РІШЕННЯ

10 травня 2016 року Справа № 913/480/16

Провадження №26/913/480/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Єнакієве Донецька область

до Державного підприємства "Первомайськвугілля", м. Гірське Попаснянський район Луганська область

про стягнення 373800,00 грн

Суддя Масловський С.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув.;

від відповідача: Іщенко Д.І., представник за довіреністю №01/4-6-16 від 11.01.2016.;

В судовому засіданні 10.05.2016 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

30.03.2016 позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 108160,00 грн, а також витрат по сплаті судового збору в сумі - 1622,41 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 30.03.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 11.04.2016. В судовому засіданні 11.04.2016 оголошено перерву до 25.04.2016. Ухвалою від 25.04.2016 відкладено на 10.05.2016.

В судовому засіданні 11.04.2016 та 25.04.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на те, що на виконання умов договору про надання послуг з фізичної охорони об'єктів № 10 від 29.12.2011, позивачем було надано послуги з охорони шахт за допомогою виставлення охоронців для патрулювання території шахт, які входять до складу Державного підприємства "Первомайськвугілля", які відповідачем прийнято, але оплачено частково, заборгованість в сумі 108160,00 грн, відповідачем оплачена не була.

11.04.2016 в судовому засіданні представник відповідача на виконання вимог ухвали суду від 30.03.2016, надав відзив на позовну заяву, в якому проти вимог позивача заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що до позовної заяви не надані акти виконаних робіт, журнал прийому-здачі об'єктів, які відповідно до п.2.4. договору є доказами надання послуг. Також, відповідач просить суд застосувати позовну давність виходячи з того, що у позовній заяві зазначено, що останній раз оплата відповідачем за договором була здійсненна 28.09.2012 отже, 28.09.2015 сплинув строк позовної давності.

25.04.2016 позивач через канцелярію господарського суду Луганської області надав наказ №01-1-12/1-АГ від 01.01.2012, в якому наказує починаючи з 02.01.2012 з 00 год. 00 хв. прийняти на себе зобов'язання по забезпеченню контролю діяльності відділів охорони та інших структур, які здійснюють фізичну охорону територій шахт, що входять до складу ДП «Первомайськвугілля» та супроводжувальний лист, в якому зазначається, що у зв'язку з закінченням дії договору №10 від 29.12.2011 до ДП «Первомайськвугілля» направляється для вивчення та зберігання журнал приймання-передачі та копію наказу про початок виконання функціональних обов'язків за договором №10 від 29.12.2011.

10.05.2016 позивач в судове засідання не прибув, але 27.04.2016 через канцелярію господарського суду подав клопотання про продовження розгляду справи та просив відкласти розгляд справи на червень 2016 року. Відповідно до ст.69 ГК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів. Суд вважає за недоцільне задовольнити подане клопотання.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

В С Т А Н О В И В:

29.12.2011 між позивачем, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як виконавцем, та відповідачем, ДП "Первомайськвугілля", як замовником, було укладено договір на фізичну охорону об'єкта №10 від 29.12.2011, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе починаючи з 02.01.2012, 00 год. 00 хв., зобов'язання на кошти, отриманні від замовника забезпечити охорону шахт, які входять до складу Державного підприємства "Первомайськвугілля", м. Первомайськ Луганська обл., надалі "об'єкт", шляхом виставлення охоронців для патрулювання територій шахт, в дні та години, вказані в дислокації (п. 1.1).

Умовами договору сторони погодили, що прийняття (здавання) об'єкта підтверджується підписами відповідальних осіб замовника та виконавця в журналі прийому-здачі об'єктів, журнал є документом суворої відповідальності та підлягає обов'язковій реєстрації виконавцем (п.2.4.). За надані за цим договором послуги, замовник виплачує грошову суму, у розмірі 99500,00 грн з ПДВ, за один місяць охорони, згідно з актом виконаних робіт (п.8.1.). Оплата послуг виконавця проводиться шляхом перерахування грошових сум на розрахунковий рахунок виконавця, щомісячно на підставі підписаного обома сторонами акту і рахунку фактури, що надаються виконавцем. Акти виконаних робіт та рахунок фактури, надаються виконавцем до третього числа наступного за звітним місяцем. Оплата наданих виконавцем рахунків фактури проводиться замовником не пізніше восьмого числа наступного за звітним місяцем (п.8.3.).

30.12.2011 сторони підписали додаткову угоду згідно з якої п.1.1.,1.2. виклали в наступній редакції: « 1.1. замовник доручає, а виконавець приймає на себе починаючи з 02.01.2012, 00 год. 00 хв., зобов'язання на кошти, отриманні від замовника забезпечити контроль діяльності відділів охорони та інших структур, які здійснюють фізичну охорону територій шахт

На підтвердження заборгованості відповідача, за договором на фізичну охорону об'єкта №10 від 29.12.2011, позивач надає копію акту звірки взаємних розрахунків станом на 05.05.2014, сальдо на 05.05.2014 становить 1824260,20 грн, акт підписаний повноважними представниками позивача та відповідача, посвідчений печатками сторін.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Суд зауважує, що згідно п.2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч. 1 ст. 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Вимоги, що пред'являються до доказів визначені ст.34 ГПК України. Згідно вказаної норми, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово. (стаття 32 цього Кодексу).

Так, згідно п.8.3 договору, оплата послуг виконавця проводиться шляхом перерахування грошових сум на розрахунковий рахунок виконавця, щомісячно на підставі підписаного обома сторонами акту виконаних робіт і рахунку фактури, що надаються виконавцем. Акти виконаних робіт та рахунок фактури, надаються виконавцем до третього числа наступного за звітним місяцем. Оплата наданих виконавцем рахунків фактури проводиться замовником не пізніше восьмого числа наступного за звітним місяцем.

Отже, для вирішення питання про виникнення у замовника обов'язку з оплати наданих послуг мають значення належні та допустимі докази - передбачені законом документи, якими стверджується сам факт здійснення господарської операції з передачі наданих послуг. До таких доказів в силу чинного законодавства та умов договору належать первинні документи, а саме акт прийняття наданих послуг та рахунок фактури.

Надані позивачем в обґрунтування своїх вимог докази - копія акту звірки взаємних розрахунків не підтверджують факту існування між сторонами відносин та факту здійснення господарської операції.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором на фізичну охорону об'єкта №10 від 29.12.2011 не є законною та обґрунтованою, адже не підтверджена належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.33, 34 ГПК України та не підлягає задоволенню.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач просить суд застосувати позовну давність.

Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом частини другої статті 9 ЦК України та частини першої статті 223 ГК України позовна давність має застосовуватися до вимог, що випливають з майново-господарських зобов'язань, визначених статтею 175 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 зазначеного Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до пленуму ВГСУ №10 від 29.05.2013 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість заявленої до стягнення суми заборгованості, а тому клопотання відповідача про застосування позовної давності розгляду не підлягає.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача, а саме у розмірі 1622,41 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85, Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову відмовити повністю.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.05.2016

Суддя С.В. Масловський