ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року Справа № 05/925/29/13-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Погребняка В.Я.,
суддів:Панової І.Ю., Жукової Л.В.,
розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Нікос"
на ухвалугосподарського суду Черкаської області від 30.07.2015 року
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 року
у справі№ 05/925/29/13-г господарського суду Черкаської області
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікос"
пробанкрутство
за участю представників сторін: не з'явилися,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30.07.2015 року у справі № 05/925/29/13-г (суддя - Боровик С.С.) визнано в наступному складі та обсязі кредиторські вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Нікос" (далі - ТОВ "Нікос"), які підлягають задоволенню: ПАТ "Укрсоцбанк" на суму 4739107,33 грн., з яких 6512 грн. у І чергу, 4732595,33 грн. у IV чергу; ДПІ у м. Черкаси на суму 1942358,57 грн., з яких 1938547,63 грн. у ІІІ чергу, 3810,94 грн. у VІ чергу; виконавчий комітет Черкаської міської ради на суму 288018,55 грн., з яких 286957,20 грн. у ІV чергу, 1061,35 грн. у VІ чергу; ПАТ "Укртелеком" в особі Черкаської філії ПАТ "Укртелеком" на суму 7026,66 грн., з яких 1147 грн. у І чергу, 5772,86 грн. у ІV чергу, 106,80 грн. у VІ чергу; завод "Строммаш" на суму 1085539,96 грн., з яких 1147 грн. у І чергу, 1084392,96 грн. у ІV чергу; ТОВ "Круг-Терм" на суму 767942,03 грн., з яких 1147 грн. у І чергу, 766795,03 грн. у ІV чергу; ТОВ "Сатурн-Магніт" на суму 994347 грн., з яких 994347 І черги; ПАТ "БМ Банк" на суму 351747 грн., з яких 351747 грн. І черги. Відмовлено у задоволенні вимог Черкаської міської ради на суму 381330,29 грн., ПАТ "Укрсоцбанк" на суму 1168412,36 грн., ДПІ у м. Черкаси на суму 2120479,45 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 року у справі № 05/925/29/13-г (головуючий суддя - Верховець А.А., суддя - Шипко В.В., суддя - Остапенко О.М.) апеляційні скарги ТОВ "Нікос" залишено без задоволення, Черкаської міської ради - задоволено. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 30.07.2015 року у справі № 05/925/29/13-г скасовано в частині відмови у визнанні вимог Черкаської міської ради на суму 381330,29 грн., прийнято у відповідній частині нове рішення, яким визнано вимоги Черкаської міської ради до ТОВ "Нікос" на суму 381330,29 грн. четвертої черги задоволення.

Не погоджуючись із ухвалою господарського суду Черкаської області від 30.07.2015 року та постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 року у справі № 05/925/29/13-г, ТОВ "Нікос" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 30.07.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 року у справі № 05/925/29/13-г і прийняти нове рішення, яким відмовити ПАТ "Укрсоцбанк", ПАТ "БМ Банк" та Черкаській міській раді у визнанні їх кредиторами ТОВ "Нікос" та затвердити реєстр вимог кредиторів ТОВ "Нікос".

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. ст. 1, 14, 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції чинній до 19.01.2013 року), ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі про банкрутство ТОВ "Нікос" порушено за заявою ПАТ "Укрсоцбанк" ухвалою господарського суду Черкаської області від 10.01.2013 року відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції до набрання чинності з 19.01.2013 року змін, внесених Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI).

За результатами підготовчого засідання ухвалою господарського суду Черкаської області від 31.01.2013 року у справі № 05/925/29/13-г розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Пшеничного С.М., визначено розмір вимог ініціюючого кредитора у сумі 6230213,98 грн.

Ухвалами господарського суду Черкаської області від 12.05.2014 року, 05.01.2015 року у справі № 05/925/29/13-г строк процедури розпорядження та повноважень арбітражного керуючого продовжувався на 6 місяців.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 12.01.2015 року у справі № 05/925/29/13-г розгляд клопотання розпорядника майна Пшеничного С.М. про затвердження реєстру вимог кредиторів відкладено до розгляду Київським апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2014 року у справі № 823/2119/14.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.06.2015 року, у справі № 05/925/29/13-г відкладено попереднє засідання та зобов'язано кредиторів надати суду остаточні заяви про кредиторські вимоги, а розпорядника майна Пшеничного С.М. надати суду уточнений реєстр за результатами розгляду кредиторських вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядник майна Пшеничний С.М. надав на затвердження суду уточнений реєстр кредиторських вимог станом на 30.07.2015 року.

