ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.16р. Справа № 904/2384/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ААПС ТОРГОВА ГРУПА", м. Дніпропетровськ

про стягнення 118 300,96 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ААПС ТОРГОВА ГРУПА" (далі - відповідач) про стягнення 31 733,56 грн. - плати за фактичний час користування об'єктом лізингу, 86 567,40 грн. - збитків та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016 р. по справі № 904/2384/16 порушено провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.04.2016 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2016 р. розгляд справи відкладено на 12.05.2016 р.

Представник позивача у судове засідання 12.05.2016 р. не з'явився, до справи надіслав електронною поштою клопотання про розгляд справи без участі позивача та на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача у судові засідання не з'явився, вимог суду, викладених в ухвалі про порушення провадження у справі та ухвалі про відкладення розгляду справи не виконав, письмовий відзив на позов не надав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016 р. та від 19.04.2016 р. надіслані на адресу відповідача, що зазначена у Спеціальному витязі з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (49000, м. Дніпропетровськ, бульвар Катеринославський, буд. 2, офіс 524, ) на яку насамперед і було направлено кореспонденцію господарського суду. Згідно з довідкою поштової установи поштові відправлення на адресу відповідача повернуті до суду з позначкою: "фирмы нет".

У п. 4 інформаційного листа ВГСУ від 02.06.2006р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" зазначається, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 10.12.2015 р. прийнято судове рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача (19.04.2016 р.), оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (лізингодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ААПС ТОРГОВА ГРУПА" (лізингоодержувач, відповідач) укладений Договір про фінансовий лізинг № 00006845 (надалі за текстом - Договір), відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 I benzin, шасі № XW8ZZZ61ZDG045513, 2013 року виробництва, двигун № CFN 452938 cтроком 60 місяців (далі - Об'єкт лізингу), а відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу та сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (далі - План відшкодування), що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 15 157,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 2 273,55 доларів США.

Відповідач відповідно до положень п. 6.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (надалі за текстом - Умови лізингу), що становлять невід'ємну частину Договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до Плану відшкодування.

Відповідно до п. 6.5. Умов лізингу, щомісячний платіж здійснюється на рахунок, значений Позивачем, не пізніше 15-го (п'ятнадцятого) календарного дня, вказаного у Плані відшкодування.

Також, відповідач зобов'язувався відповідно до п. 4.4. Умов лізингу відшкодувати всі втрати, понесені в результаті експлуатації Об'єкта лізингу, включаючи, окрім іншого, витрати, що можуть бути понесені внаслідок дотримання обґрунтованих вимог позивача щодо експлуатації /або передачі Об'єкта лізингу.

Згідно з п. 9.2. Умов лізингу, відповідач зобов'язаний повністю відшкодувати витрати на технічне обслуговування Об'єкту лізингу.

Відповідно до п. 12.9 Умов лізингу, у разі дострокового припинення Договору з боку позивача. Відповідач зобов'язувався повернути Об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення.

Згідно із п. 13.6 Умов лізингу, у випадку відмови відповідача від повернення Об'єкту лізингу або затримки у такому поверненні, позивач мав право вилучити Об'єкт лізингу. При цьому, на підставі п. 13.5 Умов лізингу, відповідач відшкодовує всі та будь-які витрати, понесені позивачем, у зв'язку із вилученням (поверненням) Об'єкта лізингу, у тому числі витрати, пов'язані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги, пов'язані з вилученням об'єкта лізингу.

