ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.04.16р. Справа № 909/85/14

За позовом Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу", м. Коломия Івано-Франківської області

до

відповідача-1: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг", м. Дніпропетровськ

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус ОСОБА_1, м Дніпропетровськ

третя особа - 1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2, с. Саджавка Надвірнянського району Івано-Франківської області

третя особа - 2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3, м. Коломия Івано-Франківської області

третя особа - 3, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4, м. Коломия Івано-Франківської області

третя особа - 4, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5, м. Коломия Івано-Франківської області

третьої особи - 5, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_6, м. Коломия Івано-Франківської області

про визнання договору купівлі-продажу недійсним

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_7, довіреність № б/н від 01.03.2016 року, представник

від відповідача-1: ОСОБА_8, довіреність № 653-О від 17.02.2014 року, представник;

від відповідача-2: ОСОБА_9, довіреність № 580 від 26.01.2016 року, представник;

від третьої особи: не з'явився;

від третьої особи -1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи -3: не з'явився;

від третьої особи -4: не з'явився;

від третьої особи -5: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватний вищий навчальний заклад "Коломийський коледж права і бізнесу" звернувся до господарського суду Івано-Франківської області із позовом до відповідача - 1: Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та відповідача - 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлової будівлі площею 2380,90 кв.м., розташованої по вул. Сагайдачного, 5, м. Коломия Івано-Франківської області, посвідчений нотаріально 29.11.2013 року за № 646498 та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів № 1307.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2014 року матеріали справи №909/85/14 надіслані за підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно автоматизованої системи розподілу справу № 909/85/14 передано на розгляд судді Золотарьовій Я.С.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2014 року справу № 909/85/14 прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 06.03.2014 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2014 року (суддя Золотарьова Я.С.) позов задоволений у повному обсязі, визнано недійсним договір купівлі - продажу від 29.11.2013 року нежитлової будівлі площею 2 380,90 кв. м., розташованої по вул. Сагайдачного, 5, м. Коломия Івано-Франківської області, посвідчений нотаріально 29.11.2013 року за № 646498 та зареєстрований в Державному реєстрі право чинів № 1307.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.09.2014 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2014 року у справі №909/85/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2014 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.09.2014 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2014 року у справі № 909/85/14 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно автоматизованої системи розподілу справу № 909/85/14 передано на розгляд судді Крижному О.М.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2014 року суддею Крижним О.М. прийнято справу №909/85/14 до свого провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.12.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що відповідачем-1 на виконання ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 18.06.2013 року у справі №5010/143/2012-8/9, за якою змінений порядок виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2012 року у справі № 5010/143/2012-8/9, укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 29.11.2013 року за яким спірне майно передане у власність відповідача-2.

Позивач посилається на неправомірність укладення наведеного договору купівлі-продажу у звязку з невідповідністю останнього положенням закону, а саме: неправомірне встановлення відповідачем-1 ринкової ціни спірного майна, яка не була погоджена із позивачем; невірне визначення площі спірного майна у розмірі 2 380,9 кв. м, а не 2 189,4 кв. м, яка становила дійсний розмір площі належного позивачу майна та була визначена в ухвалі господарського суду Івано-Франківської області від 18.06.2013 року у справі №5010/143/2012-8/9; протиправне укладення договору купівлі-продажу в частині здіснення продажу спірного майна, яке належить третім особам на підставі договорів дарування.

Відповідач-1 проти позову заперечує, у відзиві на позов зазначає, що укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2 договір купівлі-продажу відповідає нормам закону, зокрема договір укладений на підставі ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

Також відповідач-1 зазначає, що ринкова ціна врегульована, а площа спірного майна визначена укладеним між позивачем та відповідачем-1 договором іпотеки, на підставі якого відповідачем-1 реалізовано право на забезпечення основного зобовязання позивачем.

Стосовно здійснення продажу спірного майна, серед якого є частки третіх осіб, відповідач-1 вказує на положення ст. 23 Закону України "Про іпотеку", на підставі яких частки спірного майна третіх осіб є дійсною частиною іпотеки за договором іпотеки.

За наведених заперечень відповідач-1 стверджує, що договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 29.11.2013 року за яким спірне майно передане у власність відповідача-2 є таким, що відповідає нормам законодавства, зокрема ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, тому є дійсним.

Відповідач-2 проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити з аналогічних підстав, які викладені у відзиві відповідача-1.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, приватний нотаріус ОСОБА_1, не скористався наданим йому правом на участь представника у судовому засіданні, про день, час, та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України.

