КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2016 р. Справа№ 910/29550/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Рябухи В.І.

Калатай Н.Ф.

за участю представників сторін:

від позивача: Самойленко П.М. - представник, дов. № 1213/18 від 12.04.2016;

від відповідача: Чала І.М. - представник, дов. № 08-03-25/134-15 від 20.05.2015;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016

у справі № 910/29550/15 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 17 282,26 грн.

На підставі ст.ст. 69, 77, 99 ГПК України у судових засіданнях 14.03.2016, 13.04.2016 оголошувались перерви у розгляді апеляційної скарги у справі № 910/29550/15 до 13.04.2016 та 27.04.2016, відповідно; ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2016 строк розгляду апеляційної скарги у справі № 910/29550/15 продовжено.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 у справі № 910/29550/15 в частині стягнення 9 584,67 грн. страхового відшкодування в порядку регресу провадження у справі припинено; підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 7 697,59 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, 1 218,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивоване тим, що ні нормами законодавства про страхування, ні договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності, а тому, правомірним є визначення позивачем розміру страхового відшкодування на підставі рахунку-фактури № СФ-0000285 від 24.03.2015 та акту виконаних робіт № ОУ-0000026 від 16.12.2015; при цьому, суму заборгованості в розмірі 9 584,67 грн. було сплачено відповідачем позивачу на підставі платіжного доручення № 64191 від 23.11.2015, тобто після звернення позивача 19.11.2015 (вхідний номер Господарського суду міста Києва 29550/15 від 19.11.2015, присвоєний позовній заяві № 8418/03399/УБК від 17.11.2015) з даним позовом до суду; з огляду на вищенаведене, в зв'язку з тим, що відповідач сплатив заборгованість позивачу в розмірі 9 584,67 грн. після звернення позивача з даним позовом до суду, суд вважає, що провадження у справі, в частині стягнення 9 584,67 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, в зв'язку з відсутністю предмету спору; суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню (17 282,26 грн. - 9 584,67 грн.) 7 697,59 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 у справі № 910/29550/15 скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у позовних вимогах до відповідача у розмірі 7 697,59 грн.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, судом при винесенні рішення порушено п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якого у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи; також порушено ст. 29 Закону, відповідно до якої, у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (шляхом складання автотоварознавчого дослідження).

Скаржник зазначає, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "Daewoo", д.р.н. НОМЕР_1, рік випуску - 2007р., тобто на момент ДТП авто експлуатувалось більше 7 років і тому потрібно розраховувати знос транспортного засобу при визначенні матеріального збитку, однак, із рахунку-фактури № СЧ-000760 від 17.03.2015 на суму 15 456,35 грн. та рахунку-фактури № СФ-000285 від 24.03.2015 на суму 18 282,26 грн. не можна зробити висновок про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; згідно із роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації; зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків); постановою Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 також роз'яснено необхідність визначення коефіцієнта фізичного зносу при сплаті страхового відшкодування.

У письмовому запереченні на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів скарги, вказує на те, що посилання скаржника у апеляційній скарзі, на неврахування коефіцієнту фізичного зносу деталей автомобіля, що впливає на зменшення розміру відшкодування, спростовується постановою Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15, де відшкодування суми фізичного зносу покладається на страховика, яким було застраховано цивільно-правову відповідальність винної у скоєнні ДТП особи, крім того, цією постановою встановлено, що звіт про оцінку шкоди визначає можливу, а не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу; до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи, передбаченої полісом ОСЦПВВНТЗ; звертає увагу на те, позивачем до матеріалів справи було долучено акт виконаних послуг № ОУ-0000026, що відповідає розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування.

У письмових поясненнях від 18.03.2016 відповідач зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись до іншої особи, відповідальної за збиток - особи, що застрахувала свою цивільну відповідальність - ОСОБА_4 з вимогою про сплату 7 697,59 грн. - різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що виплачене відповідачем.

22.04.2016 від відповідача через відділ документального забезпечення суду надійшло письмове доповнення до апеляційної скарги із доданими документами, витребуваними ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2016, в якому відповідач зазначає, що, враховуючи дані, викладені в калькуляції № 1.00315 від 24.03.2015, відповідно до документу про обчислення коефіцієнту фізичного зносу № 1620/16 від 21.04.2016 коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Daewoo", д.р.н. НОМЕР_1 - 0,57 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту зносу - 13 650,27 грн.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, враховуючи доводи доповнення до апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, письмового пояснення, колегія суддів встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 17 282,26 грн.; судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.01.2015 між Акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" Чернівецька регіональна дирекція, Чернівецька страхова агенція та ОСОБА_5 укладено договір № 14729а5ша добровільного страхування наземного транспорту "Все включено", об'єктом страхування якого є транспортний засіб марки "Daewoo Lanos", реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску 2007.

