ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2016 р. Справа № 920/386/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плужник О.В., суддя Пушай В.І., суддя Слободін М.М.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

стягувача - ОСОБА_1, довіреність № Д-1125/2015 від 22.05.15 р.

Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ - ОСОБА_2, довіреність № 20-22/626 від 30.12.15 р.

боржника - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, м. Суми (вх. №1115 С/3) на ухвалу господарського суду Сумської області від 17.03.16 року у справі №920/386/15 за скаргою №UOP-2/2/-1404 від 16.02.2016 року Державного концерну "Укроборонпром" на дії державного виконавця по справі №920/386/15

за позовом Державного концерну "Укроборонпром", м. Київ

до Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Зірка", м. Шостка

про стягнення 24554996,03 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 17.03.2016 року у справі №920/386/15 (суддя Заєць С.В.) скаргу №UOP - 2/2/-1404 від 16.02.2016 Державного концерну "Укроборонпром" на дії державного виконавця - задоволено частково.

Скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 27.01.2016 року у виконавчому провадженні № 49641473 про арешт коштів боржника.

Скасувано постанову виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 27.01.2016 у виконавчому провадженні № 49641473 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В інший частині вимог викладених у скарзі, а саме щодо зобовязання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 вчинити дії - винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 49641473 у звязку з визнанням судом мирової угоди між стягувачем та боржником - відмовлено.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України не погодився з зазначеною ухвалою, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на її незаконність, неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права при її прийнятті.

Зазначає, що суд першої інстанції невірно визначив орган ДВС, а саме - зазначено відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України замість Департаменту ДВС МЮУ.

Крім того, на думку апелянта, виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених ЗУ "Про виконавче провадження".

Скаржник також вказує на те, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду із скаргою, оскільки ДК "Укроборонпром" в скарзі не обгрунтовано, яким чином постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ по ВП №49641473 від 27.01.2016 року про арешт коштів боржника та оголошення заборони на його відчуження, порушують права саме ДК "Укроборонпром".

В апеляційній скарзі апелянт наполягає на тому, що в даній справі арешт з майна боржника не знято саме у зв'язку з нестягненням з останнього виконавчого збору.

Просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 17.03.2016 року у справі №920/386/15 та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

ДК "Укроборонпром" надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає про те, що судом першої інстанції було повністю та правильно встановлено обставини, що мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального та процесуального права при винесенні ухвали.

Наголошує на тому, що право ДК "Укроборонпром" подавати скаргу на дії ДДВС МЮУ випливає із положень ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України та з його статусу Стягувача. Зазначає, що стягувач наділений безумовним правом оскарження дій державного виконавця, незалежно від того, чи порушені незаконними діями державного виконавця його права чи не порушені.

Крім того, наполягає на тому, що арешт коштів та майна КП ШКЗ "Зірка" позбавляє підприємство можливості сплачувати внески Концерну, що, відповідно, порушує права та інтереси ДК "Укроборонпром".

КП "Шосткинський казенний завод "Зірка" також надало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що підприємство вжило всіх залежних від нього заходів для затвердження мирової угоди в строк, встановлений державним виконавцем для добровільного виконання, але це було нереально, в тому числі по вині державного виконавця, так як постанова від 11.12.2015 року ВП №49641473 про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику лише 21.12.2015 року, тобто, вже після спливу строку для добровільного виконання, чим державний виконавець порушив ч. 5 ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження".

При винесенні ж постанов про арешт коштів та майна боржника державний виконавець, в порушення приписів ст.ст. 52, 57 ЗУ "Про виконавче провадження" наклав арешт в межах суми 26991595,53 грн., тобто, і в межах суми щодо якої судом було затверджено мирову угоду і виконавче провадження щодо якої підлягає закінченню.

Просить залишити ухвалу господарського суду Сумської області від 17.03.2016 року у справі №920/386/15 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але свою позицію виклав у засіданні по справі №920/386/15 (вх. 1114 С) у режимі відеоконференції.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

Частиною 3 статті 49 вказаного закону передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11.02.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №49641473, проте зазначені дії державним виконавцем виконані не були.

Таким чином, враховуючи викладене та те, що позивач не порушив передбачений ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України строк на оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, а також враховуючи порушення державним виконавцем ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження" суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку щодо задоволення скарги позивача в частині скасування постанов про арешт майна боржника.

В той же час, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні скарги в частині зобовязання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 вчинити дії - винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 49641473 у звязку з визнанням судом мирової угоди між стягувачем та боржником, оскільки, як вбачається з матеріалів справи (т. 1, а.с. 232) дана постанова вже винесена державним виконавцем 11.02.2016 року.

Що стосується посилань скаржника на відсутність у позивача правових підстав для звернення до суду із скаргою, оскільки останнім в скарзі не обгрунтовано, яким чином постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ по ВП №49641473 від 27.01.2016 року про арешт коштів боржника та оголошення заборони на його відчуження, порушують права саме ДК "Укроборонпром".

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Таким чином, ст. 121 ГПК України, а також ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", якими передбачена можливість оскарження дій державного виконавця, не встановлюють такої умови оскарження як порушення державним виконавцем прав скаржника.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст.120 Господарського кодексу України концерном визнається статутне об'єднання підприємств, а також інших організацій, на основі їх фінансової залежності від одного або групи учасників об'єднання, з централізацією функцій науково-технічного та виробничого розвитку, інвестиційної, фінансової, зовнішньоекономічної та іншої діяльності. Учасники концерну наділяють його частиною своїх повноважень, у тому числі правом представляти їх інтереси у відносинах з органами влади, іншими підприємствами та організаціями.

Згідно з положеннями п.п. 17 та 18 Статуту ДК "Укроборонпром", затвердженого постановою КМУ №993 від 31.08.2011 року, Концерн утворений з метою забезпечення ефективного функціонування та управління суб'єктами господарювання державного сектору економіки. На Концерн, серед іншого, покладаються завдання здійснення централізованого регулювання, контролю та координації діяльності учасників Концерну.

Пунктом 29 Статуту Позивача визначено, що одним з джерел формування майна Концерну є внески учасників Концерну.

Відповідно до п. 15 Статуту, КП ШКЗ "Зірка", як учасник Концерну, зобов'язане сплачувати внески в порядку та розмірах, визначених генеральним директором Концерну; сприяти виконанню завдань Концерну; розвивати співробітництво в рамках діяльності Концерну.

З огляду на викладене вище, постанови про арешт коштів та майна КП ШКЗ "Зірка", якими накладено арешт на майно боржника в межах суми 26991595,53 грн. (тобто, і в межах суми щодо якої судом було затверджено мирову угоду і виконавче провадження щодо якої підлягає закінченню), мають безпосередній вплив як на права та інтереси підприємства, так і на права та інтереси Державного концерну "Укроборонпром".

Арешт коштів та майна КП ШКЗ "Зірка" позбавляє підприємство можливості сплачувати внески Концерну, що, відповідно, порушує права та інтереси ДК "Укроборонпром".

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" одним із випадків, коли арешт з майна Боржника не знімається при закінченні виконавчого провадження є нестягнення виконавчого збору.

Так, на думку апелянта, судом не було встановлено, що причиною незняття арешту з майна боржника є нестягнення ДДВС МЮУ виконавчого збору із боржника.

Судова колегія вважає зазначені висновки апелянта необгрунтованими та безпідставними у зв'язку з викладеним нижче.

Як встановлено судом першої інстанції, 27.01.2016 року, тобто після затвердження судом мирової угоди в процесі виконання рішення, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 були видані постанови про арешт коштів та майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

Частиною 3 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 вказаного закону, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

11.02.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 була видана постанова про закінчення виконавчого провадження №49641473 та про винесення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору від 27.01.2016 року, однак арешт з майна Боржника знятий не був.

Крім того, арешт на кошти та майно боржника був накладений в межах усієї суми стягнення - 26991595, 53 грн., в той час, як сума виконавчого збору складала лише 2453781, 41 грн. Тож, оскільки арешт було накладено і в межах суми, щодо якої судом було затверджено мирову угоду і виконавче провадження щодо якої підлягало закінченню, ДДВС МЮУ був зобов'язаний зняти арешт з майна КП ШКЗ "Зірка" при закінченні виконавчого провадження №49641473.

Таким чином, ухвала господарського суду Сумської області від 17.03.2016 року у справі №920/386/15 прийнята з урахуванням фактичних обставин справи та без порушень норм матеріального і процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Сумської області від 17.03.2016 року у справі №920/386/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 10.05.16

Головуючий суддя Плужник О.В.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Слободін М.М.