донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.04.2016 справа №908/377/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача ОСОБА_4, за довіреністю; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Основаніє", м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від10.03.2016 р. (підписано 15.03.2016 р.)
у справі№ 908/377/16 (суддя Кагітіна Л.П.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Міські комунікаційні системи", м. Запоріжжя
до Міського комунального підприємства "Основаніє", м. Запоріжжя
простягнення 312 208,22 грн.
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Міські комунікаційні системи", м. Запоріжжя (Позивач) із позовом до Міського комунального підприємства "Основаніє", м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення 29 364,08 грн. 3% річних та 282 844,14 грн. інфляційних втрат за неналежне виконання зобовязань за договором на передачу прав дистрибютора № 2308-ППД від 23.08.2013 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.03.2016 р. позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Крім того, заявник апеляційної скарги посилається на те, що будь-які невраховані витрати можуть призвести до економічного колапсу на підприємстві.

В судовому засіданні представник позивача вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу без участі представника відповідача, що не скористався правом на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.08.2015 р. по справі № 908/2935/15 в частині, що залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.10.2015 р. у справі № 908/2935/15, а також вищезазначеною постановою встановлений факт укладення між сторонами Договору на передачу прав дистриб'ютора № 2308-ППД від 23.08.2013р. (далі Договір), за умовами п.п. 2.1, 5.1 якого, позивач, на умовах, обумовлених цим договором, передає відповідачу частину прав на самостійне користування продуктом з правом розширення кола споживачів продукту на окремих, письмово узгоджених з позивачем умовах, на території реалізації. Оплата за цим Договором здійснюється відповідачем щомісяця самостійно до 15 числа місяця наступного за звітним.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.11.2015 р. у справі №908/2935/15 виконання рішення господарського суду Запорізької області від 12.08.2015р. у справі №908/2935/15 розстрочене строком на 6 (шість) місяців шляхом сплати починаючи з листопада 2015 р. 428 714,55 грн. щомісячно.

Зазначеними судовими рішеннями встановлені факти наявності у відповідача заборгованості в розмірі 1 768 628,39 грн. за надані послуги за період з березня по травень 2014 року, неналежне виконання відповідачем умов Договору щодо своєчасної оплати за надані послуги та наявності обовязку сплатити вищенаведену суму заборгованості позивачу.

Згідно до вимог ст. 35 ГПК України зазначені факти є встановленими та не вимагають окремого підтвердження.

Як вбачається з матеріалів справи, зобовязання щодо сплати на користь позивача грошових коштів, стягнутих рішенням господарського суду Запорізької області від 12.08.2015 р. у справі № 908/2935/15 у вигляді суми 1 768 628,39 грн. основного боргу, відповідачем не виконано.

Згідно до статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Предметом позовних вимог у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 29 364,08 грн. за період з 01.05.2015 р. по 18.11.2015 р. та збитків від інфляції в розмірі 282 844,14 грн. за період квітень-жовтень 2015 р. за неналежне виконання зобовязань за договором на передачу прав дистрибютора № 2308-ППД від 23.08.2013 р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін за Договором, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Виходячи із положень зазначеної норми, відповідальність за прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши висновок суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 29 364,08 грн. за період з 01.05.2015 р. по 18.11.2015 р. та збитків від інфляції в розмірі 282 844,14 грн. за період квітень-жовтень 2015 р. з урахуванням того, що рішенням господарського суду Запорізької області від 12.08.2015р. у справі № 908/2935/15 було стягнуто 3% річних за період до 30.04.2015р. та інфляційні за період по березень 2015 року, судова колегія вважає його вірним.

Посилання відповідача на те, що будь-які невраховані витрати можуть призвести до економічного колапсу на підприємстві, що призведе до зупинення надання послуг населенню, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки, наявність або відсутність зазначених відповідачем обставин не впливає на вирішення справи по суті в межах заявлених позовних вимог.

За таких підстав доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 10.03.2016 року у справі № 908/377/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Основаніє", м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 10.03.2016 року у справі № 908/377/16 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В.Стойка

Судді К.І. Бойченко

ОСОБА_3

Надр. 5 прим

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС