ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" квітня 2016 р.Справа № 916/350/16

За позовом: комунального підприємства "Житлово комунальне господарство смт Сергіївка"

до відповідача: приватного підприємства "Ренесанс 7"

про стягнення 22 978,54 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

У відповідності до приписів ст.77 ГПК України в судовому засідання оголошувалась перерва з 28.04.2016р. до 14 год. 00 хв. 28.04.2016р.

СУТЬ СПОРУ: позивач, комунальне підприємство "Житлово комунальне господарство смт Сергіївка", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з приватного підприємства "Ренесанс 7" 22 978,54 грн., де 22 693,17 грн. основний борг, 285,37 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.02.2016р. позовну заяву (вх.№374/16) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/350/16 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Письмове клопотання позивача про продовження строку розгляду справи (вх.№2-1947/16 від 12.04.2016р.) судом задоволено, у зв'язку з чим, строк розгляду справи було продовжено на п'ятнадцять днів.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення повернуті на адресу суду з відміткою про вручення останньому поштової кореспонденції, відзив на позов та витребувані документи суду не надав, своїм правом на захист не скористався.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

23 квітня 2014р. між комунальним підприємством "Житлово комунальне господарство смт Сергіївка" (Виконавець) та приватним підприємством "Ренесанс 7" (Замовник) було укладено договір на водопостачання та водовідведення для промислових та комунально-побутових підприємств №19, згідно умов п.1.1. якого, Виконавець приймає на себе зобов'язання забезпечувати Споживача питною водою та приймання від нього стічних вод, а Споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п.2.1. Договору, споживач здійснює оплату Виконавцю за надані комунальні послуги з розрахунку, враховуючи ПДВ:

- водопостачання 7,21 грн. за 1 куб.м.;

- водовідведення 9,34 грн. за 1 куб.м.

Пунктом 3.4. Договору встановлено, що розрахунки за воду та стоки, використаних Споживачем, здійснюється згідно "Правил користування" главою 3, 5 та чинним законодавством України за затвердженими тарифами.

Зі змісту п.4.1. Договору Споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у водопостачанні та водовідведенні, належно експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, пристрої та прилади на них, які перебувають у нього на балансі, відповідно до цього Договору та "Правил користування...".

01 червня 2014р. між комунальним підприємством "Житлово комунальне господарство смт Сергіївка" (Виконавець) та приватним підприємством "Ренесанс 7" (Замовник) було укладено договір про вивезення твердих побутових відходів №18, згідно умов п.1.1. Виконавець приймає на себе зобов'язання по виконанню робіт по вивозу твердих побутових відходів з підприємств, установ, організацій із установлених Замовником стандартних сміттєзбиральників або контейнерів, в кількості ________м3 на рік.

Відповідно до п.3.1. Договору Замовник зобов'язаний 20-25 числа кожного місяця одержувати рахунку у Виконавця за надані послуги і оплачувати протягом 3-х днів.

Пунктом п.4.1. Договору цей Договір укладається строком на один рік з "01"06.2014р. по "31"12.2014р. і набуває чинності з моменту його підписання.

У відповідності до п.5.2. Договору за несвоєчасну оплату наданих послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 1% за кожен день прострочки виконання зобов'язань, по сплину 3 днів з моменту вручення рахунку, але не більше 100% відсотків від загальної суми заборгованості.

Як зазначає позивач, на виконання умов вищенаведених договорів позивачем відповідачу в серпні 2015р. та грудні 2015р. були надані послуги з водопостачання, водовідведення та вивозу сміття на загальну суму 22 693,17 грн., що підтверджується актами виконаних робіт №399 від 25.08.2015р. на суму 11 476,87 грн., №701 від 14.12.2015р. на суму 11 216,30 грн.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договорами в частині здійснення оплати вартості отриманих послуг і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Із системного аналізу тексту договору, укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою оспорюваний договір є договором про надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та матеріальної шкоди.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості приведеного позивачем в позовній заяві та не спростованого відповідачем, останнім договірні зобовязання щодо оплати вартості отриманих послуг з вивезення твердих відходів та водопостачання та водовідведення не виконані в повному обсязі, внаслідок чого за ним утворився борг за договором про вивезення твердих побутових відходів №18 від 01.06.2014р. в сумі 2 854,32 грн., за договором на водопостачання та водовідведення для промислових та комунально-побутових підприємств №19 від 23.04.2014р. в сумі 8 622,55 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у зв'язку з чим, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає загальна сума основного боргу, встановлена судом в розмірі 11 476,87 грн.

Проте, оскільки акт виконаних робіт №701 від 14.12.2015р. на суму 11 216,30 грн. містить підпис невідомої особи та не містить відтиску печатки відповідача, тому судом не приймається, як належний доказ надання послуг позивачем відповідачу на загальну суму 11 216,30 грн.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 11 216,30 грн. боргу суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 285,37 грн. 3% річних суд відмовляє.

Оцінюючи вимоги про стягнення 3% річних, суд зазначає наступне:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати за договорами про надання послуг.

Перевіривши розрахунок позивача трьох відсотків річних за договором про вивезення твердих побутових відходів №18 від 01.06.2014р., суд встановив, що розрахунок 3% річних поданий позивачем, містить помилки, у зв'язку з чим, судом було самостійно розраховано суму 3% річних наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період прострочкиКількість днів прострочкиРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
2854.3229.08.2015 - 01.04.20162173 %50.91
Отже, за самостійним розрахунком суду загальна сума 3% річних за договором про вивезення твердих побутових відходів №18 від 01.06.2014р. складає 50,91 грн.

Перевіривши розрахунок позивача трьох відсотків річних за договором на водопостачання та водовідведення для промислових та комунально-побутових підприємств №19 від 23.04.2014р., суд встановив, що розрахунок 3% річних поданий позивачем, містить помилки, у зв'язку з чим, судом було самостійно розраховано суму 3% річних наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період прострочкиКількість днів прострочкиРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
8622.5529.08.2015 - 01.04.20162173 %151.66
Отже, за самостійним розрахунком суду загальна сума 3% річних за договором на водопостачання та водовідведення для промислових та комунально-побутових підприємств №19 від 23.04.2014р. складає 151,66 грн.

Таким чином загальна сума 3% річних складає 151,66 + 50,91 грн. = 202,57 грн., у зв'язку з чим, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає загальну сума 3 % річних в розмірі 202,57 грн.

В іншій частині заявлених до стягнення 3% річних в розмірі 82,80 грн. суд відмовляє.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали справи та проаналізовані положення чинного законодавства України, суд, вбачає доведеними та обґрунтованими заявлені позовні вимоги комунального підприємства "Житлово комунальне господарство смт Сергіївка", у звязку з чим, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 11 476,87 грн. основного боргу та 202,57 грн. 3% річних. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 700,44 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов комунального підприємства "Житлово комунальне господарство смт Сергіївка" задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства "Ренесанс 7" (67780, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Гагаріна, буд. 16, кв. 22, код ЄДРЮОФОПГФ 32989552) на користь комунального підприємства "Житлово комунальне господарство смт Сергіївка" (67780, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Лісна, буд. 2, код ЄДРЮОФОПГФ 37645598) основний борг в сумі 11 476 (одинадцять тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 87 коп., 3% річних в сумі 202 (двісті дві) грн. 57 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 700 (сімсот) грн. 44 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України

Повний текст рішення складено 04 травня 2016 р.

Суддя О.В. Цісельський