Треті особи-1-5 у судове засідання не зявилися, 25.03.2016 року до суду від третіх осіб-1-5, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача надійшли заяви про розгляд справи без участі останніх у судових засіданнях. У наведених заявах треті особи-1-5 просять задовольнити позовні вимоги Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" у повному обсязі.

24.03.2016 року відповідачем -1 подані заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вважає їх необґрунтованими. Також відповідачач-1 зазначає про неповноту висновку судової експертизи, оскільки експертом не визначено площу досліджуваного приміщення, а лише містяться посилання на договори, в яких зазначена площа, а також відповідачеві-1 є незрозумілим визначення вартості приміщення, оскільки вартість експертом визначалась як для комерційної нерухомості, у той час як спірне приміщення не відноситься до такого виду об'єктів, а отже відповідач-1 вважає, що ринкова вартість приміщення, визначена експертом, є завищеною. Відповідач-1 просить викликати у судове засідання експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_10 для надання пояснень стосовно висновку експертизи.

Ухвалою господарського суду від 24.03.2016 року судом зобов'язано експерта надати письмові пояснення щодо висновку судової експертизи, а саме: щодо способу визначення площі досліджуваного приміщення; щодо визначення вартості приміщення як комерційної нерухомості; щодо визначення ціни на аналогічні приміщення (з урахуванням цін вказаних у оголошеннях, що додаються до висновку).

25.03.2016 року від позивача надійшли пояснення стосовно висновку судової експертизи та пояснення з урахуванням постанови Вищого господарського суду України від 28.10.2014 року.

13.04.2016 року від судового експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли пояснення на виконання вимог ухвали суду від 24.03.2016 року.

13.04.2016 року відповідачем-1 подані додаткові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких в задоволенні позову просить відмовити.

У судовому засіданні 21.01.2015 року оголошувалась перерва до 22.01.2015 року. Ухвалою суду від 22.01.2015 року у справі призначено судову експертизу, а провадження у справі ухвалою від цієї ж дати зупинено. Ухвалою господарського суду від 21.01.2015 року строк розгляду спору продовжений на 15 днів.

У судовому засіданні 25.04.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1 та відповідача-2, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2012 року у справі № 5010/143/2012-8/9 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" про погашення заборгованості за кредитним договором № LOS-КC- 017 від 27.09.07 в розмірі 298 374,76 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 2 383 954,66 грн. та звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення (цегла), загальною площею 2380,90 кв. м., а саме приміщення 1 поверху площею 162,10 кв. м., приміщення 2 поверху площею 716,10 кв. м., приміщення 3 поверху 752,6 кв. м., приміщення 4 поверху площею 750,1 кв. м., що розташовані в будівлі за адресою: вул. ОСОБА_11 (вул. ОСОБА_12) будинок № 5, м. Коломия, Івано-Франківська область, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та зняттям з реєстраційного обліку в ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" предмету іпотеки, а також надання Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" задоволено, а саме звернено стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення (цегла), загальною площею 2191,34 кв. м., що становить 912/1000, а саме приміщення 1 поверху площею 143,9 кв. ., приміщення 2 поверху площею 544,74 кв. м., приміщення 3 поверху 752,6 кв.м., приміщення 4 поверху 750,1 кв. м., що розташовані в будівлі за адресою вул. ОСОБА_11 (вул. ОСОБА_12) будинок № 5, м. Коломия, Івано-Франківська область, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 ) з укладенням від імені Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та зняттям з реєстраційного обліку в ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" предмету іпотеки, а також наданням Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LOS-KC-017 від 27.09.07 в розмірі 298 374,76 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 2 383 954 грн. 66 коп.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 18.06.2013 року змінений порядок виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.02.2012 року у справі № 5010/143/2012-8/9, а саме звернено стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщенні (цегла), загальною площею 2189,4 кв. м., що становить 923/1000, що розташовані в будівлі за адресою: вул. ОСОБА_11 (вул. ОСОБА_12) будинок №5, м. Коломия, Івано-Франківська область, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладенням від імені Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в тому числі за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору купівлі продажу (продавця або покупця), з наданням права реєстрації обєкта нерухомості в державному реєстрі речових прав в державній реєстраційній службі Коломийського міськрайонного управління юстиції від імені Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу", отриманням витягу із державного реєстру речових прав та наданням всіх необхідних повноважень необхідних для здійснення реалізації предмету іпотеки в органах БТІ, та всіх інших підприємствах, установах та організаціях від імені Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу", в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LOS-КC- 017 від 27.09.07 в розмірі 298 374,76 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 2 383 954,66 грн.

Наведеною ухвалою визначено, що укладення від імені відповідача договорів купівлі-продажу з іншими особами - покупцями здійснюється за ринковою ціною, визначеною за взаємною згодою позивача й відповідача та особою - покупцем. У разі недосягнення такої згоди, купівля-продаж здійснюється за ціною, визначеною незалежною експертною оцінкою.

На виконання ухвали суду від 18.06.2013 року господарського суду Івано-Франківської області 29.11.2013 року між публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (далі Договір купівлі-продажу) за умовами п. 1. якого продавець зобовязується передати нежитлове приміщення, адреса якого визначена п. 2. даного договору, а саме: м. Коломия, Івано-Франківської області, вул. П. Сагайдачного (вул. ОСОБА_13), будинок № 5 (пять), загальною площею: 2 380,9 кв. м, та має наступні характеристики: приміщення І поверху площею 162,1 кв. м, приміщення ІІ поверху площею 716,1 кв. м, приміщення ІІІ поверху площею 752,6 кв. м, приміщення ІV поверху площею 750,1 кв. м - у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти приміщення і сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Нежитлове приміщення належить продавцеві на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_14 за р.№ Д-701, право власності зареєстровано у Комунальному підприємстві "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 14.09.2007 року за реєстровим № 20288201 (п. 2. договору купівлі-продажу).

Згідно п. 3. договору купівлі-продажу ринкова вартість нерухомого майна складає 3 213 564,00 грн. (згідно звіту про оцінку ринкової вартості майна виданого ТОВ "Буковинак експерт" 31.01.2013 року, (сертифікат виданий ФДМУ № 10034/10 від 13.10.2010 року).

Позивач зазначає, що визначення за наведеним договором купівлі-продажу ринкової ціни спірного майна відбулося без згоди позивача, площа спірного майна не відповідає дійсній площі частки майна, яка належить позивачу, а також відповідачем-1 за даним договором продані відповідачу-2 частки майна, які належать третім особам 1-5 без згоди останніх.

У звязку з наведеним, позивач посилається на недійсність наведеного договору купівлі-продажу, положення якого є такими, що не відповідають законодавству, що і є причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, господарським судом встановлені наступні обставини справи.

15.08.2008 року між Територіальною громадою сіл і селищ району в особі Коломийської районної ради Івано-Франківської області (продавець) та Приватним вищим навчальним закладом "Коломийський коледж права і бізнесу" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу за умовами п. 1.1. якого продавець зобовязаний передати у власність 80/100 часток нежитлового приміщення, загальною площею 2 380,9 кв. м, а саме: приміщення І поверху загальною площею 162,1 кв. м; приміщення ІІ поверху загальною площею 716,1 кв. м; приміщення ІІІ поверху загальною площею 752,6 кв. м; приміщення ІV поверху загальною площею 750,1 кв. м.

14.09.2007 року між Приватним вищим навчальним закладом "Коломийський коледж права і бізнесу" (сторона-1), Товариством з обмеженою відповідальністю "Дюран" (сторона-2), ОСОБА_15 (сторона-3), ОСОБА_16 (сторона-4), Товариством з обмеженою відповідальністю "Мальви" (сторона-5) та Територіальною громадою сіл і селищ району в особі Коломийської районної ради Івано-Франківської області (сторона-6) був укладений договір про виділ нерухомого майна в натурі за умовами п. 1 якого сторони розподілили нежитлову будівлю під номером 5 (пять), що знаходиться в місті Коломия по вулиці Сагайдачного П. (вул. ОСОБА_13), Івано-Франківської області, і яке є обєктом спільної часткової власності.