У випадку прострочення платежів за Договором, згідно із п. 8.2. Умов лізингу відповідач зобов'язався сплачувати штрафні санкції. Зокрема, такі штрафні санкції включали: - пеня у розмірі 10 % річних від суми невиплаченої суми за кожен день прострочення до повного виконання відповідачем зобов'язань (п. 8.2.1. Умов лізингу); - штрафні санкції, що підлягають сплаті відповідачем за нагадування про несплату, надіслані позивачем відповідачеві у випадку прострочення платежів у розмірі, що становить гривневий еквівалент суми у 15 доларів США за першу платіжну вимогу, 20 доларів США за другу платіжну вимогу та 25 доларів США за третю платіжну вимогу (п. 8.2.2. Умов лізингу); - компенсація будь-яких витрат, понесених позивачем, зокрема, витрати на юридичні послуги, судові та позасудові процедури з метою стягнення сум, несплачених відповідачем у відповідності до Договору (п. 8.2.3. Умов лізингу).

Відповідно до п. 12.6.1. Умов Договору, позивач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів.

Враховуючи, що відповідач припинив виконувати свої зобов'язання за Договором та порушував терміни сплати лізингових майже одразу після укладення договору.

20.11.2015 р. позивачем відповідачу направлено вимогу про сплату заборгованості за Договором, повернення Об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від Договору вих. № 00006845 від 16.11.2015р., проте вимога залишена відповідачем без розгляду.

Відповідно до п. 12.7. Умов лізингу, у випадку неотримання відповідачем вимоги з будь-яких причин, відповідач вважається належним чином повідомленим на 10 (десятий) календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою ДП Укрпошта про прийняття відправки.

Згідно із п. 20.5. Договору, всі повідомлення сторони відправляють за адресою, вказаною у Договорі, у письмовій формі особисто, кур'єром або поштою.

Відповідно до п. 12.9. Договору, у разі дострокового припинення Договору з боку позивача, відповідач зобов'язався повернути Об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення.

Крім того, п. 8.2.2. та п. 8.3.2. Договору встановлено обов'язок погасити заборгованість протягом 3 (трьох) днів з дня отримання вимоги.

Оскільки прийняття відправки вимоги було здійснено 20.11.2015 р., то датою припинення Договору є 20.11.2015 р., 25.11.2015 - останній день сплати заборгованості за Договором, останнім днем повернення Об'єкту лізингу є 04.12.2015 року.

Згідно п. 12.10 Умов лізингу, у будь-якому випадку дострокового припинення дії Договору, позивач прямо зберігає право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат, як страхові франшизи, витрати на збут, штрафи, витрати на правову допомогу.

Станом на дату складання позовної заяви, всупереч вимогам, встановленим у Договорі, відповідач не виконав свої зобов'язання зі сплати заборгованості за Договором та повернення Об'єкту лізингу.

Відповідно до п.6.18 Умов Договору сторони погоджуються, що у випадку розірвання Контракту/відмови від Контракту за ініціативою Порше Лізинг Україна відповідно до пункту 12, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об'єктом лізингу.

Таким чином, відповідач повинен компенсувати позивачу щомісячні платежі за фактичний час користування Об'єктом лізингу, а саме: - частково непогашений щомісячний лізинговий платіж за грудень 2015 року на суму 4722,85 грн., належний до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.12.2015 р.; - щомісячний лізинговий платіж за січень 2016 року на суму 8 522,09 грн., належний до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.01.2016 р.; - щомісячний лізинговий платіж за лютий 2016 року на суму 9 118,25 грн., належний до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.02.2016 р.; - щомісячний лізинговий платіж за березень 2016 року на суму 9 369,42 грн., належний до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.03.2016 р.

Отже, відповідач зобов'язаний компенсувати позивачу плату за фактичний час користування Об'єктом лізину в сумі 31 733,56грн.

Згідно із ч. 1. ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Згідно із ч. 3. ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п. 4.1. Договору позивач зберігатиме за собою право власності на Об'єкт лізингу, в той час, як відповідач матиме право на експлуатацію Об'єкта лізингу впродовж усього строку дії Контракту (окрім випадків, коли позивач матиме право розірвати цей Договір та вимагати повернення Об'єкта Лізингу).

