ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" травня 2016 р.Справа № 916/583/16

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Петренко Н.Д.

при секретарі Мурачашвілі Х.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 916/583/16

за позовом: Концерна "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс"

до відповідача: приватного підприємства "Берег"

про стягнення 103 702 грн. 83 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 66 від 01.03.2016р;

від відповідача: не зявився; про місце та час судових засідань був повідомлений за юридичною адресою, але ухвали суду повернуто поштою у зв'язку із закінченням терміну зберігання. За таких обставин суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату та місце судових засідань та розглядає справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

СУТЬ СПОРУ: позивачем у справі заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми сплаченого земельного податку у розмірі 103 702 грн. 83 коп.

Відповідач письмових заперечень щодо позову до суду не надав.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

01 червня 2007р. між Державним підприємством Міністерства оборони України "Управління торгівлі Південного оперативного командування" (правонаступником якого є Концерн "Військторгсервіс") (Сторона-1) та приватним підприємством "Берег" (Сторона-2) був укладений Договір № 3/СД про спільну діяльність (простого товариства), згідно якого Сторони, з метою проведення капітального ремонту будівлі "Будинок військового одягу", розташованого у м. Одесі, по вул. Преображенській, 45 (Обєкт), який належить Стороні-1, зберігання його як памятника архітектури, згідно технічному висновку від 14.03.2007р., виданого Одеською державною академією будівництва та архітектури та організації на його площах швацького виробництва і офісних приміщень як джерела отримання додаткового доходу (після завершення капітального ремонту) зобовязався, шляхом обєднання своїх зусиль та майна, яке належить Сторонам на відповідних правових підставах у порядку та на умовах, зазначених у цьому Договорі, спільно діяти (без створення юридичної особи) для досягнення загальної господарської мети. Договір вступає в силу з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін та діє до 30 квітня 2007р. з можливістю пролонгації строка дії Договору на новий строк.

Відповідно до п. 2.2. Договору вкладом Сторони-1 у спільну діяльність є: - право володіння обєктом, згідно свідоцтву на право власності № 023181 від 17.12.2002р., що є підставою для проведення ремонту та реконструкції Обєкту; - розмір вкладу Сторони-1 у спільну діяльність, визначається згідно оцінці, проведеної незалежним експертом.

Згідно п. 2.3. Договору вкладом Сторони-2 у спільну діяльність є: - грошові внески у розмірі 100% грошових коштів, необхідних для досягнення мети спільної діяльності згідно з п. 1.1 цього Договору. Розмір грошового внеску Сторони-2 визначається згідно з "Правилами визначення вартості будівництва". Внесок Сторони-2 підлягає внесенню шляхом перерахування сум внеску на рахунок спільної діяльності, відкритий Стороною-2, по мірі необхідності проведення відповідних оплат за цим Договором, але не пізніше 7-ми денного строку з дня виникнення підстави для проведення відповідної оплати.

Відповідно до п. 2.4 Договору грошова оцінка вкладів Сторін, які підлягають внесенню Сторонами та визначаються на момент підписання цього Договору має наступне співвідношення: - Сторона-1: 6 745 921 грн. і частка Сторони -1 складає 20%; Сторона-2: 26 983 684 грн. і частка Сторони-2 складає 80%.

01.06.2007р. на виконання п. 5.1.4. Договору Сторона-1 за Актом приймання-передачі, передала Стороні-2 Обєкт, для здійснення капітального ремонту та реконструкції.

Додатковою угодою від 20.08.2008р., у звязку з реорганізацією, назву Сторони-1 було змінено на Концерн "Військторгсервіс", в особі начальника філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс".

Позивач у справі зазначає, що під час проведення спеціалістами Державної фінансової інспекції в Одеській області ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" за період з 01.01.2009р. по 01.12.2012р. було виявлено, що: - "Згідно даних бухгалтерського обліку філії протягом 2009р. - 2012р. нараховано та сплачено земельного податку за адресою вул. Преображенська, 45 в сумі 103 702 грн. 83 коп., при тому, що згідно умов договору зазначені видатки повинні бути сплачені за рахунок спільної діяльності".

Таким чином, на думку позивача, відповідачем в порушення умов договору від 01.06.2007р. № 3/СД та ст. 629 Цивільного кодексу України, філії завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 103 702 грн. 83 грн.

Зазначене порушення було зафіксовано у відповідній довідці "Про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" від 06.03.2013 р. № 08-11/158, на виконання якої (пункт 19 вимоги Державної фінансової інспекції в м. Києві від 04.04.2013 р. № 26-072-14-14/4513 Концерн "Військторгсервіс") було зобовязано стягнути з ПП "Берег" кошти в сумі 103 702 грн. 83 коп., в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.10.2013р. № 826/14547/13-а адміністративний позов Державної фінансової інспекції в м. Києві до Концерну "Військторгсервіс" про зобов'язання вчинити дії було задоволено частково та зобов'язано Концерн "Військторгсервіс" виконати у повному обсязі, між усіма іншими, пункт 19 письмової вимоги Державної фінансової інспекції в місті Києві від 04.04.2013р. за № 26-072-14-14/4513.

Філія "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" вважає, що вказаний земельний податок повинен сплачуватися за рахунок коштів отриманих від спільної діяльності.

Враховуючи положення договору № 3/СД, а саме в п. 4.2. зазначено, що керівництво спільною діяльністю по Договору, а також ведення спільних справ, бухгалтерського і податкового обліку доручається здійснювати Стороні-2 (ПП "Берег") окремо від обліку результатів її господарської діяльності. З цією ціллю, а також для проведення розрахунків як по даному Договору безпосередньо, так і по укладеним для його здійснення договорам, Стороні-2 доручається відкрити окремий рахунок в банку, по якому будуть здійснюватися всі фінансові операції в рамках спільної діяльності.

На думку позивача, податок на землю повинен сплачуватися за рахунок спільної діяльності визначеної в Договорі від 01.06.2007р.

Крім того, позивач зазначає, що філія "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" і надалі продовжує сплачувати податок за землю, адже відповідач ухиляються від свого обовязку, а сплата земельного податку є обовязковою згідно із законодавством.

Також позивач зазначає, що зі сторони ПП "Берег" вже були порушені зобовязання, визначені у п. 7.5. Договору № 3/СД, які полягали у несплаті коштів, у якості відшкодування (компенсації) експлуатаційних витрат за утримання будівлі "Дому військового одягу", розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 45. Дане порушення договірних зобовязань було предметом розгляду господарського суду м. Києва (справа № 10/129). Рішенням від 06.10.2011р., залишеним в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2011р. та постановою Вищого господарського суду України від 30.05.2012р, якого з ПП "Берег", на користь Концерну "Військторгсервіс" було стягнуто заборгованість у розмірі 264 000 грн., витрати зі сплати державного мита у розмірі 2 650 грн. та ІТЗ у розмірі 236 грн.

Позивач у справі зазначає, що 01.04.2013р. з приміщення філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" були викрадені офіційні документи, у тому числі і оригінал договору № 3/СД від 01.06.2007р. у звязку з чим, було відкрито кримінальне провадження № 000028.

В обґрунтування позову, позивач посилається на ч. 2 ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача суми сплаченого земельного податку у розмірі 103 702 грн. 83 коп. за період з 01.12.2012р.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода. Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Визначення поняття збитків наводяться також у ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 2 постанови від 27.03.1992 за N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", задоволення позовних вимог про стягнення збитків може вважатись законним та обґрунтованим в разі встановлення судом наявності в обставинах справи одночасно чотирьох умов. Ними є наявність правила поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Відповідно до Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007р. №04-5/239 "Про внесення змін та доповнень до розяснення президії Вищого арбітражного суду України від 01.03.1994р. №02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з відшкодуванням шкоди" вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен зясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного звязку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Виходячи з вимог ст.33 ГПК України позивач повинен довести, що протиправна дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Згідно з п.1 Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013р. № 7 судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права і згідно з конституційними засадами та принципами адміністративного судочинства є обов'язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Відповідно до ст. 14. п. 14.1.72 Податкового кодексу України земельний податок це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно зі ст. 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу приписів ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1130 Цивільного кодексу України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Згідно з ч. 1 ст. 1137 Цивільного кодексу України порядок відшкодування витрат і збитків, пов'язаних із спільною діяльністю учасників, визначається за домовленістю між ними.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2007р. між Державним підприємством Міністерства оборони України "Управління торгівлі Південного оперативного командування" (правонаступником якого є Концерн "Військторгсервіс") (Сторона-1) та приватним підприємством "Берег" (Сторона-2) був укладений Договір № 3/СД про спільну діяльність (простого товариства), згідно якого Сторони, з метою проведення капітального ремонту будівлі "Будинок військового одягу", розташованого у м. Одесі, по вул. Преображенській, 45 (Обєкт), який належить Стороні-1, зберігання його як памятника архітектури, згідно технічному висновку від 14.03.2007р., виданого Одеською державною академією будівництва та архітектури та організації на його площах швацького виробництва і офісних приміщень як джерела отримання додаткового доходу (після завершення капітального ремонту) зобовязався, шляхом обєднання своїх зусиль та майна, яке належить Сторонам на відповідних правових підставах у порядку та на умовах, зазначених у цьому Договорі, спільно діяти (без створення юридичної особи) для досягнення загальної господарської мети.

Відповідно до п. 2.2. Договору вкладом Сторони-1 у спільну діяльність є: - право володіння обєктом, згідно свідоцтву на право власності № 023181 від 17.12.2002р., що є підставою для проведення ремонту та реконструкції Обєкту; - розмір вкладу Сторони-1 у спільну діяльність, визначається згідно оцінці, проведеної незалежним експертом.

