ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.16р. Справа № 904/3211/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м.Кривий Ріг Дніпропетровська область в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс", м.Маріуполь

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ

про стягнення 2508,80 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представник не з'явився

Від Відповідача: представник Шляєв І.В., довіреність № 964 від 30.12.2015 р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс" (далі-Позивач) звернулось з позовом до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (далі-Позивач), в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь вартість нестачі вантажу в розмірі 2508,80 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. за подання позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує на те, що на виконання умов Договору поставки №687/14-Ф від 19.12.2014р. ПАТ "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" за залізничною накладною №47789318 від 25.12.2015р. у вагоні №68750074 на адресу ТОВ "Метінвест-Ресурс" поставив вантаж - брухт сталевий легковаговий вид №501 ДСТУ 4121-2002 вагою 28660 кг на суму 81368,04 грн., при зважуванні якого було виявлено нестачу вантажу у загальній кількості 1010 кг, про що на ст. Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було складено комерційний акт РА№013474/2572 від 30.12.2015р.

В підтвердження обґрунтованості позовних вимог Позивач надав до позову:

- оригінал залізничної накладної №47789318 від 25.12.2015р.;

- оригінал комерційного акту РА №013474/2572 від 30.12.2015р.;

- копію рахунку-фактури № 90646627 від 25.12.2015 року;

- копію Договору № 687/14-Ф від 19.12.2014 року з додатками;

- копію Договору № 673/14/20/2014/2309 від 19.12.2014 року з додатками;

- копію акту приймання металів чорних (вторинних) №313/и від 25.12.2015 року;

- копію приймально-здавального акту ф. 69 №76035 від 31.12.2015 року;

- копію довіреності на представника № 14/1363 від 22.02.2016 року;

- копію витягу з ЄДР щодо Позивача;

- копію наказу про призначення генерального директора Позивача;

- копію окремих аркушів статуту Позивача.

Під час судового засідання Відповідач проти позову заперечував, проте, доказів в спростування обставин викладених у позові, не надав.

Позивач в судове засідання не з'явився. 10.05.16р. електронною поштою направив на адресу суду докази сповіщення Відповідача про дату та час слухання справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю, оскільки останній був належним чином повідомлений про слухання справи в суді, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 40). Клопотань про відкладення розгляду справи Позивач не подавав. Крім того, наявні у справі матеріали є достатніми для вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника Позивача.

В судовому засіданні 12.05.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та враховуючи пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс" (далі - Покупець) та Публічним акціонерним товариством "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (далі-Постачальник) укладено Договір поставки №687/14-Ф від 19.12.2014 року (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався передати Покупцеві брухт та відходи чорних металів (згідно ДСТУ 4121-2002 Метали чорні вторинні. Загальні технічні умови") (далі-Металобрухт), а Покупець зобов'язався прийняти металобрухт та оплатити його вартість (п. 1.1 Договору).

Так, на виконання умов Договору 25.12.2015 року Постачальником через залізницю, за залізничною накладною №47789318 (а.с. 9-10), із залізничної станції Інгулець Придніпровської залізниці до залізничної станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, на адресу ТОВ "Запоріжсталь" було відправлено у вагоні №68750074 вантаж - брухт сталевий легковаговий вид №501 ДСТУ 4121-2002 вагою 28660 кг на суму 81368,04 грн., що підтверджується актом приймання металів чорних (вторинних) №313/и від 25.12.15р. та Специфікацією №26 до Договору (а.с. 17, 23).

30.12.2015 року вагон №68750074 прибув до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці. При комісійній видачі вантажу ТОВ "Запоріжсталь" із звіркою з залізничною накладною, в присутності представників ДП "Придніпровська залізниця" та представника ТОВ "Запоріжсталь" було виявлено недостачу вантажу в кількості 1010 кг, про що 30.12.2015 року працівниками ДП "Придніпровська залізниця" було складено комерційний акт РА №013474/2572 (далі-Акт) (а.с. 11) .

Актом зафіксовано, що згідно з перевізним документом значиться: вага вантажу - 58420 кг, тара 20400 кг, маркований білим розчином вапна по всій площі вагону. Фактично у вагоні виявилось: вага брутто - 48050 кг, тара з документа - 20400 кг, нетто - 27650 кг, що менше ваги, вказаної у документі на - 1010 кг. У комерційному відношенні навантаження у вагоні нижче рівня бортів 30-50 см, нерівномірно. Вантаж укритий металевими грантами, маркований вапняним розчином по всій площі вагону, що відповідає залізничній накладній. Над 1м, 3-4м люками праворуч є виїмка розміром 100х50х30 см кожна. В місцях виїмок маркування відсутнє. В графі №49 залізничної накладної мається відмітка "Охорона зал.", фактично вантаж прибув у супроводі воєнізованої охорони. У технічному відношенні вагон справний, двері суцільнометалеві, люка закриті, додатково укручені дротом діаметром 6мм. При повторному переважуванні комісією у тому ж складі результат не змінився.

Враховуючи викладене, з обставин, викладених в комерційному акті працівниками залізниці, вбачається, що втрата вантажу відбулася з вини ДП "Придніпровська залізниця", яка не забезпечила його схоронність під час перевезення.

Згідно з розрахунком Позивача (а.с. 5) вартість недостачі вантажу становить 2508,80 грн., яка розрахована з урахуванням норми недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) - 0,5 % маси всіх інших вантажів, не зазначених в переліку.

Оскільки Відповідач добровільно вартість нестачі Позивачеві не компенсував, останній звернувся з позовом до суду.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому підлягають регулюванню відповідними нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а також Статутом залізниць України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (далі - Статут залізниць України), та визначає обов'язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Так, статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частин 1, 2 ст.314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника.

В силу ст. ст. 110, 111 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли:

а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення;

б) недостача, псування або пошкодження сталися внаслідок дії природних причин, пов'язаних з перевезенням вантажу на відкритому рухомому складі;

в) вантаж перевозився у супроводі провідника відправника чи одержувача;

г) недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси;

д) зіпсований швидкопсувний вантаж, виявлений у вагоні, прибув без порушення встановленого режиму перевезень (охолодження, опалення, вентиляція), і термін перебування вантажу в дорозі не перевищив граничного терміну перевезень, встановленого Правилами;

е) втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок:

1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення;

2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція);

3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення;

4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

Враховуючи наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що оскільки несхоронність вантажу відбулася під час перевезення вантажу, а Відповідач не навів обставин, які звільняють залізницю від відповідальності за недостачу вантажу, покладення цієї відповідальності на залізницю слід визнати правомірним.

Частиною 3 статті 314 ГК України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає, зокрема, у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Так, згідно з рахунком-фактурою №90646627 від 25.12.2015 року (а.с. 12) вартість 1 тони брухту сталевого легковагового вид №501 ДСТУ 4121-2002 складає 2897,00 грн. без ПДВ.

Згідно з даними залізничної накладної №47789318 маса нетто брухту сталевого легковагового у вагоні №68750074 складає 27650 кг, а розмір недостачі згідно з даними комерційного акту РА №013474/2572 від 30.12.2015р. становить 1010 кг. Таким чином, різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, складає 28660 - 27650 = 1010 кг. З урахуванням норм природної втрати маса нестачі, що підлягає відшкодуванню, складає 1010 кг на суму 2508,80 грн.

Статтею 130 Статуту залізниць України передбачено, що право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають, зокрема, у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу, - одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Згідно зі ст.133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Відповідно до п. 5.3 договору поставки №№673/14/20/2014/2309 від 19.12.2014 року, укладеного між ТОВ "Метінвест-Ресурс" та ПАТ "Запоріжсталь" у разі виявлення ознак недостачі вантажоодержувач зобов'язаний забезпечити складання та направлення на адресу ТОВ "Метінвест-Ресурс" комерційного акту та залізничної накладної з переуступочним написом на відправника (ПАТ "ІНГЗК"). Виходячи з даної умови Договору поставки №№673/14/20/2014/2309 від 19.12.2014 року та ст.133 Статуту залізниць України вантажоодержувач вантажу (ПАТ "Запоріжсталь") передав право пред'явлення позову вантажоодержувачу (ПАТ "ІНГЗК"), про що у залізничній накладній №47789318 зроблено відповідний напис.

Таким чином, за матеріалами справи ПАТ "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" є належним Позивачем.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Під час судового засідання Відповідач проти позову заперечував, проте, доказів в спростування обставин викладених у позові, не надав.

За результатами вирішення спору судові витрати у справі покладаються на Відповідача на підставі ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 25, 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 116-117 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49602, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 108, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (50064, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Рудна, буд.47, ) вартість нестачі вантажу в розмірі 2508,80 грн. та 1378,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржено протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся

Повне рішення складено-16.05.16р.