Пунктом 18 договору № 14729а5ша погоджено строк дії договору: з 24.01.2015 по 23.01.2016.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996, № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Така ж норма закріплена і в ч. 1 ст. 979 ЦК України.

Згідно із ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У довідці № 59170876 про дорожньо-транспортну пригоду, виданій Відділенням ДАІ з обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України, вказано, що сталась дорожньо-транспортна пригода (вид ДТП): зіткнення; місце скоєння ДТП: Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. 29-го березня (36), 36; дата та час скоєння: 09.03.2015 14:30:00; учасники дорожньо-транспортної пригоди: 1. Тип, марка транспортного засобу: Легковий, Opel Omega, номерний знак НОМЕР_4, що належить ОСОБА_6; наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або іноземний сертифікат "Зелена картка": серія АІ1452274 з терміном дії до 26.07.2015; зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль отримав такі механічні пошкодження: бокова ліва частина, передня центральна частина; водій: ОСОБА_4; 2. Тип, марка транспортного засобу: Легковий "Daewoo Lanos", номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5; наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або іноземний сертифікат "Зелена картка": серія АІ5517308 з терміном дії до 23.01.2016, виданий АТ "СК "АХА Страхування"; зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль отримав такі механічні пошкодження: бокова ліва частина, передня центральна частина; водій: ОСОБА_7; дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення: ОСОБА_4 - порушення пункту 10.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

11.03.2015 ОСОБА_5 звернулась до позивача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Згідно із висновком № 27Е/15 експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1, виконаним судовим експертом ОСОБА_8, дата складання 23.03.2015; вартість відновлювального ремонту автомобіля Daewoo Lanos, 2007 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 20 808,86 грн., з урахуванням ПДВ на складові.

Як вбачається із висновку № 27Е/15, вартість відновлювального ремонту автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1, встановлено без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складових.

Також до матеріалів справи надано ремонтну калькуляцію № 1.003.15.0 від 24.03.2015, складену на основі комп'ютерної програми Audatex, яка рекомендована в п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика), відповідно до якої загальна сума ремонту автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 18 282,26 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000285 від 24.03.2015, виставленого П.П. ОСОБА_9, вартість ремонту автомобіля згідно із калькуляцією № 1.003.15 від 24.03.2015 складає суму у розмірі 18 282,26 грн.

Пунктом 10.2 договору № 14729а5ша передбачено, що франшиза (безумовна) за ризиком (застосовується по кожному окремому страховому випадку): збитки внаслідок ДТП - 1 000,00 грн.

Згідно із складеним позивачем страховим актом № 1.003.15.03399/VESKO7385 від 26.03.2015 до виплати в якості страхового відшкодування визначено 17 282,26 грн.

Позивачем перераховано ПП ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 17 282,26 грн. згідно із платіжним дорученням № 165300 від 27.03.2015, у графі: "Призначення платежу" якого зазначено: "Страхове відшкодування згідно акту № VESKO7385/2015, ОСОБА_5, ІПН № НОМЕР_5 без ПДВ".

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.03.2015 у справі № 727/1827/15-п провадження № 3/727/649/15 встановлено, що 09.03.2015 о 14:30 водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки Опель Омега д/н НОМЕР_4 по вул. 29 березня в м. Чернівці при здійсненні маневру, а саме повороту на ліво, не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, автомобілі частково пошкоджені, потерпілих немає; ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340,00 грн.

Згідно із інформацією, наданою Моторним (транспортним) страховим бюро України до матеріалів справи, вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_4, як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс АІ1452274, відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - автомобіль "Opel Omega", державний номер ТЗ НОМЕР_4, розмір франшизи 00,00 грн.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV із змінами та доповненнями (далі Закон № 1961).

Згідно із ч. 22.1 ст. 22 Закону № 1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961 у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України; якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4, є особою, зобов'язаною відшкодувати завдані спірною ДТП збитки відповідно до положень Закону № 1961.

З метою отримання від відповідача спірного страхового відшкодування, позивач звернувся до відповідача із вимогою № 7506/03399/УБК від 11.08.2015 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу, в якій просив здійснити відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 17 282,26 грн.

Як вбачається із штампу Господарського суду міста Києва, позивачем пред'явлено позов - 19.11.2015.