Згідно п. 2.3. Договору вкладом Сторони-2 у спільну діяльність є: - грошові внески у розмірі 100% грошових коштів, необхідних для досягнення мети спільної діяльності згідно з п. 1.1 цього Договору. Розмір грошового внеску Сторони-2 визначається згідно з "Правилами визначення вартості будівництва". Внесок Сторони-2 підлягає внесенню шляхом перерахування сум внеску на рахунок спільної діяльності, відкритий Стороною-2, по мірі необхідності проведення відповідних оплат за цим Договором, але не пізніше 7-ми денного строку з дня виникнення підстави для проведення відповідної оплати.

Відповідно до п. 2.4 Договору грошова оцінка вкладів Сторін, які підлягають внесенню Сторонами та визначаються на момент підписання цього Договору має наступне співвідношення: - Сторона-1: 6 745 921 грн. і частка Сторони -1 складає 20%; Сторона-2: 26 983 684 грн. і частка Сторони-2 складає 80%.

01.06.2007р. на виконання п. 5.1.4. Договору Сторона-1 за Актом приймання-передачі, передала Стороні-2 Обєкт, для здійснення капітального ремонту та реконструкції.

З матеріалів справи вбачається, що під час проведення спеціалістами Державної фінансової інспекції в Одеській області ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" за період з 01.01.2009р. по 01.12.2012р. було виявлено, що: - "Згідно даних бухгалтерського обліку філії протягом 2009р. - 2012р. нараховано та сплачено земельного податку за адресою вул. Преображенська, 45 в сумі 103 702 грн. 83 коп., при тому, що згідно умов договору зазначені видатки повинні бути сплачені за рахунок спільної діяльності".

Зазначене порушення було зафіксовано у відповідній довідці "Про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" від 06.03.2013 р. № 08-11/158, на виконання якої (пункт 19 вимоги Державної фінансової інспекції в м. Києві від 04.04.2013 р. № 26-072-14-14/4513 Концерн "Військторгсервіс" було зобовязано стягнути з ПП "Берег" кошти в сумі 103 702 грн. 83 коп., в т.ч. шляхом проведення претензійно-позовної роботи.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.10.2013р. № 826/14547/13-а адміністративний позов Державної фінансової інспекції в м. Києві до Концерну "Військторгсервіс" про зобов'язання вчинити дії було задоволено частково та зобов'язано Концерн "Військторгсервіс") виконати у повному обсязі, між усіма іншими, пункт 19 письмової вимоги Державної фінансової інспекції в місті Києві від 04.04.2013р. за № 26-072-14-14/4513.

Враховуючи положення договору № 3/СД, а саме в п. 4.2. зазначено, що керівництво спільною діяльністю по Договору, а також ведення спільних справ, бухгалтерського і податкового обліку доручається здійснювати Стороні-2 (ПП "Берег") окремо від обліку результатів її господарської діяльності. З цією ціллю, а також для проведення розрахунків як по даному Договору безпосередньо, так і по укладеним для його здійснення договорам, Стороні-2 доручається відкрити окремий рахунок в банку по якому будуть здійснюватися всі фінансові операції в рамках спільної діяльності.

Також з матеріалів справи вбачається, що філія "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" і надалі продовжує сплачувати податок за землю, адже відповідач ухиляються від свого обовязку, а сплата земельного податку є обовязковою згідно із законодавством.

За таких обставин, за висновком ревізії, викладеним у Довідці про результати ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Філії " Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" від 06.03.2013р. № 08-11/158, безнадійна дебіторська заборгованість, яка призвела до нанесення збитків підприємству в сумі 102 224 грн., встановлені лишки, що призвело до зниження вартості основних засобів у сумі 19 080 грн., недоотримання бюджетом 30% орендної плати в сумі 35 270 грн. 13 коп., завищення обсягів ремонтних робіт на суму 41 787 грн. 63 коп., що призвело до завищення кредиторської заборгованості на вказану суму, проведення зайвих витрат, що призвело до нанесення збитків підприємству на суму 103 702 грн. 83 коп. та завищення вартості активів витрат внаслідок не нарахування амортизації в сумі 69 851 грн. 82 коп.

Таким чином, ПП "Берег" завдало Філії " Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 103 702 грн. 83 коп. за обумовлений в позові період.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем доказів належного виконання умов Договору щодо оплати отриманого товару до суду не надано.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, позовна заява Концерна "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" підлягає задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Концерна "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства "Берег" (65021, м. Одеса, вул. Коблевська, 45, ) на користь Концерна "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" (65063, м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10-А, ) суму сплаченого земельного податку у розмірі 103 702 (сто три тисячі сімсот дві) грн. 83 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 555 (одна тисяча пятсот пятдесят пять) грн. 53 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16 травня 2016 р.

Суддя Н.Д. Петренко