Згідно п. 2. договору про виділ нерухомого майна в натурі майно, що є предметом цього договору, належить сторонам на праві спільної часткової власності таким чином:

- Приватному вищому навчальному закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" 80/100 (вісімдесят сотих) часток не житлової будівлі загальною площею 2 380,9 кв. м, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_14, приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу 15.08.2007 року, по р.№ Д-701 ізареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 04.09.2007 року за номером запису 458 в книзі 2 нф, реєстраційний номер 6455832, (ОСОБА_10 про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 15809992 від 04.09.2007 року);

- Товариству з обмеженою відповідальністю "Дюран" 2/100 (дві сотих) часток нежитлової будівлі загальною площею 65,5 кв. м;

- ОСОБА_15 15/100 (пятнадцяти сотих) часток нежитлової будівлі загальною площею 465,81 кв. м;

- ОСОБА_16 18/1000 (вісімнадцять тисячних) часток нежитлової будівлі загальною площею 55,69 кв. м;

- Товариству з обмеженою відповідальністю "Мальви" 2/1000 (дві тисячних) часток нежитлової будівлі загальною площею 64,29 кв. м;

- Територіальній громаді сіл і селищ району в особі Коломийської районної ради Івано-Франківської області 1/100 (одна сота) часток нежитлової будівлі.

Загальна вартість майна, що є предметом цього договору і виділяється (80/100 часток) згідно витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, виданого 13.09.2007 року Обласним комунальним підприємством "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" (номер витягу 15920950), реєстраційний номер 6455832, становить 1 380 521,97 грн. Загальна площа нежилого приміщення становить 2 976,5 кв. м, площа 80/100 часток не житлової будівлі, яка виділяється становить 2 380,9 кв. м (п. 3 договору про виділ нерухомого майна в натурі майно).

Відповідно до п. 5 договору про виділ нерухомого майна в натурі майно за домовленістю сторін договору та відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу частки обєкта нерухомого майна в натурі від 29.08.2007 року № 1867 (додаток до витягу № 6455832 від 13.09.2007 року), виданого Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, 80/100 (вісімдесят сотих) часток не житлової будівлі, що належить Приватному вищому навчальному закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" може бути виділене таким чином: у власність Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу": приміщення І поверху загальною площею 162,1 кв. м; приміщення ІІ поверху загальною площею 716,1 кв. м; приміщення ІІІ поверху загальною площею 752,6 кв. м; приміщення ІV поверху загальною площею 750,1 кв. м.

Загальна площа частки нежитлової будівлі, яка відходить Приватному вищому навчальному закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" становить 2 380,9 кв. м.

Пунктом 6 про виділ нерухомого майна в натурі передбачено, що у звязку з укладенням цього договору в Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" припиняється право спільної часткової власності на 80/100 часток не житлової будівлі, що є предметом цього договору, а за Товариством з обмеженою відповідальністю "Дюран", ОСОБА_15, ОСОБА_16, Товариством з обмеженою відповідальністю "Мальви" та Територіальною громадою сіл і селищ району в особі Коломийської районної ради Івано-Франківської області залишається право спільної часткової власності.

28.09.2007 року між Приватним вищим навчальним закладом "Коломийський коледж права і бізнесу" (іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (іпотекодержатель) був укладений договір іпотеки за умовами п. 1. якого предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 7 цього договору, в забезпечення виконання зобовязань Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" (позичальник) перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобовязань, забезпечених іпотекою, та (або) невиконання іпотекодавцем зобовязань за цим договором, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами позичальника та (або) іпотекодавця.

Відповідно до п. 30 договору іпотеки термін дії договору до повного виконання позичальником та іпотекодержателем зобовязань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.

Пунктом 7 договору іпотеки передбачено, що в забезпечення виконання позичальником зобовязань, за кредитним договором та іпотекодавцем зобовязань за цим договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності, що підтверджується Договором про виділ нерухомого майна в натурі, посвідченого ОСОБА_14 приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу 14.09.2007 року по р. № Д-799, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.09.2007 року на підставі ОСОБА_10 про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення (номер витягу 15933419), виданого Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 14.09.2007 року, реєстраційний номер 20288201, наступне нерухоме майно (далі предмет іпотеки): нежитлові приміщення, побудовані з цегли, загальною площею 2 380,9 кв. м. Предмет іпотеки зареєстрований у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі обєкт права власності. Нерухоме майно, зазначене в цьому пункті, передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, а саме: приміщення І поверху площею 162,1 кв. м, приміщення ІІ поверху площею 716,1 кв. м, приміщення ІІІ поверху площею 752,6 кв. м, приміщення ІV поверху площею 750,1 кв. м. Предмет іпотеки знаходиться за адресою: місто Коломия, вул. Сагайдачного П. (вул. ОСОБА_13) за номером 5 (пять), Івано-Франківської області. Цільове призначення предмету іпотеки: нежитлові приміщення.

Сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 5 001 324,00 грн. (п. 12 договору іпотеки).

Відповідно до п. 16 договору іпотеки з моменту набрання чинності цього договору, іпотекодавець має право відчужувати, передавати в оренду, лізинг, у спільну діяльність, у безоплатне користування іншим особам предмет іпотеки, або іншим чином розпоряджатися ним тільки за письмовою згодою іпотекодержатель. Наступні передачі в іпотеку нерухомого майна, вказаного в п. 7 цього договору, в період дії цього договору та всіх додаткових угод до нього забороняються.

За умовами п. 18, а саме п.п. 18.8.1-18.8.2. іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання позичальником якого-небудь із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. У випадку порушення іпотекодавцем зобовязань за цим договором, іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця дострокового виконання всіх зобовязань за кредитним договором, а в разі невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.п. 24-25 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 18.6., 18.8.1., 18.8.2., 18.8.3., 18.9. цього договору, відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержатель, що містяться в цьому договорі. В разі продажу предмету іпотеки на публічних торгах іпотекодержатель відповідно до Закону "Про оподаткування прибутку підприємств" здійснює реалізацію предмета іпотеки у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів № 1448 від 22.12.1997 року, якщо інше не передбачене законодавством, на день реалізації предмету іпотеки. При зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодились, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється в розмірі 50% від загальної вартості предмету іпотеки, яка зазначена в п. 12 цього договору. Іпотекодержатель має право реалізувати предмет іпотеки за ціною вище ніж зазначена в цьому пункті. Реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

Пунктом 29 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержатель може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом:

- переходу до іпотекодержатель права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобовязаний зобовязаний письмово повідомити іпотекодавця, при чому відправлення іпотекодавця зазначеного у цьому пункті повідомлення є свідченням про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержатель з моменту відправлення такого повідомлення. Якщо звернення стягнення здійснюється цим способом задоволення вимог, цей пункт договору з повідомленням іпотекодавцю є підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Цим пунктом даного договору іпотекодавець надає іпотекодержатель право до звернення стягнення на предмет іпотеки здійснити для цього всі необхідні дії від імені іпотекодавця, в тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно на предмет іпотеки;

- або продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку" для чого іпотекодавець надає іпотекодержатель право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержатель, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, в тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно на предмет іпотеки.

10.12.2007 року між приватним вищим навчальним закладом "Коломийський коледж права і бізнесу" (даруватель) та ОСОБА_6 (обдарована) був укладений договір дарування 17/1000 часток нежитлових приміщень, за умовами п. 1. якого даруватель подарував, а обдарована прийняла у дар 17/1000 часток нежитлових приміщень, площею 40,9 кв. м, які знаходяться по вулиці ОСОБА_11 (вул. ОСОБА_13) за номером 5 (пять) в місті Коломия, Івано-Франківської області.

Обдарована набуває права власності на зазначену нерухомість з часу прийняття дарунку (п. 6. договору дарування 17/1000 часток нежитлових приміщень).

08.08.2008 року між Приватним вищим навчальним закладом "Коломийський коледж права і бізнесу" (даруватель) та ОСОБА_4 (обдарована) був укладений договір дарування 6/1000 часток нежитлових приміщень, за умовами п. 1. якого даруватель подарував, а обдарована прийняла у дар 6/1000 часток нежитлових приміщень, площею 14,12 кв. м, які знаходяться по вулиці ОСОБА_11 (вул. ОСОБА_13) за номером 5 (пять) в місті Коломия, Івано-Франківської області.

Обдарована набуває права власності на зазначену нерухомість з часу прийняття дарунку (п. 6. договору дарування 6/1000 часток нежитлових приміщень).

23.07.2008 року між приватним вищим навчальним закладом "Коломийський коледж права і бізнесу" (даруватель) та ОСОБА_17 (обдарована) був укладений договір дарування 19/1000 часток нежитлових приміщень, за умовами п. 1. якого даруватель подарував, а обдарована прийняла у дар 19/1000 часток нежитлових приміщень, площею 45,74 кв. м, які знаходяться по вулиці ОСОБА_11 (вул. ОСОБА_13) за номером 5 (пять) в місті Коломия, Івано-Франківської області.

Обдарована набуває права власності на зазначену нерухомість з часу прийняття дарунку (п. 6. договору дарування 19/1000 часток нежитлових приміщень).

21.11.2009 року між приватним вищим навчальним закладом "Коломийський коледж права і бізнесу" (даруватель) та ОСОБА_18 (обдарований) був укладений договір дарування 12/1000 часток нежитлових приміщень, за умовами п. 1. якого даруватель подарував, а обдарований прийняв у дар 12/1000 часток нежитлових приміщень, площею 28,7 кв. м, які знаходяться по вулиці ОСОБА_11 (вул. ОСОБА_13) за номером 5 (пять) в місті Коломия, Івано-Франківської області.