Пункт 8.2.3. Договору вказує, що у випадку прострочення сплати лізингового платежу за Договором, до відповідача застосовуються наступні санкції, зокрема, компенсація будь-яких витрат понесених позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, мові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених відповідачем відповідності до Договору.

В свою чергу п. 8.6. Договору, зазначає, що будь-які збитки, заподіяні невиконанням або не належним виконанням стороною своїх зобов'язань за Контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі понад передбачені Контрактом штрафні санкції.

У зв'язку із систематичним порушенням умов Договору з боку відповідача, несплатою лізингових платежів відповідно до Плану відшкодування, позивач відмовився від Договору і висунув вимогу про сплату відповідачем заборгованості за Договором, а також про повернення Об'єкту лізингу, про що Позивач проінформував відповідача вимогою від 04.08.2015 року. При цьому, у своєму листі позивач встановив строки для сплати заборгованості впродовж 3 днів з дня отримання вимоги, повернення Об'єкту лізингу впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня отримання цього повідомлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення становить більше 30 днів.

Згідно п. 13.6. Умов лізингу, якщо позивач не зможе здійснити своє право на вилучення повернення), як передбачено у пункті 13, він матиме право на вилучення Об'єкту лізингу у відповідача в примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, 18.01.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. було вчинено виконавчий напис № 43 про повернення Об'єкта лізингу.

18.01.2016 року державним виконавцем Слов'янського міськрайонного управління юстиції у м. Слов'янськ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового повернення Об'єкта лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса № 43 від 18.01.2016 р.

Однак, станом на дату складання позову 23.03.2016 року транспортний засіб не розшукано, місцезнаходження його невідоме, Об'єкт лізингу відповідачем позивачу не повернуто.

Відповідно до п. 13.5. Умов лізингу відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу будь-які витрати, пов'язані із вилученням Об'єкту лізингу, у тому числі витрати, пов'язані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги пов'язані із вилученням Об'єкта лізингу.

Згідно п. 8.6. Умов лізингу встановлено, що будь-які збитки заподіяні невиконанням або не належним виконанням стороною своїх зобов'язань за Контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі понад передбачені Контрактом штрафні санкції.

Отже, враховуючи протиправну поведінку відповідача та його явне небажання виконувати умови Договору, неможливість за рахунок власних виробничих ресурсів стягнути заборгованість за Договором та повернути Об'єкт лізингу, який є власністю позивача, та враховуючи спеціалізацію на ринку, позивач з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором змушений був звернутись до спеціалізованих організацій: ТОВ "Юридична компанія "Трепл Сі", ТОВ "Орум" для вчинення виконавчого напису нотаріуса та підготовки процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження.

Також, позивач поніс витрати у зв'язку із необхідністю звернення до спеціалізованої організації ТОВ "Юридична фірма Вернер" з метою надання послуг по юридичному консультуванню, підготовці процесуальних документів та представництва інтересів позивача в суді, що підтверджується Договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 р., Договір про надання колекторських послуг № 29/28 від 01.02.2011 р., Договір про надання юридичних послуг № 17/2010 від 09.06.2010 р. на загальну суму 20 447,37 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відшкодування таких витрат прямо передбачено укладеним між сторонами Договором.

Отже, стягнення реальних збитків в розмірі 20 447,37 грн., завданих позивачеві, внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем є правомірним, оскільки наявні всі ознаки цивільно-правового правопорушення: 1) протиправна поведінка відповідача, яка виражалась у невиконанні умов договору та закону (відповідач не повернув Об'єкт лізингу позивачу у визначений умовами Договору строк); 2) збитків, а саме витрати позивача, пов'язані з стягненням заборгованості за Договором та поверненням Об'єкта лізингу; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками (саме через порушення умов Договору щодо оплати лізингових платежів, а згодом і повернення Об'єкта лізингу, позивач самостійно був змушений вчинити дій спрямовані на спонукання відповідача виконати свої зобов'язання за Договором, проте такі дії не мали наслідком виконання своїх зобов'язань відповідачем. В зв'язку з цим, позивач був змушений звернутись до спеціалізованих організацій з метою супроводження процесу стягнення заборгованості та повернення Об'єкта лізингу); 4) вина відповідача (яка підтверджується явним невиконанням чітких вимог закону та договору).

Таким чином, через порушення своїх зобов'язань за Договором, відповідач має відшкодувати позивачу збитки, що виникли у зв'язку з відновленням його порушеного права як власника Об'єкта лізингу у розмірі 20 447,37 грн. (реальні збитки, надалі за текстом - збитки).

Відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно 6.3. Умов лізингу позивач та відповідач погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за Договором на користь позивача, відображають справедливу вартість Об'єкта лізингу та забезпечують отримання позивачем очікуваної станом на дату виконання Договору суми на основі діючого курсу обміну доларів США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ "Креді Агріколь Банк"), як буде обрано за рішенням позивача, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті.

Зважаючи на те, що станом на дату складання позовної заяви, Об'єкт лізингу так і не було повернуто позивачеві та відповідно до Плану відшкодування витрат, який є невід'ємною частиною Договору, відповідачем залишаться невиплаченими проценти і комісії за лізинговими платежами (не враховуючи заборгованість за Договором з грудня 2015 року по березень 2016 року) з квітня 2016 року по лютий 2018 року в розмірі еквівалентному у гривні 2536,25 доларів США.

Станом на час складання позовної заяви (23.03.2016 року) курс ПАТ "Креді Агріколь Банк", складав 26,070 грн. за 1 долар США. Отже, відповідач в період з квітня 2016 року по лютий 2018 року мав би сплатити: 2 536,25 *26,070 = 66 120, 03 грн.

3 огляду на вищенаведене, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, Договір було припинено і завдано Позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 66 120, 03 грн.

Таким чином, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 66 120, 03 грн., завданих позивачеві, внаслідок неналежною виконання зобов'язань відповідачем є правомірним, адже тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила позивача можливості отримати прибуток від Договору, та наявні всі ознаки господарського правопорушення: 1) протиправна поведінка відповідача, яка виражалась у невиконанні умов договору та закону (несплата щомісячних лізингових платежів, неповернення Об'єкту лізингу позивачу ні в добровільному, ні в примусовому порядку); 2) збитків, а саме упущена вигода, яку зазнав позивач; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками (саме через порушення умов Договору щодо оплати лізингових платежів, а згодом і повернення Об'єкта лізингу, позивач був змушений припинити дію договору, що має наслідком те, що він не може отримати грошові кошти, на отримання яких розраховував при укладанні Договору); 4) вина відповідача (яка підтверджується явним невиконанням чітких вимог закону та договору, відсутністю будь-яких повідомлень з боку відповідача, щодо причин невиконання таких зобов'язань).

Таким чином, через порушення своїх зобов'язань за Договором, відповідач має відшкодувати позивачу збитки, що складаються із суми матеріальних витрат позивача, що виникли у зв'язку з відновленням його порушеного права (реальні збитки) та упущеної вигоди, що складає 86 567,40 грн. - збитків.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 31 733,56 грн. - плати за фактичний час користування об'єктом лізингу, 86 567,40 грн. - збитків.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ААПС ТОРГОВА ГРУПА" (49000, м. Дніпропетровськ, бульвар Катеринославський, буд. 2, офіс 524; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (02152, м. Київ, провулок. Павла Тичини, 1 В, офіс В; ) 31 733,56 грн. (тридцять одна тисяча сімсот тридцять три грн. 56 коп.) - плати за фактичний час користування об'єктом лізингу, 86 567,40 грн. (вісімдесят шість тисяч п'ятсот шістдесят сім грн. 40 коп.) - збитків, 1774,51 грн. (одна тисяча сімсот сімдесят чотири грн. 51 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Рудовська