Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

05 травня 2016 року Справа №927/319/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Пьотінгер Україна,

вул. Привокзальна, буд. 50, м. Бориспіль, 08300,

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

„Сновське, вул. Лісна, 1, с. Заріччя, Семенівський район, Чернігівська область, 15411,

про стягнення 247866,99 грн.

Суддя Блохіна Ж.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 13.04.2016,

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю Пьотінгер Україна подано позов до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Сновське про стягнення 247866,99 грн., з яких 219205,76 грн. основного боргу, 1206,66 грн. інфляційних нарахувань, 1737,11 грн. 3% річних та 25717,46 грн. пені.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Відповідач надіслав на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю забезпечити явку представника.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26 грудня 2011 року N 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

З поданої відповідачем заяви не вбачається поважних причин для відкладення розгляду справи.

З урахуванням того, що в матеріалах справи міститься достатня кількість доказів для вирішення справи по суті та з огляду на відсутність потреби у обовязковій участі представника відповідача у судовому засіданні, суд вирішив відхилити заяву відповідача про відкладення розгляду справи та продовжити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обовязок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2015 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди №200415/1 (далі - договір).

За умовами п. 1.1 договору орендодавець передає в строкове платне користування наступне майно (далі за текстом „Обєкт оренди): сільськогосподарську техніку, а саме: „Посівна комбінація Terrasem Pottinger (C6 Artis) з механізмом контролю висіву арт. Н.8507.00.640.8. серійний номер 1» та Трактор JOHN DEERE AI 05474.

Стан майна, що орендується, на момент передачі в оренду: Обєкт оренди у робочому стані (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у строк, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 2.5 договору орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому у разі передачі майна орендарю цим договором.

Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п. 2.6 договору).

Термін оренди триває до 10 травня 2015 року з моменту прийняття обєкта, що орендується (п. 4.1 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що розмір орендної плати за Обєкт оренди, що орендується складає 362,734 грн./га, обсяг оренди 880 га, що у цілому складає 319205,76 грн. за весь термін/обсяг оренди, у тому числі ПДВ 53200,96.

Відповідно до п. 5.2 договору орендна плата сплачується орендарем в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця протягом 2 (двох) банківських днів після виставлення рахунку-фактури, але не раніше закінчення строку оренди за наступним графіком: 106400,00 грн. 20.06.2015; 212805,76 грн. 31.12.2015.

Вищезазначене майно позивачем було передано в оперативну оренду відповідачу 24.04.2015 на підставі акта приймання-передачі сільськогосподарської техніки в оперативну оренду №1.

За актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки із оперативної оренди №2 від 10.05.2015 відповідач повернув орендоване майно позивачу.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України:

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 5.2 договору орендна плата сплачується орендарем в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця протягом 2 (двох) банківських днів після виставлення рахунку-фактури, але не раніше закінчення строку оренди за наступним графіком: 106400,00 грн. 20.06.2015; 212805,76 грн. 31.12.2015.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач частково оплатив орендну плату в сумі 100000,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки, яка міститься в матеріалах справи.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем за період 01.01.2015-28.12.2015 заборгованість відповідача перед позивачем складає 219205,76 грн.

Відповідач на момент вирішення спору по суті не надав суду доказів сплати заборгованості з орендної плати в повному обсязі, а тому з нього підлягає стягненню 219205,76 грн. боргу.

Позивачем заявлено до стягнення 25717,46 грн. пені за період прострочення платежу з 21.06.2015 по 31.03.2016.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на наступне.

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за розстрочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки сторонами в договорі не встановлено відповідальність у вигляді пені, то за таких обставин позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 10.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, має на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 1206,66 грн. інфляційних нарахувань за період прострочення грошового зобовязання з липня 2015 року по лютий 2016 року та 1737,11 грн. 3% річних за період прострочення грошового зобовязання з 21.06.2015 по 31.03.2016.

Для всебічного, повного і обєктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування штрафних санкцій, річних тощо, і в разі, якщо їх обчислення помилкове зобовязати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань, заявлених до стягнення позивачем, дійшов висновку про правомірність їх нарахування.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 222149,53 грн., з яких 219205,76 грн. основного боргу з орендної плати, 1206,66 грн. інфляційних нарахувань та 1737,11 грн. 3% річних.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір покладається на відповідача в сумі 3332,07 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Сновське (вул. Лісна, 1, с. Заріччя, Семенівський район, Чернігівська область, ідентифікаційний код 30849610, інформація про рахунок відсутня) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Пьотінгер Україна (вул. Привокзальна, буд. 50, м. Бориспіль, ідентифікаційний код 34864680, р/р 6 в ОСОБА_2 АВАЛЬ, М. КИЇВ, МФО 380805) 219205,76 грн. боргу, 1206,66 грн. інфляційних нарахувань, 1737,11 грн. 3% річних та 3332,07 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Суддя Ж.В. Блохіна