КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2016 р. Справа№ 910/23/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

за участю представників cторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Івахненко І.В., довіреність довіреність № 10-898/д від 09.12.2015.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2016

у справі №910/23/16 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА"

про стягнення пені у розмірі 68 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" про стягнення пені у розмірі 68 000, 00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі №910/23/16 позовні вимоги Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код - 00135390) до загального фонду Державного бюджету України, на рахунок УК у Шевченківському районі міста Києва, код класифікації доходів - 21081100 (символ звітності 106) пеню у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний код - 00135390) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "УКРНАФТА" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі №910/23/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким Харківському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у позові відмовити. Судові витрати покласти на позивача.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/23/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Андрієнка В.В., суддів Шапрана В.В., Буравльова С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2016 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 14.04.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 у зв'язку із неявкою представника позивача розгляд справи відкладено на 28.04.2016.

Представник позивача в судове засідання, яке відбулось 28.04.2016 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Представник відповідача в судовому засіданні, яке відбулось 28.04.2016, підтримав апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" та просив апеляційний господарський суд її задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Адміністративна колегія Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, розглянувши справу № 2/01-104-14 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", 03.07.2014 прийняла рішення № 157-р/к, яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдинг", Товариство з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна", Публічне акціонерне товариство "УКРНАФТА", Товариство з обмеженою відповідальністю "Престиж 10", Товариство з обмеженою відповідальністю "Авангард 10", Підприємство з іноземними інвестиціями "Лукойл-Україна" та суб'єкт господарювання в особі Приватного підприємства "ОККО-Бізнес" та Приватне підприємство "ОККО-Нафтопродукт", схоже підвищивши роздрібні ціни на високооктанові бензини за рахунок підвищення торговельної надбавки, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною 3 статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, а саме схожих дій на ринку роздрібної реалізації високооктанових моторних бензинів в межах міста Харкова та з урахуванням приміської території, обмеженої кільцевою дорогою та з врахуванням автозаправних станцій, розміщених поблизу цієї дороги, які призвели до обмеження конкуренції, в той час, коли аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій.

У зв'язку із вказаним вище порушенням, рішенням Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.07.2014 № 157-р/к накладено штраф на Публічне акціонерне товариство "УКРНАФТА" у розмірі 68 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема внаслідок: - відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); - відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

З матеріалів справи вбачається, що копію витягу з рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.07.2014 № 157-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" було надіслано відповідачу супровідним листом від 10.07.2014 № 02-26/3-3198 та отримано Публічним акціонерним товариством "УКРНАФТА" 14.07.2014, що останнім не заперечується.

В подальшому, відповідач оскаржив рішення АМК від 03.07.2014 № 157-р/к до Господарського суду Харківського області. За результатами розгляду справи № 922/3952/14 Господарський суд Харківської області рішенням від 13.11.2014 в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" відмовив повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.01.2015 рішення Господарського суду Харківського області від 13.11.2014 у справі № 922/3952/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2015 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.01.2015 та рішення Господарського суду Харківського області від 13.11.2014 у справі № 922/3952/14 залишено без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно із ч. 3 ст. 56 вказаного закону особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу є саме 15.09.2014.

Відповідно до п. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

14.04.2015 відповідач сплатив суму штрафу у розмірі 68 000, 00 грн. з пропуском визначеного законом двомісячного строку, що підтверджується платіжним дорученням № 140-АБ15 від 14.04.2015.

Разом з тим, оскільки Публічним акціонерним товариством "УКРНАФТА" не сплачено штраф у встановлений законом термін, позивач нарахував пеню за кожен день прострочення сплати штрафу у розмірі півтора відсотки від суми штрафу за 16.09.2014 та за періоди з 14.11.2014 по 03.12.2014, з 13.01.2015 по 26.02.2015 та з 09.04.2015 по 14.04.2015 включно, що відповідно до розрахунку позивача складає 68 000, 00 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, місцевий господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 Господарського кодексу України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов'язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб'єкта господарювання; скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання у ГК України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Частиною 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Так, у п. 20.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" роз'яснено, що абзацами третім - п'ятим частини п'ятої ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Судом перевірено розрахунок суми пені, наданий позивачем, та встановлено, що в останньому допущену помилку у визначенні періоду нарахування пені, за розрахунком суду пеня повинна нараховуватися за 16.09.2014, за періоди з 14.11.2014 по 03.12.2014, з 13.01.2015 по 26.02.2015 та з 09.04.2015 по 13.04.2015 включно, оскільки 14.04.2015 відповідачем було сплачено штраф, відповідно день сплати штрафу до розрахунку не включається, при цьому, сума до стягнення розрахована позивачем правильно.

Аналогічний висновок викладений у постанові Вищого господарського суду України від 25.03.2014 у справі № 925/1491/13.

Відповідно до частини 7 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені, органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Згідно вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення пені у сумі 68 000,00 грн. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреного судом.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги вищенаведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі №910/23/16 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника (відповідача).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі №910/23/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/23/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов