КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2016 р. Справа№ 910/31771/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Мартюк А.І.

Алданової С.О.

за участю представників:

від позивача: Мосійчук А.І. - за довіреністю,

від відповідача: Олексін С.С.- за довіреністю,

від третьої особи: представник не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства

«Державний експортно-імпортний банк України»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 року

у справі №910/31771/15 (суддя: Турчин С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства

«Державний експортно-імпортний банк України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСУ»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача,- Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України»

про стягнення 463221568,98 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - позивач) подало до господарського суду міста Києва позов до ТОВ «ЕСУ» (далі - відповідач) про стягнення 312590836,82 грн. заборгованості.

Згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, поданої суду 26.01.2016, позивач просив стягнути з відповідача 402778970,88 грн. заборгованості за відсотковим доходом по облігаціям, 49773386,12 грн. пені за прострочення зобов'язань по виплаті відсоткового доходу по облігаціям, 7511485,56 грн. інфляційних втрат, 3157726,42 грн. 3% річних у зв'язку з простроченням зобов'язань по облігаціям. Вказана заява про збільшення розміру позовних вимог була прийнята судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.02.2016, зокрема, залучено до участі у справі №910/31771/15 третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ПАТ «Національний депозитарій України».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.03.2016 зупинено провадження у справі №910/31771/15 за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ТОВ «ЕСУ» про стягнення 463221568,98 грн. до вирішення справи №910/2747/16 за позовом ТОВ «ЕСУ» до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання недійсними пунктів договорів та набрання відповідним рішенням законної сили.

При прийнятті оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд дійшов до висновку про те, що в даному випадку справи є пов'язаними, оскільки предметом розгляду справи №910/2747/16 є визнання п. 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів недійсними, а предметом розгляду справи №910/31771/15 є, крім іншого, стягнення пені у розмірі 49773386,12 грн. на підставі п. 3.3 вищезазначених договорів №455-ДД/2013 від 24.04.2013, №456-ДД/2013 від 24.04.2013, №457-ДД/2013, №458-ДД/2013 від 24.04.2013, №459-ДД/2013 від 24.04.2013, №460-ДД/2013 від 24.04.2013, №461-ДД/2013 від 24.04.2013, а тому місцевий господарський суд дійшов до висновку про те, що обставини, які будуть встановлені у справі №910/2747/16, мають значення для розгляду даної справи.

При цьому, як вказано в спірній ухвалі суду, має місце черговість розгляду вимог, оскільки первісно необхідно встановити наявність чи відсутність підстав для визнання п. 3.3 договорів №455-ДД/2013 від 24.04.2013, №456-ДД/2013 від 24.04.2013, №457-ДД/2013, №458-ДД/2013 від 24.04.2013, №459-ДД/2013 від 24.04.2013, №460-ДД/2013 від 24.04.2013, №461-ДД/2013 від 24.04.2013 недійсними, а потім - розглядати вимоги про стягнення пені на підставі цих пунктів договорів.

Тобто, за висновком суду першої інстанції, у результаті вирішення господарським судом міста Києва справи №910/2747/16 про визнання недійсними п. 3.3 договорів №455-ДД/2013 від 24.04.2013, №456-ДД/2013 від 24.04.2013, №457-ДД/2013, №458-ДД/2013 від 24.04.2013, №459-ДД/2013 від 24.04.2013, №460-ДД/2013 від 24.04.2013, №461-ДД/2013 від 24.04.2013 буде підтверджено або спростовано наявність підстав для визнання їх недійсними, а відтак і підстав для стягнення/не стягнення пені у даній справі.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 03.03.2016, якою зупинено провадження у справі №910/31771/15.

У своєму відзиві, поданому суду 08.04.2016 та долученому до матеріалів справи, відповідач заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, просить спірну ухвалу суду залишити без змін.

Розпорядженням №09-52/913/16 від 15.04.2016 відповідно до п. 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/31771/15, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Руденко М.А. у відпустці.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у справі №910/31771/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Коршун Н.М., судді Алданова С.О., Дикунська С.Я.).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 у справі №910/31771/15 апеляційну скаргу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі №910/31771/15 прийнято до провадження.

У зв'язку з перебуванням судді Дикунської С.Я., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, відповідно до пп. 2.3.25., 2.3.49 п. 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, автоматизованою системою здійснено заміну судді Дикунської С.Я. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформовано протокол.

Відповідно до протоколу зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі №910/31771/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Коршун Н.М. (головуючий), Алданова С.О., Мартюк А. І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 у справі №910/31771/15 апеляційну скаргу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі №910/31771/15 прийнято до провадження.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Частина 1 ст. 79 ГПК України встановлює обов'язок господарського суду зупинити провадження у справі. Причиною зупинення в даному випадку є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Разом з тим, за приписами пп. 2.17 п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК з урахуванням обставин конкретної справи є підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

Спір у даній справі виник у зв'язку з посиланням на неналежне виконання ТОВ «ЕСУ» своїх зобов'язань по виплаті відсоткового доходу відповідно до Проспекту емісії облігацій ТОВ «ЕСУ».

Вимоги про стягнення пені за прострочення виплати відсоткового доходу відповідно до Проспекту емісії облігацій ТОВ «ЕСУ» позивач обґрунтовує з посиланням на положення п. 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів №455-ДД/2013 від 24.04.2013, №456-ДД/2013 від 24.04.2013, №457-ДД/2013, №458-ДД/2013 від 24.04.2013, №459-ДД/2013 від 24.04.2013, №460-ДД/2013 від 24.04.2013, №461-ДД/2013 від 24.04.2013.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою господарського суду міста Києва від 22.02.2016 порушено провадження у справі №910/2747/16 про визнання недійсними п. 3.3 вказаних договорів купівлі-продажу цінних паперів.

Однак, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції не визначено, з'ясування яких саме обставин у ході розгляду справи №910/2747/16 унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у даній справі, не зазначено, які саме обставини не можуть встановлені господарським судом самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в іншій справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи із предмету, підстав позову та з урахуванням презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про стягнення заборгованості за договором, суди мають встановити і відповідні обставини його укладення, як то: підписання сторонами та скріплення їх печатками, досягнення згоди з усіх істотних умов договору, тобто встановити, чи є такий договір укладеним та чинним на час розгляду спору тощо, використовуючи за необхідності і права, передбачені ст. 83 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Зазначеною нормою передбачено право господарського суду визнати недійсним повністю чи в певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству. Тобто, коли позовна вимога не полягає у визнанні договору недійсним, а лише ґрунтується на договорі, суд може визнати недійсним такий договір в силу наданих йому п. 1 ст. 83 ГПК України повноважень.

При цьому, ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Відповідно до даної статті правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Окрім цього, судом першої інстанції не взято до уваги тривалості договірних відносин сторін та їхніх дій, спрямованих на виконання таких договорів в контексті положень ст. 241 ЦК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, всупереч положенням ст. 79 ГПК України не встановив обставин, які унеможливлювали б розгляд даної справи до вирішення спору у даній справі.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 03.03.2016 - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 66, 67, 99, 101, 103-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі №910/31771/15 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 03.03.2016 у справі №910/31771/15 скасувати.

3. Справу направити на розгляд господарського суду міста Києва.

4. Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді А.І. Мартюк

С.О. Алданова