ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

10.05.2016 Справа № 904/4555/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Березкіна О.В., Дармін М.О.

секретар судового засідання: Логвіненко І.Г.

За участю представників сторін:

від ініціюючого кредитора: Алієв Є.Н., довіреність №б/н від 17.12.2015 р.;

інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 року у справі № 904/4555/15

за заявою Приватного підприємства "ПРОМТЕХКОМПЛЕКТ 2005",

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙГЕР-ГК",

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 року у справі № 904/4555/15 (суддя Полєв Д.М.) припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайгер-ГК"; припинено повноваження розпорядника майном арбітражного керуючого Саланської Ілони Любомирівни; визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайгер-ГК" - банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 16.02.17р.; ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайгер-ГК" призначено арбітражного керуючого Саланську Ілону Любомирівну.

Не погодившись з зазначеною постановою, Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська звернулася до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд постанову суду першої інстанції скасувати, припинити провадження у справі.

Скаржником зазначено, що податковій потрібно здійснити всі необхідні заходи, спрямовані на недопущення передчасної ліквідації суб»єктів господарювання, що задіяні у протиправних схемах мінімізації податкових зобов'язань та безпідставного отримання бюджетного відшкодування. Забезпечення проведення позапланової перевірки боржника є економічними інтересами держави. Отже, як зазначено скаржником, дослідження наявності ознак фіктивного банкрутства має істотне значення для правильного вирішення питання про визнання боржника банкрутом. Зазначені обставини витікають із справи про банкрутство та в подальшому можуть підпадати під правове регулювання кримінального законодавства. Крім цього скаржник зауважує, що виявлення приховувань несплати боржником податків і зборів може призвести до значних збитків, у вигляді ненадходження коштів до державного бюджету по податкам і зборам.

У відзиві на апеляційну скаргу Приватне підприємство "ПРОМТЕХКОМПЛЕКТ 2005" просить суд постанову залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, апеляційне провадження припинити. Крім того кредитором зазначено, що Державна податкова інспекція на час подання апеляційної скарги не набула статусу кредитора боржника або іншого учасника провадження у справі про банкрутство, наведені скаржником доводи по суті вимог не мають наслідком скасування постанови по справі, оскільки визнання боржника банкрутом не впливає на можливість податкової проводити перевірки боржника, що відповідає положенням п.11.5 Наказу Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. №1588 «Про затвердження порядку обліку платників податків і зборів».

У доповненнях до відзиву на апеляційну скаргу Приватним підприємством "ПРОМТЕХКОМПЛЕКТ 2005" зауважено щодо несплати скаржником судового збору при подачі апеляційної скарги.

Колегією суддів вказані доводи кредитора до уваги не приймаються, у зв'язку з тим, що чинним законодавством, а саме Законом України «про судовий збір», не передбачено ставки, від якої обчислюється судовий збір, за подання апеляційної скарги на постанови суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

В поясненнях на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Саланська І.Л. просить суд апеляційне провадження за апеляційною скаргою податкової припинити, оскільки на час прийняття оскаржуваної постанову податкова не набула статусу кредитора боржника, оскаржувана постанова не стосується прав та обов'язків останньої, а тому у податкової відсутнє право на оскарження.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови місцевого господарського суду, заслухавши пояснення арбітражного керуючого, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржувану постанову слід залишити без змін, з огляду на викладене нижче.

Згідно із пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень (Х розділ) Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) (в редакції, що діє з 19.01.2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом .

За вимогами частини 1 статті 2 Закону провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 9 Закону справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України визначає серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України, а в справах про банкрутство також і Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" повинні містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Нормами статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Відповідно до частини 6 статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі.

У відповідності до статті 1 Закону учасниками у справі про банкрутство є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь в провадженні у справі про банкрутство.

Як встановлено статтею 1 Закону, сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут).

Цією статтею також визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, 23.06.2015р. порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙГЕР-ГК", визнано грошові вимоги приватного підприємства "ПРОМТЕХКОМПЛЕКТ 2005" в загальній сумі 474810,00грн., введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Саланську Ілону Любомирівну.

Оприлюднено оголошення №19417 від 23.06.2015р. про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙГЕР-ГК".

12.01.2016р. господарським судом затверджено реєстр вимог кредиторів: Приватне підприємство "ПРОМТЕХКОМПЛЕКТ 2005" 6090грн. (1 черга), 474810,00грн. (4 черга).

Відповідно до протоколу зборів кредиторів боржника створено комітет кредиторів у складі Приватного підприємця "ПРОМТЕХКОМПЛЕКТ 2005".

Розпорядником майна подано клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором арбітражного керуючого Саланської І.Л.

Постановою господарського суду від 16.02.2016 року визнано ТОВ "Тайгер-ГК" - банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 16.02.17р.; ліквідатором ТОВ "Тайгер-ГК" призначено арбітражного керуючого Саланську І.Л.

17.02.2016р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет опубліковано повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкривання ліквідаційної процедури.

Судом першої інстанції має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або у мотивувальній частині оскаржуваного рішення повинні міститися висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки цієї особи. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права учасників провадження у справі про банкрутство, а й їх процесуальні права, що витікають із визначеного пунктом 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, права кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав та обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Відповідно до статті 23 Закону особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише у разі подання у встановленому порядку заяви з грошовими вимогами до боржника. Тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Відповідно до частини 1 статті 33 та частини 2 статті 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні докази звернення податкової інспекції до боржника/арбітражного керуючого/суду із заявою про визнання грошових вимог або їх визнання в судовому порядку.

У зв'язку з наведеним, органи державної податкової служби та інші державні органи є кредиторами неплатоспроможних боржників, якщо вони мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. Ця норма міститься в статті 210 Господарського кодексу України. Однак, вказана норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство.

Таким чином, особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише у разі подання у встановленому порядку заяви з грошовими вимогами до боржника. Тільки після цього, така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Відповідна правова позиція підтверджується судовою практикою, зокрема постановами Вищого господарського суду України від 10.07.2013 року у справі № 916/832/13, від 17.10.2013 року у справі № 904/1292/13-г, від 31.10.2013 року у справі № 5011-46/12006-2012, від 18.03.2014 року у справі № 904/5660/13, від 24.04.2014 року у справі № 916/1547/13, від 24.04.2014 року у справі № 916/1544/13, від 02.12.2014 року у справі № 904/2684/14.

За таких обставин, податковим органом не доведено, що господарський суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, у зв'язку з чим податкова інспекція не мала права апеляційного оскарження прийнятої у справі постанови відповідно до положень статті 91 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним твердження скаржника на перешкоджання оскаржуваною постановою виконанню покладених на неї державою обов'язків контролю дотримання вимог податкового законодавства, оскільки відповідно до п.11.3 наказу Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588 "Про затвердження порядку обліку платників податків і зборів", у разі отримання документів згідно з пунктом 11.2, органом державної податкової служби приймається рішення про проведення документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі. Призначається та розпочинається перевірка у такі строки: протягом місяця після одержання того документа, що надійшов до органу державної податкової служби першим.

Підпункт 78.1.7 п.78.1. ст.78 Податкового кодексу визначає, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків. Про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом (п.78.4. ст.78 Податкового Кодексу).

Скаржником не надано доказів отримання ліквідатором боржника розписки про отримання копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки, оскільки після прийняття відповідного наказу керівником і вручення його боржнику починається документальна позапланова перевірка та з цього моменту податкова має право витребувати з посадових осіб (ліквідатора) боржника документи фінансово - господарської діяльності та бухгалтерського обліку за період його діяльності.

Щодо посилань на фіктивну підприємницьку діяльність або ознак ухилення від оподаткування боржником, то в матеріалах справи відсутні докази вчинення скаржником відповідних дій, спрямованих на виявлення таких порушень (надання скаржником відповідних заяв органам досудового розслідування, даних про їх розгляд, внесення/невнесення даних щодо порушених кримінальних проваджень за цими фактами до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відносно посадових осіб підприємства боржника, що передбачено вимогами п.1 ч.5 ст.214 КПК України).

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що ні положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ні положення Податкового кодексу України не виключають можливості визнання підприємства банкрутом господарським судом або його ліквідації за рішенням суду, у зв'язку з необхідністю проведення позапланової документальної перевірки підприємства банкрута податковим органом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до частини 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що подана ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська апеляційна скарга не підлягає розгляду в господарському суді в порядку апеляційного провадження.

За таких обставин, апеляційне провадження, порушене за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 року у справі № 904/4555/15, підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, як таке, що помилково порушене.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 80, статтями 86, 91, 99, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 року у справі № 904/4555/15.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін