 10.09.2008р. не дають правових підстав вважати, що за своїм змістом чи формою акт перевірки не може підтверджувати викладених у ньому обставин. Із вказаних вище норм зазначеного Порядку не вбачається, що акт перевірки не є належним доказом.

Отже, враховуючи те, що акт №1671/01-03/07-11 від 13.12.2013р., яким встановлено факт порушення відповідачем природоохоронного законодавства, є чинним та обставини, зафіксовані ним в частині порушення відповідачем ст.ст. 44, 70 Водного кодексу України не спростовані під час розгляду справи по суті та беручи до уваги принцип презумпції вини правопорушника, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про доведеність підстав настання цивільно-правової відповідальності КП "Малоданилівський комунальник" та про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 14.03.2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 28.04.2016 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Хачатрян В.С.