З урахуванням уточненого реєстру розпорядника майна станом на 30.07.2015 року, суд першої інстанції ухвалою господарського суду Черкаської області від 30.07.2015 року у справі № 05/925/29/13-г визнав в кредиторські вимоги до ТОВ "Нікос", які підлягають задоволенню: ПАТ "Укрсоцбанк" на суму 4739107,33 грн., з яких 6512 грн. у І чергу, 4732595,33 грн. у IV чергу; ДПІ у м. Черкаси на суму 1942358,57 грн., з яких 1938547,63 грн. у ІІІ чергу, 3810,94 грн. у VІ чергу; виконавчий комітет Черкаської міської ради на суму 288018,55 грн., з яких 286957,20 грн. у ІV чергу, 1061,35 грн. у VІ чергу; ПАТ "Укртелеком" в особі Черкаської філії ПАТ "Укртелеком" на суму 7026,66 грн., з яких 1147 грн. у І чергу, 5772,86 грн. у ІV чергу, 106,80 грн. у VІ чергу; завод "Строммаш" на суму 1085539,96 грн., з яких 1147 грн. у І чергу, 1084392,96 грн. у ІV чергу; ТОВ "Круг-Терм" на суму 767942,03 грн., з яких 1147 грн. у І чергу, 766795,03 грн. у ІV чергу; ТОВ "Сатурн-Магніт" на суму 994347 грн., з яких 994347 І черги; ПАТ "БМ Банк" на суму 351747 грн., з яких 351747 грн. І черги. Відмовлено у задоволенні вимог Черкаської міської ради на суму 381330,29 грн., ПАТ "Укрсоцбанк" на суму 1168412,36 грн., ДПІ у м. Черкаси на суму 2120479,45 грн.

Переглянувши вказану ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції задовольнив апеляційну скаргу Черкаської міської ради та скасував оскаржувану ухвалу в частині відмови у визнанні вимог Черкаської міської ради на суму 381330,29 грн., прийняв у відповідній частині нове рішення, яким визнав вимоги Черкаської міської ради до ТОВ "Нікос" на суму 381330,29 грн. четвертої черги задоволення.

Апеляційну скаргу ТОВ "Нікос", в якій скаржник просив скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 30.07.2015 року у справі № 05/925/29/13-г та прийняти нову ухвалу, якою відмовити ПАТ "Укрсоцбанк", ПАТ "БМ Банк" у визнанні їх кредиторами ТОВ "Нікос", залишив без задоволення.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки судів попередніх інстанцій в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "Укрсоцбанк", ПАТ "БМ Банк" та Черкаської міської ради є передчасними, оскільки зроблені з порушенням приписів ст. 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п. п. 1, 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідають.

Провадження у даній справі про банкрутство ТОВ "Нікос" порушено у відповідності до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції до набрання чинності з 19.01.2013 року змін, внесених Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI, далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи оскаржувану ухвалу за результатами попереднього засідання, суд першої інстанції керувався положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013 року).

Проте, відповідно Прикінцевих та перехідних положень Положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

За визначенням ст. 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону про банкрутство у попередньому засіданні господарський суд розглядає реєстр вимог кредиторів, вимоги кредиторів, щодо яких були заперечення боржника і які не були включені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

За результатами розгляду господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначається розмір визнаних судом вимог кредиторів, які включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, та призначається дата проведення зборів кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами перевірки обґрунтованості грошових вимог кредиторів боржника ТОВ "Нікос", суд першої інстанції виніс ухвалу від 30.07.2015 року у справі № 05/925/29/13-г, згідно якої до реєстру вимог кредиторів включено вимоги, зокрема:

ПАТ "Укрсоцбанк" на суму 4 739 107,33 грн., з яких 6512 грн. у І чергу, 4 732 595,33 грн. у IV чергу;

ПАТ "БМ Банк" на суму 351 747 грн., з яких 351 747 грн. І черги.

Відмовлено у задоволенні вимог Черкаської міської ради на суму 381330,29 грн.

Виходячи з положень ст. ст. 14, 15 Закону про банкрутство, правомірність та обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника визначає суд, незалежно від того чи визнані ці вимоги боржником разом з розпорядником майна, чи ні. При цьому, обов'язок кредитора полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом. В силу положень ст. 14 Закону про банкрутство конкурсні кредитори одночасно з заявою про грошові вимоги до боржника зобов'язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Укрсоцбанк", звертаючись до господарського суду першої інстанції з заявою про включення до реєстру вимог кредиторів боржника своїх грошових вимог, в підтвердження своїх вимог посилався на неналежне виконання зобов'язань ТОВ "ПластТрейдінг" перед ПАТ "Укрсоцбанк", встановленими умовами кредитного договору, в забезпечення виконання якого укладено договір поруки, згідно з яким ТОВ "Нікос" поручилось за виконання кредитного договору, укладеного між ТОВ "ПластТрейдінг" і ПАТ "Укрсоцбанк".

