РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016Справа №910/24632/15

За позовом Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"

про примусове виселення

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Кузюра А.В.

від відповідача: Жук О.Б., Пономаренко В.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" та повернення безпідставно зайнятих приміщень по вул. Петра Запорожця, 26 позивачу по акту приймання-передачі. Позовні вимоги обґрунтовані закінченням терміну дії договору оренди № 1894/8 від 06.04.2006 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/24632/15, та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.10.2015р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У процесі провадження у справі відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі № 910/24632/15 до набрання законної сили рішенням у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва» про спонукання укласти додаткову угоду від 13.06.2015 р. до договору № 1894/8 від 06.04.2006 р.

За результатами розгляду вищевказаного клопотання суд відмовив у його задоволенні з огляду на невідповідність приписам ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено можливість зупинення провадження у справі у разі наявності у провадженні суду пов'язаної справи, в той час як у даному випадку відповідачем надано докази лише звернення до суду з відповідним позовом та не доведено факт порушення провадження у справі.

Також відповідачем подано клопотання про витребування доказів сплати судового збору у справі № 910/24632/15 за дві немайнові вимоги.

Відповідно до ст. 1 Закон України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Статтею 2 Закону України "Про судовий збір" визначено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Відповідно до п. 2.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

В той же час, приймаючи до розгляду заяву Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" та порушуючи провадження у даній справі, суд виходив із того, що за змістом обраного способу захисту, позивачем фактично заявлено одну вимогу немайнового характеру, що спрямована на повернення майна у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди № 1894/8 від 06.04.2006 р.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість вищевказаного клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" та відмовив у його задоволенні.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, мотивуючи свої заперечення тим, що Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" не є власником спірного майна, а відтак - рішення про продовження строку його оренди майна має приймати територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2015 р. зупинено провадження у даній справі до розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/27238/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва» про спонукання укласти додаткову угоду та набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 р. поновлено провадження у справі № 910/24632/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін.

27.04.2016 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законно сили рішенням Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 р. у справі № 910/31084/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва» про спонукання укласти додаткову угоду від 10.11.2015 р. до договору оренди № 1894/8 від 06.04.2006 р. згідно проекту додаткової угоди № 6 від 10.11.2015 р.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідно до п. 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

В той же час, суд відзначає, що розглядаючи даний спір по суті, суд самостійно може встановити обставини, які мають суттєве значення для розгляду справи № 910/24632/15 та, крім того, обставини щодо укладення додаткової угоди до договору були також предметом розгляду у справі № 910/27238/15 та суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для продовження терміну дії договору оренди № 1894/8 від 06.04.2006 р. із наведених Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед" підстав.

При цьому, суд звертає увагу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на приписи ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" про зупинення провадження у даній справі.

У даному судовому засіданні представник відповідача заявив усні клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з необхідністю надання документів, що підтверджують сплату відповідачем орендних платежів, а також ухвали про порушення провадження у справі щодо пролонгації договору оренди № 1894/8 від 06.04.2006 р., що може бути підставою для зупинення провадження у даній справі.

При цьому, представник відповідача повідомив про відсутність у нього відомостей про порушення провадження у вищевказаній справі та номер такої справи.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є, зокрема, необхідність витребування нових доказів. Суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

В той же час, документи, що підтверджують сплату відповідачем орендних платежів, фактично не впливають на розгляд даної справи по суті.

Стосовно доводів відповідача про порушення провадження у справі щодо пролонгації договору оренди № 1894/8 від 06.04.2006 р. суд відзначає, що зупинення провадження у справі можливе у разі наявності у проваджені суду пов'язаної справи, в той час як відповідачем не доведено наявності такого спору у провадженні суду.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками процесу оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 27.04.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження у справі представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2006 р. між Поліклінікою № 1 Дніпровського району міста Києва, прана ступником якої є Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва", та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед" укладено договір оренди приміщення № 1894/8, за умовами якого Поліклініка № 1 Дніпровського району міста Києва зобов'язалась на підставі рішення Київської міської ради від 16.03.2006 р. № 214/3305 передати, а відповідач - прийняти в орендне користування нежиле приміщення загальною площею 53, 0 кв.м. для використання під аптечний пункт по вул. Запорожця, 26 у місті Києві протягом трьох днів з моменту підписання даного договору.

Договір, відповідно до п. 10. вступає в силу після реєстрації його в Головному управлінні охорони здоров'я та медичного забезпечення Київської міської державної адміністрації, та підписання сторонами тексту договору. Термін дії договору встановлюється сторонами до 05.04.2007 р. Після закінчення терміну дії договору оренди майна, орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін.

06.04.2006 р. вищевказаний договір зареєстрований в книзі записів договорів оренди майна Головного управління охорони здоров'я та медичного забезпечення Київської міської державної адміністрації.

Листом № 341/01-19 від 01.04.2015 р. Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" закінченням 12.06.2015 р. строку дії договору № 1894/8 від 06.04.2006 р. та відсутність наміру продовжувати термін його дії у зв'язку з необхідністю використовувати вказані приміщення для власних потреб.

При цьому, позивач просив Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" звільнити спірні приміщення після закінчення строку його дії.

Листами № 306/01-19 від 18.05.2015 р., № 588/01-31 від 09.06.2015 р. та № 660/01-19 від 02.07.2015 р. позивач вимагав від Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" звільнити орендовані приміщення у зв'язку із закінченням терміну дії договору № 1894/8 від 06.04.2006 р.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що термін дії договору № 1894/8 від 06.04.2006 р. закінчився 12.06.2015 р., однак відповідач орендоване приміщення не звільнив та не передав Комунальному комерційному підприємству "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва", у зв'язку з чим останнім заявлено вимоги про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" із приміщення загальною площею 53, 0 кв.м. по вул. Запорожця, 26 у місті Києві у судовому порядку.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що лише власник майна може приймати рішення стосовно продовження або відмови у продовженні терміну оренди майна, тобто територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради, в той час як у даному випадку рішення про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Діамед" у продовжені дії договору оренди № 1894/8 від 06.04.2006 р. власником майна не приймалось.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

За приписами ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ч. 4 ст. 286 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Договір оренди, відповідно до ст. 291 Цивільного кодексу України, припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

У відповідності до ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

За визначенням ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцями є, зокрема, підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Як встановлено ч.ч. 2, 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Рішенням Київської міської ради № 733/6969 від 01.12.2011 р. "Про питання діяльності поліклініки № 1 Дніпровського району міста Києва, що входить до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації» реорганізовано Поліклініку № 1 Дніпровського району міста Києва шляхом перетворення її в Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" та віднесено його до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за виключенням стоматологічного відділення.

Відповідно до п. 3.5 рішення Київської міської ради № 733/6969 від 01.12.2011 р. за Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" закріплено на праві оперативного управління майно реорганізованої поліклініки № 1 Дніпровського району міста Києва.

За змістом статуту Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" останнє засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва, його засновником та власником є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступають Київська міська рада та уповноважений нею орган - Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація.

Тож, виходячи з вищенаведеного та враховуючи приписи чинного законодавства України Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" є орендодавцем майна за договором № 1894/8 від 06.04.2006 р.

Як зазначалось вище, орендодавець за договором № 1894/8 від 06.04.2006 р. - Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" листами № 341/01-19 від 01.04.2015 р., а також № 306/01-19 від 18.05.2015 р., № 588/01-31 від 09.06.2015 р. та № 660/01-19 від 02.07.2015 р. повідомив відповідача відсутність наміру продовжувати термін дії № 1894/8 від 06.04.2006 р.

Суд звертає увагу, що нормами чинного законодавства встановлений граничний місячний строк для висловлення заперечень сторін договору оренди проти його продовження та, при цьому, норми ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не встановлюють будь-яких передумов для реалізації стороною вищенаведених прав, та необхідності пояснення причин, мети та мотивів таких заперечень.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем дотримано норм ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" щодо порядку повідомлення орендаря про відсутність намірів продовжувати орендні відноси за договором № 1894/8 від 06.04.2006 р., а відтак - вказаний договір припинив свою дію 12.06.2015 р., у зв'язку закінченням терміну, на який його було укладено.

Стосовно посилань відповідача на приписи ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", суд відзначає, що правове значення вказаної норми полягає в наділенні попереднього орендаря (після закінчення терміну договору оренди) правом укласти з орендодавцем договір оренди на новий термін (переважне право), за умови належного виконання своїх обов'язків ним, як орендарем, під час дії договору оренди.

Тобто, наведена норма регулює саме укладення нового договору та порядок реалізації попереднім орендарем його переважного права на таке укладення тобто передбачає наявність кількох претендентів на оренду відповідного майна.

В той же час, у даному випадку, орендодавцем майна за договором № 1894/8 від 06.04.2006 р. реалізовано його право, закріплене ст. 764 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" на відмову від продовження договору оренди.

Що ж до тверджень відповідача про виключне право власника майна приймати рішення стосовно продовження або відмови у продовженні терміну оренди майна, суд відзначає, що за приписами ст. 764 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правом щодо висловлення заперечень проти продовження договору оренди наділені саме сторони відповідного договору (орендар та орендодавець), тобто, у даному випадку Комунальне некомерційне підприємство "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" є належним суб'єктом реалізації вищенаведених норм.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд відзначає, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, спростовуються вищенаведеними обставинами та визнаються судом не обґрунтованими.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, здійснивши оцінку наявних у справі доказів та пояснень сторін за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку що договір № 1894/8 від 06.04.2006 р. припинив свою дію 12.06.2015 р., у зв'язку закінченням терміну, на який його було укладено.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з п. 5 договору № 1894/8 від 06.04.2006 р. у разі закінчення строку договору відповідач зобов'язаний повернути орендоване майно у задовільному стані по акту.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає вимоги позивача про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" та повернення приміщень по вул. Петра Запородця, 26 Комунальному некомерційному підприємству "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" по акту приймання-передачі такими, що ґрунтуються на приписах чинного законодавства та фактичних обставинах справи, а відтак - підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" задовольнити.

2. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" (04211, м. Київ, вул. Приозерна, 2, ) із приміщення по вул. Петра Запородця, 26 у місті Києві, повернувши їх Комунальному некомерційному підприємству "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" (01125, м. Київ, вул. Петра Запородця, 26, ) по акту приймання-передачі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" (04211, м. Київ, вул. Приозерна, 2, ), з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання судового рішення, на користь Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району міста Києва" (01125, м. Київ, вул. Петра Запородця, 26, ) судовий збір у розмірі 1 218, 00 (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) грн.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 04.05.2016 р.

Суддя Пригунова А.Б.