Обдарований набуває права власності на зазначену нерухомість з часу прийняття дарунку (п. 6. договору дарування 12/1000 часток нежитлових приміщень).

28.08.2008 року між приватним вищим навчальним закладом "Коломийський коледж права і бізнесу" (даруватель) та ОСОБА_2 (обдарована) був укладений договір дарування 17/1000 часток нежитлових приміщень, за умовами п. 1. якого даруватель подарував, а обдарована прийняла у дар 17/1000 часток нежитлових приміщень, площею 40,01 кв. м, які знаходяться по вулиці ОСОБА_11 (вул. ОСОБА_13) за номером 5 (пять) в місті Коломия, Івано-Франківської області.

Обдарована набуває права власності на зазначену нерухомість з часу прийняття дарунку (п. 6. договору дарування 17/1000 часток нежитлових приміщень).

09.11.2011 року між ОСОБА_18 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдаровувана) був укладений договір дарування 13/1000 часток нежитлових приміщень, за умовами п. 1. якого дарувальник передає у власність обдаровуваній безоплатно належні дарувальнику 13/1000 часток нежитлових приміщень, площею 31,4 кв. м, які знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, місто Коломия, вулиця Петра Сагайдачного (вул. ОСОБА_13, ОСОБА_11), будинок 5 (пять),

Право власності на відчужувані 13/1000 часток нежитлових приміщень у обдаровуваної виникає з моменту прийняття дарунку (п. 6.1. договору дарування 13/1000 часток нежитлових приміщень).

17.12.2012 року між ОСОБА_17 (продавець) та ОСОБА_19 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу 19/1000 нежитлових приміщень, за умовами п. 1. якого продавець зобовязується передати у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти 19/1000 часток нежитлових приміщень площею 44,14 кв. м, які знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, місто Коломия, вулиця Петра Сагайдачного (вул. ОСОБА_13, ОСОБА_11), будинок 5 (пять),

Право власності на обєкт продажу, який є предметом цього договору, виникає у покупця з моменту державної реєстрації (п. 5.1. договору купівлі-продажу 19/1000 нежитлових приміщень).

За викладених обставин справи, господарський суд зазначає наступне.

Положеннями п. 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду № 11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів недійсними" загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої-третьої, пятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон повязує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Нормами ч. 1-3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності право чину, та визначено:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України);

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України);

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК УКраїни)

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Статтями 207 та 208 ЦК України передбачена форма, в якій повинен/може бути укладений правочин (усна/письмова).

Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України передбачені підстави недійсності право чину, а саме:

- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України);

- недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (ч. 2 ст. 215 ЦК України);

- якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Статтею 216 Цивільного кодексу України встановлені наслідки недійсності правочину.

Аналізуючи наведені положення законодавства та наявні матеріали справи, господарський суд приходить до наступних висновків.

Стосовно наведених позивачем у позовній заяві зауважень щодо незаконного визначення відповідачем-1 площі спірного приміщення у розмірі 2 380,9 кв. м., а також незаконного продажу ваідповідачем-1 часток третіх осіб 1-5, господарський суд зазначає наступне.

Спірне майно було набуте позивачем у спільну часткову власність на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2007 року загальною площею 2 380,9 кв. м.

Відповідно до договору про виділ нерухомого майна в натурі позивач набув частку загальною площею 2 380,9 кв. м у приватну власність.

28.09.2007 року позивач уклав із відповідачем-1 договір іпотеки за умовами якого позивачем було забезпечене виконання зобовязання перед відповідачем-1 належним позивачу майном площею 2 380,9 кв. м.

У наступному, спірне майно, яке вже було обтяжене іпотекою, було частково подаровано позивачем третім особам 1-5 на підставі викладених вище договорів дарування.

Згода на дарування позивачем спірного майна, яке перебуває в іпотеці, була отримана від відповідача-1, підтвердженням чого слугують наявні в матеріалах справи листи позивача (а.с.27-31).