23.11.2015, після звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач в рахунок виплати страхового відшкодування, перерахував позивачу 9 584,67 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 64191 від 23.11.2015.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, враховуючи положення п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, зазначене платіжне доручення № 64191, яке свідчить про часткову, у розмірі 9 584,67 грн., сплату відповідачем страхового відшкодування після пред'явлення позову, провадження у справі, в частині стягнення 9 584,67 грн., підлягає припиненню у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Як вбачається із відзиву на позовну заяву, відповідач обґрунтовує суму страхового відшкодування лише у розмірі 9 584,67 грн. тим, що документи, надані позивачем, не містять розміру витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тому відповідач взяв до уваги розрахунок матеріального збитку з урахуванням зносу - 9 584,67 грн., викладений у дослідженні № СЕ6564ВС08.04/2 від 08.04.2015 ТОВ "Гарант-Асістанс" (а.с.74-78).

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2016 у справі № 910/29550/15 відповідачем додано до доповнення до апеляційної скарги, зокрема, документ про обчислення коефіцієнту фізичного зносу № 1620/16, в якому відповідачем зазначено, що підставою для нарахування коефіцієнту фізичного зносу є п. 7.38 Методики, строк експлуатації транспортного засобу перевищує 7 років; коефіцієнт фізичного зносу автомобіля НОМЕР_3, складає 0,57; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 13 650,27 грн.

Апеляційний господарський суд погоджується із розрахунком відповідача, здійсненого з урахуванням калькуляції № 1.003.15.0 від 24.03.2015 та коефіцієнту фізичного зносу, враховуючи викладене та наступне.

Відповідно до п.п. 7.38, 7.39 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ; винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Як вже зазначалось, автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2007, отже, оскільки станом на дату дорожньо-транспортної пригоди 09.03.2015, зазначеному автомобілю було більше семи років, то, відповідно до п. 7.38 Методики, необхідно застосовувати коефіцієнт фізичного зносу, при розрахунку розміру страхового відшкодування.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник; згідно з роз'ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна; розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за N 1074/8395); крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. N 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей (Лист Верховного Суду України від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування").

Зазначена правова позиція відповідає судовій практиці, про що свідчать, зокрема, постанови Вищого господарського суду України від 08.12.2015 у справі № 910/8004/15-г, від 27.01.2016 у справі № 910/13975/15.

Посилання позивача на висновок Верхового Суду України, викладений у постанові від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15, є безпідставним, оскільки висновок у цій постанові не стосується порядку застосування коефіцієнту зносу відповідно до норми статті 29 Закону № 1961.

Апеляційний господарський суд, перевіривши розрахунок відповідача, викладений у документі про обчислення коефіцієнту фізичного зносу № 1620/16, виконаний з урахуванням даних калькуляції № 1.003.15.0 від 24.03.2015, погоджується із тим, що вартість відновлювального ремонту з урахуваннями коефіцієнту фізичного зносу складає 13 650,27 грн.

Як вже було зазначено, пунктом 10.2 договору № 14729а5ша передбачено, що франшиза (безумовна) за ризиком (застосовується по кожному окремому страховому випадку): збитки внаслідок ДТП - 1 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи часткову сплату відповідачем страхового відшкодування у розмірі 9 584,67 грн., франшизу у розмірі 1 000,00 грн., страхове відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає суму у розмірі 3 065,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 № 484-VIII, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як роз'яснено в п. 5.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", із змінами і доповненнями, статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним; у їх числі зазначено закриття (припинення) провадження (стаття 80 ГПК), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях; враховуючи спосіб формулювання даного положення, поняття закриття та припинення слід вважати тотожними; при цьому слід враховувати, що у разі припинення провадження у справі у апеляційній або касаційній інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 1-1 статті 80 ГПК, повертається сума судового збору, сплачена в усіх інстанціях.

Також, слід зазначити, що відповідачем надмірно сплачено судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1 515,80 грн. згідно із платіжним дорученням № 5658 від 02.02.2016, оскільки правильним розміром є 1 339,80 грн.

За таких підстав, позивачу слід повернути судовий збір в сумі 675,50 грн. за розгляд позовної заяви, а відповідачу повернути 176,00 грн. надмірно сплаченого судового збору згідно із платіжним дорученням № 5658 від 02.02.2016, але оскільки ані позивач, ані відповідач не звертався до суду з клопотанням про повернення судового збору, судовий збір не повертається судом.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, встановлених нормами чинного законодавства та відповідно до матеріалів справи, для часткового задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення про часткове задоволення позову, у зв'язку із чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись п. 1-1, ч. 1 ст. 80, ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 у справі № 910/29550/15 скасувати повністю і прийняти нове рішення.

3. В частині стягнення 9 584,67 грн. страхового відшкодування в порядку регресу провадження у справі припинити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, б. 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська,8; ідентифікаційний код 20474912) 3 065,60 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, 216,05 грн. судового збору.

5. В решті позову відмовити.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська,8; ідентифікаційний код 20474912) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, б. 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) 806,22 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

7. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

8. Справу № 910/29550/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 29.04.2016.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді В.І. Рябуха

Н.Ф. Калатай