ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.04.2016 Справа № 905/1270/16 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовом Комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоконал»
доЗакритого акціонерного товариства лікувально-оздоровлених закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт»
простягнення 1080285,13грн.
Представники сторін: від позивача: ОСОБА_1-представник за довіреністю; від відповідача: не зявився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоконал» до Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровлених закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» про стягнення заборгованості за послуги з водовідведення у розмірі 861184,78грн., 3% річних у розмірі 21889,74грн., пені у розмірі 155025,39грн. та інфляційного збільшення боргу у розмірі 42185,22грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не належним чином виконав умови договору №14 від 01.01.2015 про надання послуг з водовідведення в частині своєчасної та повної оплати послуг.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав належним чином завірені копії: договору №14 від 01.01.2014; ліцензії №500090; претензії №538/08 від 11.03.2016 про стягнення заборгованості; акту звірки взаєморозрахунків між сторонами від 04.02.2016; акти-рахунки з розшифровками №14 за період з 30.01.2015 по 27.02.2015; з 29.12.2014 по 30.01.2015; з 27.02.2015 по 30.03.2015; з 30.03.2015 по 30.04.2015; з 30.04.2015 по 29.05.2015; з 29.05.2015 по 30.06.2015; з 30.06.2015 по 31.07.2015; з 30.01.2015 по 31.08.2015; по 30.09.2015; з 30.09.2015 по 30.10.2015; з 30.11.2015 по 31.12.2015; розрахунку ціни позову; докази часткової оплати послуг з водовідведення відповідачем.

Ухвалою суду від 01.04.2016 за вказаним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду на 12.04.2016. Розгляд справи відкладений на 26.04.2016 за клопотанням відповідача.

Представник позивача у судове засідання 26.04.2016 зявився, подав додаткові пояснення по суті позовних вимог та заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 660557,26 грн., 3% річних у розмірі 21889,74грн., пеню у розмірі 155025,39грн. та інфляційне збільшення боргу у розмірі 42185,22грн

Заява мотивована тим, що у період розгляду справи, Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровлених закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» перерахувало на рахунок Комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоконал» платіжним дорученням №1730 від 15.04.2016 кошти у розмірі 200627,52грн. з призначенням платежу- за серпень 2015 року.

Отже, заява про уточнення позовних вимог по суті є заявою про зменшення позовних вимог, оскільки позивач просить зменшити суму основного боргу до 660557,26грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

В п.3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розяснено, що позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України та зазначені в цій постанові.

Оскільки відповідач має право знати який позов до нього поданий та у якому розмірі позивач просить стягнути з відповідача борг, а заявою про зменшення позовних вимог змінюється ціна позову, то до заяви про зменшення позовних вимог ставляться ті ж самі вимоги що й до самої позовної заяви, а саме зокрема вимоги передбачені ст. 57 Господарського процесуального кодексу України про надання доказів, які підтверджують відправлення відповідачу копії заяви.

З матеріалів заяви про зменшення позовних вимог не вбачається наявності доказів відправлення на адресу відповідача копії заяви про уточнення позовних вимог.

За таких обставин, заява про зменшення позовних вимог, судом не приймається, подальший розгляд справи здійснюється в межах первісних позовних вимог.

Відповідач у судове засідання 26.04.2016 явку свого уповноваженого представника не забезпечив. Через канцелярію суду, відповідач подав відзив на позов, в якому позов в частині вимог про стягнення основної суми заборгованості у розмірі 861184,78 грн. не визнає. Відповідач вказує на те, що на користь позивача здійснена оплата за спожиті послуги в сумі 370627,52грн., на підтвердження чого надає платіжні доручення №1273 від 20.11.2015 на суму 170000,00грн. та №1730 від 15.04.2016 на суму 200627,52грн.

Також, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 50%, інфляційних втрат та 3% річних на 50%, посилаючись на те, що Закрите акціонерне товариство лікувально-оздоровлених закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» знаходиться на території проведення антитерористичної операції, що значно ускладнило введення його господарської діяльності. Окрім того, відповідач зазначає, що з 08.07.2014 і по теперішній час в будівлях санаторіїв Словянського курорту розквартировані військовослужбовці Збройних Сил України, що приймають участь в АТО при цьому відшкодування за користування приміщеннями не здійснюється.

Представник позивача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2015 між Комунальним підприємством Словянської міської ради «Словміськводоконал» (позивач, підприємство) та Закритим акціонерним товариством лікувально-оздоровлених закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» (відповідач, абонент) підписаний договір про надання послуг по водовідведенню №14.

Відповідно до п. 1.1 договору підприємство приймає господарсько-побутові відходи та близькі до них по складу стічні води абонента, що надходять на очисні споруди в межах узгоджених обємів та узгодженого помісячного графіку у межах гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин, а абонент спускає стічні води та своєчасно сплачує послуги підприємства по водовідведенню у відповідності з діючими тарифами, умовами діючого договору.

Згідно п.1.2 договору виробник приймає господарсько-побутові та промислові стічні води споживача з забрудненням в межах допустимих концентрацій забруднюючи речовин, що надходять у комунальній каналізаційні мережі в межах узгоджених обсягів і узгодженого помісячного графіка, з урахуванням додаткових обсягів стічних вод, що неорганізовано потрапляють в періоди дощів та сніготанення в мережі водовідведення з обєктів водовідведення споживача, розташованих за адресою: вул. Дніпропетровська,9, а споживач скидає стічні води і оплачує виробнику послуги з централізованого водовідведення згідно з діючими тарифами і умовами цього договору та відповідно до діючого законодавства України.

Згідно з п.2.8 договору облік фактичного обєму водовідведення абонента визначається по показанням приладу обліку стоків, або при його відсутності, по кількості води, що поступає з комунального водогону або місцевих джерел відповідно по показань водолічільників. Абонент здійснює технічне обслуговування та перевірку приладів обліку стоків. Прилади обліку стоків знаходяться на балансі та обслуговуванню абонента у відповідності з вимогами Правил користування.

Відповідно до п.2.12. договору кількість прийнятих водоканалом стічних вод оформлюється двостороннім актом, завіреним печаткою або штампом, один раз в місяць не пізніше 24 числа поточного місяця.

Абонент зобовязується щомісячно надавати підприємству данні про обєми води, отриманої зі всіх джерел, при цьому у випадку отримання води від інших підприємств, обєми отриманої води повинні бути підтверджені первинними документами (актами реалізації, рахунками та ін.). У випадку забору води з поверхневих або підземних водозаборів (свердловини, каптажі), вказані водозабори повинні бути обладнанні засобами обліку питної води, опломбованими підприємствами (п.2.18. договору).

Згідно п.3.1. договору послуги, що надаються підприємством у відповідності з діючим договором, по прийманню стоків абонент оплачує у відповідності до діючого законодавства України. На момент укладення договору тариф на прийом стічних вод становить 3,9834 грн. за 1 м. куб. (без НДС). На загальну суму нараховується НДС у розмірі 20% (п.3.2. договору).

У випадку зміни тарифів, абонент оплачує послуги по діючому договору з дня їх прийняття без додаткових узгоджень (п.3.3. договору).

Відповідно до п.3.5. договору остаточний розрахунок за поточний місяць абонент здійснює на основі предявленого рахунку за наданні послуги платіжним дорученням з урахуванням подекадної оплати, не пізніше 26 числа поточного місяця. У випадку оплати абонентом наданих послуг без вказання періоду, за який здійснюється оплата, підприємство має право зменшити на вказану суму заборгованість абонента за будь-який період на власний розсуд (п.3.6. договору).

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 174, 179 Господарського кодексу України, ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення господарських прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно повинно бути виконано в цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до cт. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Позивачем за надані відповідачу послуги, які підтверджені актами, оформлені сторонами і з урахуванням постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України №92 від 27.01.2011р. "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення" виставлені відповідачу для оплати акти-рахунки, які підписані уповноваженими особами: №№ 14-2 від 27.02.2015 на суму 24134,63грн.; 14-1 від 30.01.2014 на суму 26300,00грн.; 14-3 від 30.03.2015 на суму 33656,54грн.; 14-4 від 30.04.2015 на суму 38541,78грн.; 14-5 від 29.05.2015 на суму 50410,73грн.; 14-6 від 30.06.2015 на суму 70783,43грн.; 14-7 від 31.07.2015 на суму 163962,82грн.; 14-8 від 31.08.2015 на суму 200627,52грн.; 14-9 від 30.09.2015 на суму 184312,32грн.; 14-10 від 30.10.2015 на суму 202199,71грн.; 14-11 від 30.11.2015 на суму 213224,83грн.; 14-12 від 31.12.2015 на суму 136751,04грн.

Відповідач вартість послуг отриманих від позивача оплатив частково, як зазначає позивач, станом на момент звернення до суду борг складав 861184,78грн.,в подальшому під час розгляду справи відповідач платіжним дорученням від 15.04.2016 перерахував на рахунок позивача ще 200627,52 грн. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та позивачем і відповідачем.

Проте, відповідач вказує на те, що сума боргу також підлягає зменшенню на суму 170000,00 грн., які сплачені платіжним дорученням від 20.11.2015 №1273.

Позивач заперечує проти таких доводів відповідача та пояснює, що сума у розмірі 170000,00 грн. сплачена платіжним дорученням зарахована в рахунок попередньої заборгованості, яка не увійшла до складу заборгованості по цій справ. Суд приймає доводи позивача і відхиляє відповідача в цій частині, оскільки у платіжному дорученні №1273 вказано призначення платежу: за водовідведення по рішенню господарського суду Донецької області по справі №905/2266/14, однак оскільки, як зазначає позивач, вже виконано, то відповідно до п.3.6. договору сума 170000,00грн. позивачем зарахована в рахунок погашення заборгованості за 2014 рік.

З метою досудового врегулювання спору позивачем відповідачу вручена претензія від 17.03.2016 за вих.538/08 про стягнення заборгованості у розмірі 861184,78грн. разом з актом звірки взаєморозрахунків від 04.02.2016., останній підписано відповідачем.

Таким чином, матеріалами справи підтверджена сума заборгованості відповідача перед позивачем за послуги з водовідведення у розмірі 660557,26грн., тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

У звязку з порушенням відповідачем строків оплати вартості отриманих послуг, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 155025,39грн. за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Відповідно до п.5.2. договору за несвоєчасну оплату послуг в строки, передбачені п.п.3.5, 3.6 договору, абонент виплачує на користь підприємства, окрім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який виплачується пеня, та інші штрафні санкції, передбачені діючим законодавством України.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок пені позивача та визнано його арифметично невірним. Позивачем невірно визначено періоди нарахування пені та як наслідок кількість днів прострочення зобовязання та розмір пені. За розрахунком суду пеня нараховується на суму 184312,32грн. за період з 01.10.2015 по 12.10.2015 (прострочення 12 днів) часткова оплата 13.10.2015 на суму 4720,57грн. та становить 2666,22грн.; на суму 179591,75грн. за період з 13.10.2015 по 31.12.2015 (прострочення 80 днів) та становить 17319,53грн.; на суму 202199,71грн. за період з 01.11.2015 по 06.12.2015(прострочення 36днів) часткова оплата 07.12.2015 на суму 104000,00грн. та становить 8774,91грн.; на суму 98199,71грн. за період з 07.12.2015 по 31.12.2015 (прострочення 25днів) та становить 2959,44грн.; на суму 213224,83 за період з 01.11.2015 по 06.12.2015 (прострочення 6 днів ) часткова оплата 07.12.2015 на суму 107000,00грн. та становить 1542,23грн.; на суму 106224,83грн. за період з 07.12.2015 по 31.12.2015 (прострочення 25 днів) та становить 3201,30грн.

За таких обставин, сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 152959,54грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача суму 3% річних у розмірі 21889,74грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 42185,22грн.

Пунктом 5.3. договору встановлено, що у разі прострочення виконання або невиконання споживачем грошових забов'язань, сума боргу нараховується з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і 3% річних.

Відповідно до пункту другого статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок 3% річних та визнано його арифметично невірним. Позивачем невірно визначено періоди нарахування 3% річних та як наслідок кількість днів прострочення зобовязання та розмір 3% річних. За розрахунком суду 3% річних нараховуються наступним чином: на суму 26300,00грн. за період з 01.02.3015 по 25.02.2015 (прострочення 25 днів) часткова оплата 26.02.2015 на суму 1800,00грн. та становить 54,04грн.; на суму 8300,00грн. за період з 26.02.3015 по 31.12.2015 (прострочення 309 днів), та становить 210,80грн.; на суму 184312,32грн.за період з 01.10.2015 по 12.10.2015 (прострочення 12 днів) та становить 181,79грн.; на суму 179591,75грн. за період з 13.10.2015 по 31.12.2015 (прострочення 80 днів) та становить 1180,88грн.; на суму 202199,71грн. за період з 01.11.2015 по 06.12.2015 (прострочення 36 днів) часткова оплата 07.12.2015 та становить 598,29грн.; на суму 98199,71 за період з 07.12.2015 по 31.12.2015 (прострочення 25 днів) та становить 201,78грн.; на суму 213224,83грн. за період з 01.12.2015 по 06.12.2015 (прострочення 6 днів) часткова оплата 07.12.2015 на суму 107000,00грн. та становить 105,15грн.; на суму 106224,83грн. за період з 07.12.2015 по 31.12.2015 (прострочення 25 днів) та становить 218,27грн.

При нарахуванні на наступні суми позивачем вірно визначено періоди прострочення зобовязання та кількість днів прострочення, проте невірно вирахувано саме суму 3% річних. За розрахунком суду: на суму 24134,63грн. розмір 3% річних складають 607,00грн.; на суму 33656,54грн. розмір 3% річних складають 760,73грн.; на суму 38541,78грн. розмір 3% річних складають 776,12грн.; на суму 50410,73грн. розмір 3% річних складають 886,68грн.; на суму 70783,43грн. розмір 3% річних складають 1070,48грн.; на суму 163962,82грн. розмір 3% річних складають 2061,89грн.; на суму 200627,52грн. розмір 3% річних складають 2011,77грн.

Отже, загальна сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача становить 10925,67грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат суд визнав його арифметично невірним, проте розрахунок суду виявився більшим, тому не виходячи за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача втрат від інфляції у розмірі 42185,22грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

25.04.2016 відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені, інфляційних втрат та 3% річних на 50% на підставі ст. 233 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Клопотанням мотивовано тим, що з 08.07.2014 і по теперішній час в будівлях санаторіїв Словянського курорту розквартировані військовослужбовці Збройних Сил України, що приймають участь в АТО при цьому відшкодування за користування приміщеннями не здійснюється. Також, у звязку з тим, що м.Словянськ знаходиться на території проведення антитерористичної операції, внаслідок чого ведення господарської діяльності відповідача значно ускладнилося.

Відповідачем надано до матеріалів справи звіти про фінансовий стан, довідку про заборгованість по заробітній платі, сертифікат(висновок) №2370 торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили; вимоги про сплату боргу; договору №178 безоплатного користування майном; акту №1 виконаних робіт; договору позички №17; акту приймання-передачі майна.

Позивач проти заявленого клопотання заперечив, посилаючись на те, що відповідачу за користування приміщеннями санаторію відшкодовано Міністерством оборони України. На підтвердження цієї обставини Комунальне підприємство Словянської міської ради «Словміськводоконал» надало до матеріалів справи довідку Міністерства оборони України Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганськ від 04.04.2016 за вих.№1145, зі змісту якої вбачається, що між Закритим акціонерним товариством лікувально-оздоровлених закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» та Квартирно-експлуатаційним відділом м.Луганська укладено договори відшкодування №1 від 20.02.2015 та №1 від 15.01.2016, за яким відповідачу відшкодовані всі витрати з водовідведення. Тобто, на рахунок відповідача перераховані кошти для оплати заборгованості перед позивачем, але причини по яким відповідач не перерахував останні грошові кошти на рахунок Комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоконал», відповідач не повідомив.

Дослідивши надані відповідачем та позивачем докази, суд приходить до висновку про відсутність правових та фактичних підстав, з якими закон повязує зменшення розміру штрафу.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми пені на 50%.

Також, у задоволенні клопотання відповідача про зменшення 3% річних та інфляційних втрат судом відмовлено, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість зменшення 3% річних та інфляційних втрат за рішенням суду, оскільки останні не є штрафними санкціями.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам, з урахуванням того, що сума основного боргу у розмірі 200627,52грн. сплачена відповідачем під час розгляду справи судом і в цій частині судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровлених закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» (84110, Донецька область, м.Словянськ, вул.Пушкінська,2; з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» (84122, Донецька область, м.Словянськ, вул.Калініна,9; ) основний борг у розмірі 660557(шістсот шістдесят тисяч пятсот пятдесят сім)грн.26коп.; пеню у розмірі 152959(сто пятдесят дві тисячі девятсот пятдесят девять)грн. 54коп.; інфляційні втрати у розмірі 42185(сорок дві тисячі сто вісімдесят пять)грн. 22 коп., 3% річних у розмірі 10925 (десять тисяч девятсот двадцять пять) грн. 67 коп. та судовий збір у розмірі 16008(шістнадцять тисяч вісім)грн. 85 коп.

3.В іншій частині позову відмовити.

4. Після набранням рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Дата складення повного рішення 04.05.2016.

Суддя Д.М. Огороднік