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд Вищий господарський суд у постанові від 28.10.2014 року зазначив, що судами попередніх інстанцій, зокрема, не досліджено наявності підстав, передбачених ст. 17 Закону України "Про іпотеку", для припинення іпотеки щодо майна, що належить фізичним особам (третім особам по даній справі).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частин 1-2 ст. 23 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

У той же час суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, у даному випадку позивач має право звернутися до суду лише за захистом своїх прав, а не прав третіх осіб по даній справі. Фізичні особи (треті особи по даній справі) мають право на захист своїх прав шляхом безпосереднього подання позову.

В межах даної справи можуть розглядатися лише позовні вимоги, що стосуються порушення прав безпосередньо позивача.

Також, щодо визначення площі майна, належного позивачеві та третім особам, суд звертає увагу на наступне. Матеріали справи містять документи з суперечливими даними стосовно площ майна, що належить позивачеві та третім особам після їх відчуження та перепланування. Також матеріалами справи підтверджується наявність помилок при первинній інвентаризації (лист Обласного комунального підприємства "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" (а.с. 24)). На ці ж обставини звертав увагу і судовий експерт.

У той же час, в аспекті поданого позову та дослідження порушення прав саме позивача, матеріали справи містять належні та допустимі докази про належність позивачеві нерухомого майна площею 2189,4 кв.м. станом на дату укладення оспорюваного правочину.

Стосовно зауважень позивача щодо незаконного визначення ринкової ціни спірного майна, господарський суд зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 18.06.2013 року визначено, що укладення від імені приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" договорів купівлі-продажу з іншими особами-покупцями здійснюється за ринковою ціною, визначеною за взаємною згодою позивача та відповідача та особою-покупцем. У разі недосягнення такої згоди, купівля-продаж здійснюється за ціною, визначеною незалежною оцінкою.

Однією із підстав визнання договору купівлі-продажу недійсним позивач зазначає продаж нерухомого майна за заниженою ціною.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач-1 надсилав позивачу повідомлення про намір укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки Однак, у вказаному повідомленні не ставилося питання щодо погодження сторонами ціни, а лише зазначено про те, що предмет іпотеки буде реалізовуватися за ціною, визначеною незалежною оцінкою. І розмір такої ціни також не вказано.

Отже, відповідачем-1 порушено встановлений судом порядок визначення та погодження ціни продажу предмету іпотеки. Можливість визначення ціни предмета іпотеки на підставі звіту незалежного оцінювання можлива лише у випадку недосягнення згоди між сторонами, про що зазначено у судовому рішенні.

При цьому суд звертає увагу, що порядок формування ціни визначений рішенням суду, а тому є необґрунтованими посилання відповідачів-1,2 на застосування ціни, визначеної у договорі іпотеки. Продаж предмету іпотеки, що належить позивачеві, вже відбувався не в позасудовому порядку, а тому відповідач-1 повинен виконувати рішення суду щодо порядку вставлення такої ціни.

Предмет іпотеки був реалізований за ціною визначеною висновком про вартість об'єкта оцінки, наданого ТОВ "Буковина Експерт" від 31.01.2013 року, а саме 3 213 564,00 грн.

Відповідно до ст. 56 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. № 1440 звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об'єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об'єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об'єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об'єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз'яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Між тим, залучений до справи висновок про вартість об'єкта оцінки виконаний ТОВ "Буковина Експерт" від 31.01.2013 року має суперечливий характер.

Так, у вказаному висновку, крім недоліків, що виявлені при першому розгляді справи (невірне зазначення об'єкту оцінки на початку звіту), зазначено дату оцінки 31.01.2013 року, у той же час міститься інформація, що оцінка проводиться на підставі договору №6 від 06.02.2013 року, а огляд об'єкта оцінки відбувався 05.02.2013 року. Тобто, згідно даних звіту, договір укладено вже після проведення самої оцінки. Крім того, даний висновок містить посилання на обєкти-аналоги, розташовані у м. Чернівці, у той час як обєкт дослідження знаходиться у м. Коломия.

Крім того, матеріали справи містять висновок ТОВ "Ека-захід", виконаний на замовлення ПВНЗ "Коломийський коледж права та бізнесу" 19.02.2013 року, відповідно до якого ринкова вартість частини не житлової будівлі (загальною площею 2 190,7 кв.м.), що належить ПВНЗ "Коломийський коледж права та бізнесу" та знаходиться за адресою Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. П. Сагадачного, 5 (без врахування ПДВ) становить 9730130 грн.

Дані висновки про оцінку предмета іпотеки виконані в один час та мають досить суттєві розбіжності (ціна предмету іпотеки, згідно оцінки виконаної на замовлення відповідача-1 майже втричі менша ціни згідно оцінки, виконаної на замовлення позивача).

