ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р.Справа № 922/665/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Міністерства оборони України, м. Київ
до ФОП ОСОБА_4, смт. Андріївка
про стягнення 78 660,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Микитка В.В.

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року до господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач) звернулось міністерство оборони України (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути з відповідача за неналежне виконання умов договору про закупівлю товарів за державні кошти №343/3/81 від 20.07.2015 року пеню, яка станом на 29.10.2015 року становить 78660,00 грн.

Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 12.03.2016 року було порушено провадження по справі та її розгляд був призначений на 30.03.2016 року об 11:00 год.

Ухвалою суду від 30.03.2016 року розгляд справи був відкладений до 13.04.2016 року до 11:00 год.

Ухвалою суду від 13.04.2016 року розгляд справи був відкладений до 26.04.2016 року до 11:00 год.

25.04.2016 року, на виконання вимог попередніх ухвал суду, представником позивача суду був поданий розрахунок суми штрафних санкцій. Наданий розрахунок досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

У судовому засіданні 26.04.2016 року представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис представника відповідача на повідомленні про дату, час та місце проведення судового засідання (а.с.35).

Як роз'яснив Вищий господарський суд України у Постанові Пленуму № 18 від 26 грудня 2011 року (з подальшими змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Як встановлено судом та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, Міністерством оборони України (далі за текстом - позивач) в особі тимчасово виконуючого обов'язки начальника інженерних військ - начальника Центрального управління інженерних військ Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України полковника Кузьміна Віктора Васильовича, який діяв на підставі довіреності від Міністерства оборони України від 06.06.2015 року № 220/451/д з однієї сторони та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 (далі за текстом - відповідач) з іншої сторони, було укладено Договір про закупівлю товарів за державні кошти № 343/3/81 від 27.07.2015 року (далі за текстом - Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору, відповідач зобов'язувався у термін до 30.09.2015 року поставити Замовнику вироби текстильні готові, інші (мішки поліпропіленові), в асортименті, кількості та за цінами зазначеними в Специфікації постачання товарів, а Замовник зобов'язався прийняти і оплатити товар.

У пункті 5.1 Договору сторони визначили, що постачання товарів здійснюється з дати підписання Договору постачальником до 30.09.2015 року.

Згідно з пунктом 5.7 Договору, приймання товарів за кількістю та якістю проводиться представником позивача від відповідача, та оформляється Актом приймання-передавання Товару, який складає Вантажоодержувач.

Відповідно до пункту 6.3.2 Договору відповідач повинен забезпечити його виконання та поставку товарів у встановлені строки.

Згідно п. 5.10 Договору, датою виконання зобов'язання по постачанню товарів є дата підписання Вантажоодержувачем Актів приймання-передавання Товару.

Відповідно до Актів приймання-передавання товару № 1 - 3 (а.с. 19-21) відповідачем здійснено поставку Товару у кількості 1000000 шт. мішків поліпропіленових.

Відповідно до платіжних доручень №№ 343/1/80 від 26.08.2015 року, 343/1/111 від 17.11.2015 року, 343/1/142 від 15.12.2015 року позивачем сплачено за поставлений товар З 800 000,00 грн. (а.с. 22-23).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 7.1 Договору сторони беруть на себе зобов'язання неухильно виконувати всі умови цього Договору. У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та Договором.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було допущено порушення зобов'язання щодо строку поставки товару, а саме: за період з 01.10.2015 року по 26.10.2015 року на суму 2850000,00 грн. та за період з 27.10.2015 року по 28.10.2015 року на суму 2280000,00 грн.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 612 Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з пунктом 7.3 Договору за порушення терміну виконання зобов'язання з відповідача стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, щодо яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів, за відмову від постачання або не поставку (поставку в неповному обсязі) додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вказаної вартості.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірений розрахунок позивача щодо нарахування пені та враховуючи те, що відповідачем були порушені умови договору щодо строків поставки товару, а саме: п. 5.1 Договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 78660,00 грн. є обґрунтованими, вони підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 173, 174, 179, 232, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ФОП ОСОБА_4 (м. 64220, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, , банк одержувача - Державна казначейська служба України в м. Києві, МФО банку одержувача - 820172, р/р 8611) - 78660,00 грн. пені за неналежне виконання умов Договору про закупівлю товарів за державні кошти № 343/3/81 від 20.07.2015 року та 1378,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 28.04.2016 р.

Суддя О.В. Погорелова