ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р.Справа № 915/206/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Лисенко В.А.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 20.11.2015 року, ОСОБА_2 за довіреністю від 01.03.2016 року;

від відповідача ОСОБА_3 за довіреністю від 01.02.2016 року №04/1191;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, м. Миколаїв

на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 року

по справі № 915/206/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Зоря Сервіс, м.Миколаїв

до Публічного акціонерного товариства Миколаївгаз, м. Миколаїв

про спонукання до виконання мирової угоди на стадії виконання шляхом стягнення грошових коштів в загальній сумі 1 000 000 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

29.02.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Зоря Сервіс», м. Миколаїв звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, м. Миколаїв, в якій просило суд спонукати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, м. Миколаїв до виконання мирової угоди на стадії виконання від 28.07.2004 року, затвердженої ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.08.2004 року у справі №8/167, з урахуванням додаткових угод до неї від 01.08.2006 року №1, від 03.01.2007 року №2, від 30.03.2007 року №3, від 05.07.2007 року №4 та стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, м. Миколаїв на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Зоря Сервіс, м. Миколаїв 1 000 000 грн. боргу, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судовий збір.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 року у справі № 915/206/16 (суддя Коваль Ю.М.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю Зоря Сервіс, м. Миколаїв задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, м. Миколаїв на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Зоря Сервіс, м. Миколаїв 1 000 000 грн. частину заборгованості за мировою угодою від 28.07.2004 року, затвердженої ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.08.2004 року у справі №8/167, з урахуванням додаткової угоди від 05.07.2007 р. № 4 до неї, затвердженої ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 р. у справі № 8/167, а також відшкодовано позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, м. Миколаїв з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 року у справі № 915/206/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Зоря Сервіс», м.Миколаїв у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник посилається на пропуск позивачем строку позовної давності, а також на невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права.

04.05.2016 року до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією було долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення з мотивів, викладених письмово.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 916/5095/15 та наданих сторонами пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Миколаївської області є обґрунтованим та правомірним, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.10.2003 року у справі №8/167 було відмовлено в позові Товариству з обмеженою відповідальністю «Зоря Сервіс» до Відкритого акціонерного товариства «Миколаївгаз» про стягнення 8 587 435 грн. 83 коп.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.2003 року у справі №8/167, яка набрала законної сили, оскільки залишено без змін Вищого господарського суду України від 29.04.2004 року і ухвалою Верховного Суду України відмовлено у порушенні касаційного провадження, рішення скасовано, позов задоволено, стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Миколаївгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря-сервіс" 7 512 118 грн. 08 коп., боргу та 1 075 317 грн. 75 коп. інфляційних з відшкодуванням понесених по справі судових витрат з відповідача .

На виконання зазначеної постанови Одеського апеляційного господарського суду видано відповідний наказ про стягнення з боржника 8589253 грн. 83 коп., який було предявлено до виконання, про що відділом Державної виконавчої служби Ленінського району управління юстиції м.Миколаєва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2004 року.

На стадії виконання судового рішення сторонами було підписано мирову угоду від 28.07.2004 року, в якій сторони передбачили, зокрема, що погашення заборгованості Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» здійснюється щомісячно, згідно приведеного в угоді графіка, на протязі семи років, починаючи з серпня 2004 року.

Вищевказану мирову угоду було затверджено ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.08. 2004 року у справі № 8/167, у звязку з чим державним виконавцем винесено постанову від 29.11.2004 року про закінчення виконавчого провадження.

В подальшому сторонами до мирової угоди укладались додаткові угоди: від 01.08.2006 року № 1, затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23.08.2006 року, від 03.01.2007 року № 2, затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.02.2007 року, від 30.03.2007 року № 3, затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 18.04.2007 року, від 05.07.2007 року № 4, затверджена ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зоря Сервіс» 05.03.2008 року звернулось до Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції з заявою № 141 про відкриття виконавчого провадження з посиланням на те, що з вересня 2007 року відповідач припинив виконувати графік погашення боргу, встановлений додатковою угодою № 4 від 05.07.2007 року до мирової угоди від 28.07.2004 року, у звязку з чим постановою від 11.03.2008 року державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження з примусового виконання ухвали господарського суду від 19.07.2007 року у справі № 8/167 про затвердження додаткової угоди №4 від 05.07.2007 року до мирової угоди від 28.07.2004 року.

Постановою Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 25.03.2008 року зупинено виконавче провадження, оскільки Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз було внесене до Реєстру підприємств паливно енергетичного комплексу, які беруть учать у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно енергетичного комплексу (п.15 ст.34 ЗУ Про виконавче провадження).

Постановою начальника відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області від 28.11.2008 року вказане вище виконавче провадження в складі зведеного виконавчого провадження було передано з Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції до Підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області, яке було прийняте останнім постановою від 16.12.2008 року з присвоєнням йому номеру ВП №10706927.

Постановами державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області від 01.03.2013 року виконавче провадження ВП №10706927 поновлено, змінено назву сторони виконавчого провадження та зупинено виконавче провадження у звязку із порушенням відносно боржника справи про банкрутство.

Постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Миколаївській області від 31.03.2014 року виконавче провадження ВП№10706927 поновлено.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз 18.04.2014 року звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просило визнати неправомірною постанову про поновлення вказаного виконавчого провадження, і ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01.07.2014 року у справі № 8/167, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 року, скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз задоволено, визнано неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень, а також визнано недійсною постанову про поновлення виконавчого провадження з підстав того, що ухвали суду про затвердження мирової угоди та додаткових угод до неї не є виконавчими документами, оскільки не містять необхідних реквізитів.

На підставі ухвали господарського суду Миколаївської області від 01.07.2014 року у справі № 8/167 начальником Відділу примусового виконання рішень прийнято постанову від 22.10.2014 року, якою скасовано постанову від 11.03.2008 року про відкриття виконавчого провадження № 10706927 та всі винесені у ній постанови державного виконавця, а постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень від 24.10.2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 року у справі № 8/167 про затвердження додаткової угоди № 4 до мирової угоди з посиланням на пункт 2 частини 1 статті 26 Закону України Про виконавче провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зоря Сервіс» звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз про стягнення з останнього частини заборгованості у загальній сумі 100000 грн. Рішенням господарського суду Миколаївської області від 18.02.2015 року у справі № 915/2140/14 позовні вимоги задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря Сервіс» 100 000 грн. заборгованості за мировою угодою від 28.07.2004 року. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року у справі №915/2140/14 рішення господарського суду Миколаївської області від 18.02.2015 року у справі № 915/2140/14 скасовано з посиланням на пропуск позивачем строку позовної давності. Постановою Вищого господарського суду від 16.07.2015 року у даній справі скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року у справі №915/2140/14, а рішення господарського суду Миколаївської області від 18.02.2015 року у справі №915/2140/14 залишено в силі. Суд касаційної інстанції дійшов висновку про неправомірність застосування строків позовної давності судом апеляційної інстанції.

03.08.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Зоря-Сервіс предявлено позов до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз про стягнення з останнього іншої частини заборгованості в загальній сумі 700 000 грн., і рішенням суду від 05.10.2015 року у справі № 915/1395/15, залишеним без змін постановами Одеського апеляційного суду та Вищого господарського суду України, позов задоволено повністю.

Так, у справі №915/2140/14 з відповідача на користь позивача було стягнуто грошові кошти у розмірі 100 000 грн. за період з липня 2007 року по серпень 2007 боргу, а також частково заборгованість за вересень 2007 року. У справі № 915/1395/15 з відповідача на користь позивача було стягнуто грошові кошти у розмірі 700000 грн., із яких: 57 186 грн. 45 коп. залишок заборгованості за вересень 2007 року; заборгованість за жовтень 2007 року лютий 2008 року по 114 500 грн. щомісяця; 70 313 грн. 55 коп. часткове погашення заборгованості за березень 2008 року.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

На момент розгляду даного спору основне грошове зобовязання за мировою угодою в повному обсязі не виконано, факт наявності у відповідача перед позивачем обов'язку сплатити за мировою угодою з додатковою угодою №4, затвердженими ухвалами суду, грошові кошти, встановлено вищевказаними рішеннями суду, тому не потребує доказування.

В позовній заяві по даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю Зоря-Сервіс просило суд про стягнення з відповідача боргу у сумі 1 000 000 грн., який складається з:

1) 44 186 грн. 45 коп. залишок заборгованості за березень 2008 року, визначений як різниця між узгодженою в додатковій угоді № 4 до мирової угоди сумою 114 500 грн., яка підлягала сплаті протягом березня 2008 року, та сумою 70 313 грн. 55 коп., що вже була стягнута рішенням Господарського суду Миколаївської області від 05.10.2015 року по справі № 915/1395/15;

2) 916 000 грн. заборгованість за період квітень-листопад 2008 року;

3) 39 813 грн. 55 коп. частка боргу за грудень 2008 року.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено статтею 175 Господарського кодексу України.

Згідно з пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

У відповідності до приписів статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно норм статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу приписів частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не виконано його грошові зобовязання за мировою угодою та додатковими угодами до неї, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з урахуванням преюдиційності факту невиконання зобовязань відповідача перед позивачем за мировою угодою, встановленого в рішеннях суду у справах №915/2140/14 та №915/1395/15.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення. Зокрема, відповідачем по даній справі не було доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України того, що мирову угоду було розірвано за згодою сторін з урахуванням заперечень цього позивачем.

Також не приймаються до уваги твердження відповідача щодо невірного обрання позивачем способу захисту, оскільки в пункті 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, крім іншого, визначено, якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Щодо посилань скаржника на пропущення строку позовної давності, то судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про початок перебігу такого строку з 27.10.2014 року, тобто з моменту отримання позивачем постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень від 24.10.2014 року, якою було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Миколаївської області від 19.07.2007 року у справі № 8/167 про затвердження додаткової угоди № 4 до мирової угоди з посиланням на пункт 2 частини 1 статті 26 Закону України Про виконавче провадження, оскільки такий факт є преюдиційним в силу приписів ст.35 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи. Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 року у справі №915/206/16 відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, м. Миколаїв на рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 року у справі №915/206/16 залишити без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016 року у справі №915/206/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді Н.М. Принцевська

ОСОБА_4