Згідно висновку судової експертизи, яка проводилась Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз встановлено, що ринкова вартість всіх нежитлових приміщень (цегла) будівлі по вул. ОСОБА_11 (вул. ОСОБА_13) буд. № 5, м. Коломия Івано-Франківської області станом на 29.11.2013 року становила 13 188 733,20 грн., а ринкова вартість частини нежитлових приміщень (цегла) будівлі по вул. ОСОБА_11 (вул. ОСОБА_13) буд. № 5, м. Коломия Івано-Франківської області, що належала приватному вищому навчальному закладу "Коломийський коледж права і бізнесу" станом на 29.11.2013 року складала 12 059 099,00 грн. Загальна ринкова вартість частин нежитлових приміщень (цегла) будівлі по вул. ОСОБА_11 (вул. ОСОБА_13) буд. № 5, м. Коломия Івано-Франківської області, що належали іншим співвласникам цієї будівлі станом на 29.11.2013 року становила 1129634,00 грн. Загальна ринкова вартість всіх нежитлових приміщень (цегла) будівлі по вул. ОСОБА_11 (вул. ОСОБА_13) буд. № 5, м. Коломия Івано-Франківської області, станом на дату проведення судової будівельно-технічної експертизи, складає: 21839 531,37 грн., в тому числі: перший поверх: 1 398 006,73 грн.; другий поверх: 7 452 067,93 грн.; третій поверх: 6 518 237,80 грн.; четвертий поверх: 6 471 218,91 грн.

Суд не вважає обґрунтованими заперечення відповідача-1 проти висновку експерта. Клопотання про проведення повторної експертизи не заявлялося. На запитання суду відповідач-1 зазначив, що проведення повторної експертизи вважає недоцільним.

Таким чином, відповідач-1 при укладенні спірного договору купівлі-продажу порушив порядок формування ціни та допустив продаж обєкту за ціною, що є значно нижча за ринкову.

У той же час суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Тобто ст. 38 Закону України "Про іпотеку" передбачений спеціальний спосіб захисту права іпотекодавця у випадку продажу предмету іпотеки за заниженою ціною.

Тому посилання позивача на продаж предмету іпотеки за заниженою ціною, як на підставу визнання договору купівлі-продажу недійсним, є помилковим.

Тобто, порушення порядку визначення ціни продажу предмета іпотеки не може бути підставою для визнання договору недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 03.07.2014 року по справі №920/2065/13.

Відтак, позивач звертаючись до суду за захистом своїх прав, обрав не той спосіб захисту.

Суд звертає увагу, що чинне законодавство досить часто передбачає спеціальні способи захисту прав у випадку порушення порядку укладання договору. Це, наприклад, переведення прав і обовязків покупця у випадку порушення переважного права на придбання частки у спільній частковій власності (ч.4 ст.362 Цивільного кодексу України), у випадку порушення переважного права на придбання акцій (ч.5 ст.7 Закону України "Про акціонерні товариства") тощо. При цьому визнання таких договорів недійсними не допускається.

Метою ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" є захист прав добросовісного набувача, а також сталий розвиток суспільних відносин. Визнання договору недійсним у даному випадку не призведе до відновлення порушених прав позивача. Відновленням прав буде застосування механізму, передбаченого вказаною нормою. Питання про сам факт необхідності реалізації предмету іпотеки вже вирішено господарським судом Івано-Франківської області, і остаточне врегулювання питання між сторонами знаходиться в аспекті визначення різниці між ціною продажу та звичайною ціною на предмет іпотеки, зо прямо передбачено ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

На підставі викладеного, підстави для задоволення позовних вимог відсутні у звязку з помилково обраним позивачем способом захисту своїх прав, а тому позовні вимоги про визнання договору нежитлового приміщення від 09.11.2013 року, укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2 недійсним є такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає наступне. У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем, покладаються на позивача, а судові витрати, понесені відповідачем-1 з урахуванням ч.2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Суд вважає зазначений розподіл судових витрат таким, що повністю відповідає вимогам справедливого судового розгляду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до абз.6 п.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17 травня 2011 року "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати, понесені приватним вищим навчальним закладом "Коломийський коледж права і бізнесу" покласти на приватний вищий навчальний заклад "Коломийський коледж права і бізнесу".

Судові витрати, понесені публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", покласти на публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк".

Повне рішення складено - 29.04.2016 року.

Суддя О.М. Крижний