Як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, визнаючи вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" на суму 4 739 107,33 грн., з яких 6512 грн. у І чергу, 4 732 595,33 грн. у IV чергу, суд першої інстанції вказав, що такі вимоги до ТОВ "Нікос" виникли внаслідок неналежного виконання зобов'язань ТОВ "ПластТрейдінг" перед ПАТ "Укрсоцбанк" відповідно до кредитного договору та вказав на наявність рішення третейського суду від 31.10.2012 року, яким було стягнуто з ТОВ "Нікос" на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 4707595,33 грн. та 25500 грн. судових витрат, як поручителя ТОВ "ПластТрейдінг".

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що сам кредитор ПАТ "Укрсоцбанк" неодноразово змінював розмір своїх грошових вимог.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі ст. 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог ст. 42 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

На думку колегії суддів Вищого господарського суду України, судами попередніх інстанцій не було належним чином досліджено розрахунок заборгованості грошових вимог, поданий кредитором ПАТ "Укрсоцбанк", з урахуванням всіх заяв про уточнення таких вимог. Також, судами не надано відповідної правової оцінки доказам, якими кредитор обґрунтовував свої кредиторські вимоги.

Крім того, судом першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, визнано вимоги ПАТ "БМ Банк" на суму 351 747 грн., з яких основний борг - 350 600 грн.; судові витрати - 1147 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "БМ Банк", звертаючись до господарського суду першої інстанції з заявою про включення своїх вимог до реєстру вимог кредиторів, в підтвердження таких вимог посилався на договір застави № 6/8/280508-10 від 25.01.2011 року, за яким ТОВ "Нікос" передало ПАТ "БМ Банк" в заставу обладнання на суму 350600 грн. на виконання договору про невідновлювальну кредитну лінію №6/8/280508 від 28.04.2008 року, укладеного між ТОВ "Круг-Будінвест" та ПАТ "БМ Банк".

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08.07.2015 року у справі № 05/925/29/13-г ПАТ "БМ Банк" зобов'язано надати суду остаточну заяву про кредиторські вимоги з обґрунтуванням та первинними документами, копії яких надіслати розпоряднику майна та боржнику.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, первинних документів, які б підтверджували факт існування грошових зобов'язань ТОВ "Нікос" перед ПАТ "БМ Банк" суду так і не було надано.

На думку колегії суддів Вищого господарського суду України, суди попередніх інстанції, дійшли передчасного висновку про визнання кредиторських вимог ПАТ "БМ Банк" в сумі 351747 грн. та включенню їх до реєстру вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, розглянувши вимоги Черкаської міської ради на суму 381 330,29 грн., суд першої інстанції відмовив у їх визнанні, в зв'язку зі спливом строку позовної давності по заявленим вимогам.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, суд апеляційної інстанції, не погодився з рішенням суду першої інстанції в частини відхилення вимог Черкаської міської ради на суму 381330,29 грн., та вказав на те, що суд першої інстанції передчасно встановив збіг строку позовної давності по заявленим вимогам, оскільки правовідносини, які випливають з умов договору підлягають виконанню у спосіб та у строк, визначений сторонами договору, який повинен виконуватись належним чином, розумно, добросовісно і т.ін. Сума упущеної вигоди, виражена в формі і розмірі встановленої орендної плати підлягає сплаті (відшкодуванню) у спосіб та у строки, визначені умовами відповідного договору.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права або охоронюваного законом інтересу особи. Тобто, правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права, а відтак і обґрунтованості позовних вимог.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, необхідно з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про застосування наслідків її спливу зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, судами попередніх інстанцій не досліджувались підстави грошових вимог заявлених Черкаською міською радою, не встановлювалось чи мали місце обставини, на які посилається кредитор та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно, ні ухвала суду першої інстанції, ні постанова суду апеляційної інстанції не містить доводів, за якими суд приймає чи відхиляє ті чи інші докази.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у справі підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права і процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікос" задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Черкаської області від 30.07.2015 року в частині розгляду кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" та Черкаської міської ради та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 року у справі № 05/925/29/13-г скасувати.

Справу № 05/925/29/13-г в частині розгляду кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" та Черкаської міської ради передати на новий розгляд до господарського Черкаської області в іншому складі суду.

Головуючий: Погребняк В.Я.
Судді:Панова І.Ю.
Жукова Л.В.