ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 року Справа № 915/146/16

м. Миколаїв

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво»

(19000, Черкаська обл., м.Канів, вул. Зарубська, буд. 1/1, )

до відповідача: Публічне акціонерне товариство «Юженергобуд»

(55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, Промзона, а/с 62)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: ОСОБА_1, дов. б/н від 29.02.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. б/н від 11.01.2016р.

СУТЬ СПОРУ: спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення боргу в сумі 1246758,79 грн.

В судовому засіданні у відповідності до ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач надав суду копії довідок про вартість виконаних робіт та витратах (форма №КБ-3).

Відповідач надав суду відзив, в якому проти позову заперечує в повному обсязі, просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Також відповідач надав суду копії платіжних доручень про оплату спірної заборгованості та копії документів, що підтверджують факт відступлення товариством «Енергетично-дорожнє будівництво» товариству «Євро-Лізинг» права вимоги до ВАТ «Юженергобуд» за спірною заборгованістю.

Заслухавши представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20 березня 2007 року у справі №13/39/07 за позовом ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» до ВАТ «Юженергобуд» було затверджено мирову угоду, відповідно до умов якої відкрите акціонерне товариство «Юженергобуд» (правонаступник ПАТ «Юженергобуд») зобовязалось перерахувати товариству з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» заборгованість в сумі 1 246 758,79 грн. згідно погодженого сторонами графіку: березень 2007 року 600 000,0 грн.; квітень 2007 року 500 000,0 грн. та травень 2007 року 146758,79 грн.; провадження у справі припинено.

Як заявляє представник позивача, відповідач умови мирової угоди, затвердженої вказаною ухвалою суду не виконав, грошові кошти позивачу не сплатив.

Позивач, зазначаючи про наявність заборгованості, просить суд спонукати відповідача до виконання мирової угоди, укладеної в межах справи №13/39/07 шляхом стягнення з відповідача 1246758,79 грн.

В підтвердження наявності непогашеної заборгованості, позивач надав суду бухгалтерську довідку №02-03 від 15.03.2016р. та баланс підприємства за 2015 рік (а.с.23-25).

Представник відповідача в судових засіданнях зазначав суду, що спірна заборгованість ним погашена в повному обсязі та в судове засідання 29.04.2016р. надав суду копії відповідних платіжних доручень. Окрім цього, відповідач надав суду копії: листів позивача №02-03 від 05.02.2008р., №03-14 від 13.02.2008р., повідомлення позивача про відступлення права вимоги №10-05 від 15.10.2009р., договору про відступлення права вимоги б/н від 15.10.2009р., вимоги ТОВ «Євро-Лізинг» №200 від 25.01.2010р. про виконання зобовязання та позовної заяви ТОВ «Євро-Лізинг» про стягнення заборгованості.

В судовому засідання представник позивача зазначив, що у керівництва підприємства-позивача відсутні будь-які документи щодо підтвердження факту оплати відповідачем заборгованості.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач листом-претензією №02-03 від 05.02.2008р. повідомив відповідача про часткове виконання умов мирової угоди та наявність залишку заборгованості в сумі 600058,79 грн., у звязку з чим нарахував на цей борг пеню в сумі 85485,22 грн.

В подальшому, позивач листом №03-14 від 13.02.2008р. повідомив відповідача, що вказану претензію слід вважати такою, що не має сили без зазначення будь-яких причин для такого твердження.

В судовому засіданні представник позивача також не надав суду будь-яких пояснень з цього приводу.

Натомість, з наданих відповідачем документів вбачається, що ВАТ «Юженергобуд» в період з 19.03.2007р. по 15.05.2007р. сплатив на користь ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» заборгованість в сумі 1 246 758,79 грн.

Платіжні доручення, надані відповідачем на підтвердження такої оплати містять у призначенні платежу реквізити договору №151-2006 від 27.01.2006р.

При цьому, надані суду позивачем копії довідок за формою КБ-3 щодо вартості виконаних будівельних робіт містять відомості щодо договору: №151-2006 від 10.03.2006р., доп.угод. №238-2006 від 03.04.2006р., №276-2006 від 03.07.2006р.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що кошти спрямовувались на погашення заборгованості за основним договором №151-2006 та додатковими угодами до нього №238-2006 від 03.04.2006р. та №276-2006 від 03.07.2006р.

Згідно з пояснень представника відповідача, будь-яких інших договірних відносин між позивачем та відповідачем не існувало.

Представник позивача не надав суду доказів, які б спростовували твердження представника відповідача.

Отже, відсутність суми боргу підтверджена матеріалами, наданими відповідачем.

Окрім цього, в матеріалах справи наявні копії договору про відступлення права вимоги б/н від 15.10.2009р., укладеного між ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» та ТОВ «Євро Лізинг», відповідно до умов якого товариство «Енергетично-дорожнє будівництво» відступило товариству «Євро Лізинг» право вимоги від ВАТ «Юженергобуд» виконання зобовязань, що виникають з мирової угоди у справі №13/39/07, затвердженою ухвалою суду від 19.03.2007р. в сумі 1 246 758,79 грн.

Товариство «Енергетично-дорожнє будівництво» листом №10-05 від 15.10.2009р. повідомило боржника (ВАТ «Юженергобуд») про відступлення права вимоги за мировою угодою, затвердженою ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.03.2007р. у справі №13/39/07.

Отже, наразі питання щодо наявності або відсутності заборгованості відповідача за спірною мировою угодою має зясовуватись не товариством «Енергетично-дорожнє будівництво», а товариством «Євро Лізинг».

Тому суд вважає безпідставними посилання позивача на обліковування заборгованості згідно з даними бухгалтерського обліку у 2015 році.

З огляду на це, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що заміна позивача чи третьої особи з самостійними позовними вимогами на предмет спору нормами ГПК України не допускається. Отже, враховуючи, що при розгляді даної справи судом було встановлено, що позов подано неналежним позивачем, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач не подав суду клопотання про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

При цьому, слід зазначити, що в матеріалах справи містяться докази фактичного погашення заборгованості за спірною мировою угодою, які не спростовані позивачем.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Підсумовуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя К.Л. Василяка