ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

26 квітня 2016 р.

Справа № 902/311/16

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліфарб" (49102, Дніпропетроська обл., м.Дніпропетровськ, вул. Будьонного, буд. 10)

до:Дочірнього підприємства "Вінницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_1 дороги України" (21100, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 27)

про стягнення 806134 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Кузьменко В.В.

Представники

позивача : ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліфарб" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Дочірнього підприємства "Вінницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_1 дороги України" про стягнення 806134 грн., з яких 779134,00 грн. основна заборгованість, 27000,00 грн. витрати на правову допомогу адвоката.

Ухвалою суду від 12 квітня 2016 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/311/16 та призначено судове засідання на 26 квітня 2016 року.

В судове засідання з'явились представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача позов визнав в сумі основного боргу. Стосовно стягнення заявлених позивачем 27000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката, відповідач заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши представника позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 18.

Відповідно до п.1.1. договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, Продавець зобов'язується прийняти та оплатити наступний товар: Поліфарб-Лайн фарба біла; Поліфарб-Лайн фарба жовта; Поліфарб-Лайн фарба червона; мікрокульки скляні 100-600 Н; Сольвент-Д розчинник, в кількості та по цінам викладено в Специфікаціях на кожну партію товару, Специфікації додаються до договору.

Умовами договору, а саме п.п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.4.,3.5. між сторонами було погоджено, що загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього договору. Ціна за одиницю товару зазначається в Специфікаціях, Рахунках-фактурах та Видаткових накладних, може змінюватись у разі змінення ринкових цін. Фактична кількість та асортимент товару, що підлягає поставці вказується в Рахунках-фактурах та додаткових Накладних та погоджується сторонами при отриманні заявок на поставки окремих партій. Транспортні витрати не входять до загальної вартості товару, а нараховуються згідно, товаротранспортних накладних, або акта виконаних робіт по перевезенню вантажу. Замовник компенсує постачальнику вартість транспортних перевезень, по ціні узгодженій сторонами, згідно виставлених Постачальником рахунків, або здійснює поставку власним транспортом. Загальна сума за договором становить 28000000,00 грн.

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що Покупець оплачує Рахунок фактуру шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Продавця протягом 60 днів з дати його отримання, якщо інше не передбачено додатковими угодами до цього договору.

Між сторонами було погоджено, що поставка товару здійснюється згідно з узгодженою сторонами Специфікацією ( п.5.1. договору).

Передача товару здійснюється на умовах EXW франко-склад Продавця: м. Дніпропетровськ, вул. Будьонного, 10 на протязі 7 календарних днів після надання заявки ( п.5.2. договору).

На поставку кожної партії товару покупець надає Продавцю заявку. У заявці Покупця вказується найменування товару; асортимент товару; кількість товару; реквізити одержувача ( п. 5.3. договору).

Відповідно до п.10.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2019 року, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

14 жовтня 2014 року між сторонами було підписано Специфікацію № 1 до договору поставки №18 від 18 квітня 2014 року, в якій зазначено що поставлятися буде товар Поліфарб-Лайн фарба біла 30 кг., кількістю 15180; ціна з ПДВ за 1 кг. 48,50 грн., на загальну суму з ПДВ 736230,00 грн.; мікрокульки скляні 100-600 Н, одиниця виміру кг., кількість 4500, ціна з ПДВ за 1 кг. 48.50 грн., на загальну суму 108000,00 грн. Всього з ПДВ 844230,00 грн.

На виконання умов договору позивачем було поставлено товар на загальну суму 838230,00 грн., що підтверджується обопільно підписаними видатковими накладними, а саме: видатковою накладною РБ-0000347 від 15.10.2014 року на суму 736230,00 грн.; видатковою накладною РБ-0000348 від 15.10.2014 року на суму 54000 грн.; видатковою накладною № РБ-0000355 від 22.10.2014 року на суму 48000,00 грн.

Товар отримувався на підставі довіреності №152 від 14.10.2014 року на отримання товарно-матеріальних цінностей.

При цьому, згідно видаткової накладної №000001 від 29.10.2014 року від 29.10.2014 року Постачальнику було здійснено повернення на суму 16296,00 грн.

Крім того, ДП «Вінницький Облавтодор» ВАТ «ДАК «ОСОБА_1 України» відповідно до Специфікації № 1 та Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 15.10.2014 року № УС-0000033 зобов'язувався компенсувати ТОВ «Поліфарб» послуги автотранспорту на суму 7200,00 грн.

Позивачем був виставлений Рахунок фактура № 00000298 від 14 жовтня 2014 року на сплату 838230,00 грн. за поставлений товар згідно договору та Рахунок фактура № С-00000299 від 15 жовтня 2014 року на сплату 7200,00 грн. (компенсація за послуги автотранспорту).

