КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р. Справа№ 911/1120/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - Гаріна О.А., Бахмут Л.М.

від відповідача - Рижкова О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та кредит" на ухвалу Господарського суду Київської області від 05.04.2016 (суддя Чонгова С.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації

до Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль"

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Банк «Фінанси та кредит» звернулось до Господарського суду Київської області із позовом до ПАТ "Білоцерківська теплоелектроцентраль" про стягнення коштів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.04.2016 позовну заяву залишено без розгляду та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що ухвала суду постановлено з порушення норм процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 05.04.2016, та справу направити до Господарського суду Київської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи, апеляційну скаргу було передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 25.04.2016 апелянту відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 10.05.2016.

В судове засідання з`явилися представники позивача, відповідача та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

ПАТ "Банк «Фінанси та кредит» звернулось до Господарського суду Київської області із позовом до ПАТ "Білоцерківська теплоелектроцентраль" про стягнення коштів за простими векселями.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.04.2016 позовну заяву з доданими до неї документами було повернуто позивачу без розгляду на підставі п. 5,6 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач, звертаючись із позовом до суду порушив правила об`єднання позовних вимог, а саме звернувся із вимогою про стягнення коштів за простими векселями, що мають різні підстави виникнення.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Пунктом 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача.

Як вбачається з мотивувальної частини позовної заяви, заявляючи вимогу про стягнення 105000000 грн. боргових зобов`язань, позивач зазначає, що вказані кошти мають бути сплачені відповідачем на його користь за трьома простими векселями, на які йому було відновлено права за рішенням Апеляційного суду міста Києва від 27.04.2015.

При цьому в позовні заяві зазначено, що вимоги за такими векселями мають бути розглянуті разом, оскільки вони мають одну підставу виникнення, та ґрунтуються на одних і тих же доказах наявності права позивача на вказані кошти за такими векселями.

В свою чергу в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції зазначає про те, що підстави виникнення заявлених вимог є різні, а саме: факт видачі кожного векселя, виникнення у зв`язку з цим у відповідача обов`язку щодо його оплати, факт не виконання відповідачем свого зобов`язання за такими векселями, факт укладання договору та підписання відповідних актів приймання-передачі, а також відновлення права позивача на такі векселі.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком місцевого суду, та зазначає наступне.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як вбачається із наявного тексту позовної заяви та доводів, викладених апелянтом в своїй скарзі, право на отримання коштів за трьома векселями належить одній і тій же юридичній особі - позивачу.

Боржником, тобто особою, яка повинна сплатити кошти за трьома простими векселями на користь позивача є також одна й таж юридична особа - відповідач.

Строк виконання простих векселів є ідентичним - 09.06.2015 і він настав на час звернення із даним позовом до суду, місце платежу також є однаковим: м. Київ, ВАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Як вірно було зазначено позивачем у своїй заяві, підстава виникнення заявлених вимог за трьома векселями одна: договір міни векселів № Д-09-05 від 29.07.2009 та передані вони були також за одним актом приймання-передачі від 29.07.2009.

Більш того, заявлені вимоги ґрунтуються на одних й тих же доказах, зокрема, доказі наявності у позивача права на грошові кошти за простими векселями у визначеному розмірі, яке було поновлено за одним рішенням Апеляційного суду міста Києва від 27.04.2015 в рамках розгляду справи № 761/26285/14-ц.

Отже, зважаючи на все вище викладене, колегія суддів зазначає, що заявлені позивачем вимоги є однорідними, мають спільну доказову базу, заявлені до одного й того ж відповідача, та право позивача на них підтверджується по кожному векселю окремо ідентичними доказами, а тому таке об`єднання вимог надає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливить винесення різних рішень з однакових обставин.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що кількість векселів не впливає на суть розгляду справи, головне щоб поєднані вимоги були однорідними і підтверджувалися тотожними доказами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, виходячи із приписів ст. 58 ГПК України щодо підстав виникнення вимог за даним позовом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив необґрунтовані висновки про те, що позивач об`єднав вимоги, які виникли з різних підстав і не пов`язані між собою тотожними доказами, оскільки матеріали позовної заяви свідчать, що всі вимоги у даній справі пов`язані між собою однією підставою виникнення - один договір міни векселів № Д-09-05 від 29.07.2009 та один акт приймання-передачі до нього також від 29.07.2009.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити проте, що об`єднання зазначених позовних вимог в одне провадження обумовлене також підставою обґрунтування позову у визначений спосіб, оскільки відповідно до ст. 50 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку фонд гарантування вкладів фізичних осіб приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку, до якої включається будь-яке рухоме та нерухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі суду, як зазначає апелянт у своїй скарзі, зазначено про повернення позовної заяви також на підставі п.6 ч.1 ст. 63 ГПК України, в той час як долучена позивачем до апеляційної скарги позовна заява з додатками, що була йому повернута за оскаржуваною ухвалою, містить всі належні докази виконання позивачем вимог ст. 54 ГПК України, тобто містить докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками, що підтверджується оригіналом опису вкладення та чеком УДППЗ «Укрпошта» від 31.03.2016, а тому таке посилання місцевого суду на п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України є безпідставним.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Статтею 103 ГПК України встановлено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Київської області від 05.04.2016 по справі № 911/1120/16 - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 05.04.2016 по справі № 911/1120/16- - скасувати.

Справу № 911/1120/16 направити до Господарського суду Київської області для розгляду позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації до Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» про стягнення коштів по суті.

Матеріали справи № 911/1120/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко