ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016р. Справа№ 914/632/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючої судді Чорній Л.З. розглянувши матеріали справи

За позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів

до відповідача: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода-3», м. Львів

про стягнення 48 193,44 грн.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник

Від відповідача: ОСОБА_2 голова ОСББ

Судом розяснено зміст ст.ст.20,22 ГПК України, а саме, процесуальні права та обовязки, зокрема, право заявляти відводи. Відводу не заявлено.

Позов заявлено Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», м. Львів до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода-3», м. Львів про стягнення 48 193,44 грн.

Ухвалою суду від 30.03.2016 року порушено провадження у справі та справу призначено до розгляду в засіданні на 13.04.2016 року. Ухвалою суду від 13.04.16 р. розгляд справи відкладено на 27.04.16 р. В судовому засіданні 27.04.16 р. оголошено перерву до 28.04.16 р.

28.04.16 р. представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд позов задоволити та стягнути з відповідача 48 193,44 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію.

Представник відповідача в судове засідання зявився, пояснив, що заборгованість виникла внаслідок несвоєчасної сплати мешканцями будинку за послуги теплопостачання, просить суд розстрочити виконання рішення суду строком на 1 рік.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

04.10.2002 р. між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», м. Львів та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку Злагода-3, м. Львів укладено договір №3588/Ш про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до ст.ст. 638, 639 Цивільного Кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо інше не встановлено законом, у даному випадку сторони уклали договір у письмовій формі.

Відповідно до п. 1 договору теплопостачальна організація (позивач) взяла на себе зобовязання постачати покупцеві (відповідачу) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а покупець зобовязався отримувати і оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п.6.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів та іншими незабороненими законодавством формами. Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.6.2).

Згідно п. 6.3 договору покупець до 15-го числа місяця, наступного за звітним, сплачує енергостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії.

На виконання умов договору відповідачу надано послуги, визначені умовами договору. Вказане підтверджується актом про включення системи теплоспоживання від 22 жовтня 2010 р., де комісією зазначено, що систему теплоспоживання (опалення) включено на: опалення, вентиляцію, гаряче водопостачання.

Однак, всупереч умовам, укладеного договору, станом на 04.03.2016 р. відповідачем не здійснено в повному обсязі оплату за використану фактично спожиту теплову енергію на суму 27 000,00 грн. Вказане підтверджується поданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 08.02.16 р.

Згідно поданого позивачем розрахунку, відповідачу також нараховано 19 918,91 грн. інфляційних втрат та 1 274,53 грн. 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відносини між сторонами виникли на підставі договору №3588/Ш про постачання теплової енергії в гарячій воді №26б/3 від 04.10.02 р.

На виконання умов вказаного договору позивач- Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», м. Львів надало відповідачутеплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах. Вказане підтверджується Актом про включення системи теплоспоживання від 22 жовтня 2010 р.

Натомість відповідачем умови договору щодо оплати за надані послуги виконано частково в результаті чого виникла заборгованість відповідача перед позивачем на загальну суму 27 000,00 грн.

Ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вказане, відповідно до поданого розрахунку позивачем нараховано відповідачу за період з 26.02.15 р. по 08.02.16 р. 1 274,53 грн. 3% річних та за період з 01.03.15 р. по 31.01.16 р. 19 918,91 грн. Інфляційних втрат. Судом перевірено та встановлено правомірність нарахування позивачем інфляційних та 3% річних за вказаний період.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням інфляційних та 3% річних становить 48 193,44 грн. Вказана заборгованість повністю підтверджена матеріалами справи, пояснення представника позивача в судовому засіданні та не заперечувалась відповідачем в судовому засіданні.

Відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов'язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач надав суду всі належні та допустимі докази, які дають можливість суду задоволити позовні вимоги та стягнути з відповідача 48 193,44 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію.

Судові витрати по справі слід покласти на відповідача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Крім цього, в судове засідання 28.04.16 р. відповідачем подано заяву про розстрочення виконання рішення суду строком на 1 рік. Вказану заяву обгрунтовує тим, що заборгованість відповідача перед позивачем виникла внаслідок несвоєчасної сплати споживачами (мешканцями будинку) послуг з теплопостачання за наслідками якої ОСББ Злагода-3 проведено претензійно-позовну роботу та стягнуто на користь ОСББ 27 353,16 грн. боргу. Однак станом на даний час судові накази ще не виконано. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем ведеться робота по стягненню коштів, відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду у даній справі строком на 1 рік (12 місяців).

Розглянувши вказану заяву суд дійшов висновку про можливість часткового її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п.6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Як зазначено у пункті 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи вказане, та те що заборгованість ОСББ Злагода-3 перед ЛМКП Львівтеплоенерго виникла не з вини відповідача, а останнім вчиняються всі можливі заходи для погашення вказаної заборгованості, з метою виконанання рішення суду у даній справі, суд дійшов висновку розстрочити виконання рішення суду строком на 6 місяців рівними частинами.

Керуючись ст. ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст.11,15, 526, 599, 625,632 ЦК України, ст. 22, 32, 33, 43, 49, 82, 83, 84, 85,116 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода-3» (79058, АДРЕСА_1; ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, м. Львів, вул. Д. Апостола,1; ) 27 000,00 грн. основного боргу, 1 274,53 грн. 3% річних, 19 918,91 грн. інфляційних втрат та 1 378,00 грн. судового збору з розстрочкою виконання строком на 6 (шість) місяців рівними частинами.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.04.2016р.

Суддя Чорній Л.З.