Відповідачем розрахунки за поставлений товар було здійснено частково, а саме останнім здійснено оплату за поставлений товар в розмір 50000,00 грн., що зокрема стверджується реєстром документів по рахунку, копія якого міститься в матеріалах справи.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про сплату боргу, а саме претензія № 104 від 15.07.2015 року та лист № 156 від 25.12.2015 року, які залишені без задоволення.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по оплаті за поставлений товар відповідно до договору в сумі 779134,00 грн. розмір якої також підтверджується обопільно підписаним між сторонами актом звіряння взаємних розрахунків за період з 15.10.2014 року по 29.07.2015 року.

Вказаним двостороннім актом звіряння взаєморозрахунків, підписаним уповноваженими представниками сторін, останні підтвердили наявну заборгованість відповідача перед позивачем в заявленій сумі. Окрім того, наявну заборгованість було підтверджено присутнім в судовому засіданні представником відповідача.

Непроведення повних розрахунків відповідачем спонукало позивача звернутися з позовом до суду про стягнення боргу.

Суд задовольняючи позовні вимоги виходив з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобовязання по оплаті за отриманий товар.

З моменту укладення сторонами договору, між ними виникли зобов'язання, які регулюються параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України "Поставка".

Згідно ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 статті 625 ЦК України).

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем були порушені умови договору, а саме щодо розрахунків за поставлений товар.

Борг в сумі 779134,00 грн. підтверджується матеріалами справи, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить покласти на відповідача витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, в розмірі 27000,00 грн.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката, то суд зазначає, що в контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами, а також в тому випадку, коли відповідні послуги надавались адвокатом стосовно конкретного боржника та повноваження адвоката підтвердженні відповідними документами.

Згідно статті 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються в порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Статтею 12 Закону України «Про адвокатуру» зазначено, що оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між юридичною особою і адвокатом.

Згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 має право на заняття адвокатською діяльністю (належним чином засвідчена копія в матеріалах справи, оригінал оглянуто в судовому засіданні).

Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини між позивачем та адвокатським об'єднанням «Фінекс» підтверджуються договором про надання правової допомоги № 15/03/16 від 15 березня 2016 року. Де зокрема п. 4.1. передбачено, що послуги, перелічені в п.2.2. договору Замовник сплачує поетапно. Зокрема п.2.2.1. визначено, що підготовка та подання до суду позову у судовій процедурі, визначеній п. 2.1.2. договору, повне та самостійне представництво інтересів Замовника в господарському суді Вінницької області ( м. Вінниця) в судовому процесі із поданням необхідних пояснень, доказів, доповнень, клопотань та визначенням інших дій в інтересах Замовника.

Згідно з п. 4.2.1. етапу послуг, зазначених в п.2.1. та п.п.2.2.1. ( господарський суд Вінницької області) у розмірі 27000,00 грн. без ПДВ.

Оплата за договором здійснюється у безготівковій формі у національній валюті України гривні на підставі рахунку виконавця ( п. 4.2.2. договору).

На виконання умов договору, платіжним дорученням №2577 від 22.03.2016 року позивач перерахував на рахунок адвокатського об'єднання «Фінекс» кошти у сумі 27000,00 грн. в якості оплати за послуги згідно договору № 15/03/16 від 15.03.2016 року.

У матеріалах справи міститься свідоцтво про реєстрацію адвокатського об'єднання «Фінекс» №613 та свідоцтво ДП №2815 про право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 та довіреність видана ТОВ «Поліфарб» на представництво його інтересів ОСОБА_2.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 приймав участь у судовому засіданнях в якості представника ТОВ «Поліфарб».

Пунктом 10 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/78 від 04.03.1998 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України"» передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Зокрема, відповідно до п. п.6.3.,6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2014 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг. Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Одночасно, суд зазначає, що п. 2.5. договору про надання правової допомоги № 15/03/16 від 15 березня 2016 року передбачено, що за результатами надання кожного окремого етапу послуг Виконавець надає Замовнику акт виконаних робіт (наданих послуг), який Замовник зобов'язаний підписати та направити Виконавцю у строк 3 робочих дні з моменту його отримання. У разі якщо протягом зазначеного строку Замовник не повертає акт виконаних робіт (наданих послуг) виконавцю, послуги вважаються прийнятими Замовником та підлягають оплаті згідно з умовами дійсного договору.

Таким чином, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутній обопільно підписаний акт виконаних робіт (наданих послуг) суд не в змозі встановити який саме етап було виконано Виконавцем, і як наслідок неможливо визначити обсяг наданих послуг, а відтак їх вартість відповідно до обсягу, що слідує зі змісту п. 2.5 договору.

Тому суд, приходить до висновку про часткове задоволення даної вимоги, а саме, вважає за доцільне та необхідне стягнути з відповідача 10000,00 грн. витрат на послуги адвоката. В решті стягненні витрат на послуги адвоката слід відмовити.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 47, 49, 82, 84, 115,116 ГПК України, ст.7 Закону України "Про судовий збір" -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з дочірнього підприємства "Вінницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_1 дороги України" ( 21100, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 27; ідент. код 32054743) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Поліфарб" (49102, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Будьонного, буд. 10; ідент. код 24227085) 779134,00 грн. заборгованості; 10000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката; 11687,01 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29 квітня 2016 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи