РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016Справа №910/30749/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбас СМЗ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс-Лайф"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Петрова Н.М. - за довіреністю від 08.08.2015р.;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 03 лютого 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У грудні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбас СМЗ" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс-Лайф (відповідач) про стягнення 15 770,63 грн. попередньої оплати, 35 236,21 грн. пені, 1 577,06 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору постачання № 27/08/14 від 27.08.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/30749/15. Розгляд справи призначено на 20.01.2016 року.

18.01.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 20.01.2016 року, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав усні пояснення, відповів на запитання суду та подав документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 03.02.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбас СМЗ» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Офіс-Лайф» (постачальник) укладено Договір постачання № 27/08/14 від 27.08.2014 року (надалі - Договір або Договір поставки), згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов'язується передати на умовах та у встановлені договором строки непродовольчу продукцію (товар) у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар у власність і оплатити його на умовах договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору ціна товару погоджується сторонами у рахунках-фактурах та видаткових накладних у національній валюті України - гривні.

Покупець в якості передплати перераховує на поточний рахунок постачальника грошові кошти у розмірі 100 % загальної вартості замовлення на підставі рахунку-фактури постачальника (п. 3.5. Договору поставки).

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що постачальник поставляє покупцю товар протягом 3 робочих днів з моменту отримання на поточний рахунок постачальника передплати згідно з п. 3.5. договору.

Згідно з п. 6.2. Договору поставки за кожен випадок недопоставки, прострочення постачання постачальник сплачує покупцю штрафну санкцію у розмірі 2% від вартості товару, постачання якого відбулося з вищезазначеними порушеннями, за кожен день недопоставки, прострочення постачання.

Відповідно до п. 6.5. Договору у випадку неможливості виконання постачальником своїх договірних зобов'язань та повернення постачальником отриманого авансового платежу від покупця, постачальник зобов'язаний сплатити проценти за користування грошовими коштами покупця у розмірі 10 % від суми сплаченого авансу.

Відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату по замовленню № 670 від 13.05.2015 року на суму 21 217,00 грн.

Позивачем було перераховано відповідачу передоплату в розмірі 12 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10/1 від 15.05.2015 року та в розмірі 9 217,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10/3 від 18.05.2015 року.

На виконання умов Договору (за замовленням № 670 від 13.05.2015 року) 28.05.2015 року відповідачем поставлено позивачу товар на загальну суму 5 446,37 грн., що підтверджується видатковою накладною № 452.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання умов Договору постачання № 27/08/14 від 27.08.2014 року щодо здійснення поставки товару, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 15 770,63 грн. попередньої оплати, 35 236,21 грн. пені та 1 577,06 грн. штрафу.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

За ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату по замовленню № 670 від 13.05.2015 року на суму 21 217,00 грн. Позивачем було перераховано відповідачу передоплату в розмірі 21 217,00 грн.

28.05.2015 року відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 5 446,37 грн., що підтверджується видатковою накладною № 452.

Разом з цим, доказів поставки товару в повному обсязі відповідач не надавав, частину суму попередньої оплати не повернув, зворотного суду не довів.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що строк поставки товару, відповідно до п. 5.1. Договору закінчився 21.05.2015 року, проте відповідачем такої поставки у повному обсязі не здійснено, у останнього, на підставі ст. 693 Цивільного кодексу України, виникло зобов'язання повернути позивачу суму попередньої оплати в розмірі 15 770,63 грн. (21 217,00 грн. (сума попередньої оплати) - 5 446,37 грн. (вартість поставленого товару)).

Щодо позовних вимог про стягнення 35 236,21 грн. пені та 1 577,06 грн. штрафу, суд повідомляє наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з нормою ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому, суд приймає до уваги ту обставину, що в даному випадку обов'язок відповідача поставити товар за договором поставки є негрошовим зобов'язанням, тому за порушення строку поставки товару мають застосовуватись загальні положення правових норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, а не Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» (постанова Верховного Суду України від 03.12.2013 № 908/43/13-г).

Так, згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Виходячи з того, що сторони умовами Договору передбачили застосування у разі порушення терміну поставки товару пеню у розмірі 2% від вартості товару та штраф у випадку неможливості виконання постачальником своїх договірних зобов'язань та повернення постачальником отриманого авансового платежу від покупця у розмірі 10 % від суми сплаченого авансу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення пені та штрафу є обґрунтованими.

Суд, перевіривши розрахунок пені та штрафу, наданий позивачем, дійшов висновку про правильність такого розрахунку, у зв'язку із чим з відповідача підлягає стягненню 35 236,21 грн. пені за період з 29.05.2015 року по 17.09.2015 року та 1 577,06 грн. штрафу.

Судовий збір у розмірі 1 218,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОФІС-ЛАЙФ" (03115, м. Київ, вулиця Котельникова, будинок 7, квартира 121, ідентифікаційний код 36852346) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОНБАС СМЗ" (83037, Донецька обл., місто Донецьк, вулиця Газети "КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ", будинок 43 А, ідентифікаційний код 38083649), грошові кошти: 15 770,63 грн. (п'ятнадцять тисяч сімсот сімдесят гривень 63 копійки) попередньої оплати, 35 236,21 грн. (тридцять п'ять тисяч двісті тридцять шість гривень 21 копійка) пені, 1 577,06 грн. (одна тисяча п'ятсот сімдесят сім гривень) штрафу та 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) судового збору. Видати наказ.

3. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/30749/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.02.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало