ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р. Справа № 911/643/16

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка

до Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства виконкому Чабанівської селищної ради», Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани

про стягнення 94530,59 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 31.03.2016 р.); ОСОБА_2 (довіреність від 31.03.2016 р);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №62 від 09.03.2016 р.).

Обставини справи:

комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства виконкому Чабанівської селищної ради» (далі - відповідач) про стягнення 115760,54 грн., з яких 54129,71 грн. заборгованості, 11714,76 грн. пені, 8662,33 грн. 3% річних та 41253,74 грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на споживання теплової енергії №12ч від 15.10.1999 р. в частині зобовязання з оплати вартості поставленої теплової енергії, у звязку з чим за ним утворилася заборгованість у сумі 54129,71 грн. В звязку з наявністю вказаної заборгованості позивачем нараховано відповідачу 11714,76 грн. пені, 8662,33 грн. 3% річних та 41253,74 грн. інфляційних втрат.

14.03.2016 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що позивачем не подано до суду доказів, які підтверджують, що позивач є правонаступником Києво-Святошинського комунального підприємства теплових мереж, позивачем не подано до суду доказів фактичного отримання теплової енергії за договором №12ч від 15.10.1999 р. та доказів постачання позивачем теплової енергії в межах договірних величин.

30.03.2016 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній вказував на те, що на підставі рішення Київської обласної ради №211-13-V від 06.11.2007 р. назву Києво-Святошинського комунального підприємства теплових мереж було змінено на комунальне підприємство Київської обласної ради «Києво-Святошинська тепломережа».

14.04.2016 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначав про те, що правовідносини між позивачем та відповідачем щодо поставки теплової енергії виникли на підставі договору №12ч від 15.10.1999 р., будь-якого іншого договору щодо поставки теплової енергії між позивачем та відповідачем укладено не було.

14.04.2016 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що позивачем не подано до суду доказів нарахування кількості спожитої теплової енергії за період з січня 2007 року по січень 2015 року, договором №12ч від 15.10.1999 р. не передбачено нарахування пені, у випадку несплати вартості теплової енергії, та повторно вказував на те, що позивачем не надано доказів постачання теплової енергії за вказаним договором.

22.04.2016 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява від 21.04.2016 р. про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 54129,71 грн. заборгованості, 4745,22 грн. 3 % річних, 35655,66 грн. інфляційних втрат, всього 94530,59 грн.

Таким чином, господарським судом Київської області розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача 54129,71 грн. заборгованості, 4745,22 грн. 3 % річних, 35655,66 грн. інфляційних втрат, всього 94530,59 грн.

26.04.2016 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що в позовній заяві позивач посилається на законодавство в сфері теплопостачання та житлово-комунальних послуг. Предметом регулювання згаданих Законів України «Про теплопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги» є різні правовідносини, а саме: правовідносини, які виникають у сфері теплопостачання та правовідносини, які виникають у сфері створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, отже, позивачем в позові не визначено, чи постачалась відповідачу теплова енергія, чи надавалися житлово-комунальні послуги. Також, відповідачем зазначено, що акти приймання-передачі свідчать про бездоговірне постачання теплової енергії.

В судових засіданнях 14.03.2016 р., 31.03.2016 р., 14.04.2016 р. було оголошено перерву до 31.03.2016 р., 14.04.2016 р. та 26.04.2016 р. відповідно.

Представник позивача у судових засіданнях 14.03.2016 р., 31.03.2016 р., 14.04.2016 р. та 26.04.2016 р. підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судових засіданнях у судових засіданнях 14.03.2016 р., 31.03.2016 р., 14.04.2016 р. та 26.04.2016 р. заперечував проти позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

15.10.1999 р. між Києво-Святошинським комунальним підприємством теплових мереж (за договором теплопостачальна організація) та комунальним підприємством «Виробниче управління житлово-комунального господарства виконкому Чабанівської селищної ради» (за договором споживач) укладено договір №12ч на споживання теплової енергії.

Відповідно до пункту 1.1 договору теплопостачальна організація зобовязується відпускати споживачу теплову енергію для обєктів, перерахованих у додатку №1 до цього договору .

Додатковою угодою від 01.05.2008 року пункт 3.2 договору викладено в наступній редакції: «Споживач щомісячно розраховується за надані послуги відповідно до тарифів, затверджених Чабанівською селищною радою.».

Додатковими угодами від 01.10.2014, від 01.12.2014 р., 01.03.2015 р. та від 01.04.2015 р. визначалась вартість однієї Гкал.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що розрахунки за теплову енергію здійснюються згідно розпорядження Київської обласної державної адміністрації за опалення загальної площі 1м за місяць опалювального сезону згідно додатку №1.

Згідно з пунктом 3.3 договору всі розрахунки по даному договору проводяться на основі платіжних вимог, що виписуються тепловою організацією споживачу для оплати шляхом безакцептованого списання з розрахункового рахунку споживача. Термін розрахунків: за першу половину місяця (з 1 по 15 число включно) оплата проводиться до 20 числа попереднього місяця, за другу половину (з 16 по 30 число включно) до 5 числа поточного місяця. Споживач, який має прилади обліку теплової енергії, сплачує до 20 числа попереднього місяця перед розрахунковим аванс в розмірі 50% очікуваного теплоспоживання і проводить повний розрахунок до 5 числа наступного місяця згідно показників приладів. В разі виникнення заборгованості (несвоєчасної оплати) в рахунок по черговій оплаті включається заборгованість, перерахована по цінам діючих тарифів на день оплати.

Пунктом 5 договору передбачено, що цей договір укладається строком на один рік і діє з 15.10.1999 р. до 15.10.2000 р.

Відповідно до пункту 6 договору договір вважається щорічно подовженим, якщо за місяць до закінчення його дії не надійде заява від однієї із сторін про розірвання цього договору.

На виконання умов договору між сторонами підписано додаток №1, у якому зазначено найменування та площа приміщень споживача, для яких теплопостачальною організацією відпускається теплова енергія за договором №12ч від 15.10.1999 р.

Рішенням Київської обласної ради №211-13-V від 06.11.2007 р. «Про зміну назви деяких обєктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області» назву Києво-Святошинського комунального підприємства теплових мереж було змінено на комунальне підприємство Київської обласної ради «Києво-Святошинська тепломережа».

На виконання умов договору №12ч від 15.10.1999 р. позивачем в період лютий 2011 року січень 2016 року було надано, а відповідачем прийнято теплову енергію на загальну суму 174005,00 грн.

За вказаний період, відповідач розрахувався частково, а саме у сумі 119875,29 грн.

Судом встановлено, що споживання відповідачем теплової енергії підтверджується наступними доказами.

Позивачем та відповідачем підписано та скріплено їх печатками наступні акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг), які відповідачем були оплачені частково: №ОУ-0000435 від 28.02.2011 р., №ОУ-0000811 від 31.03.2011 р., №ОУ-0001179 від 30.04.2011 р, №ОУ-0002354 від 31.10.2011 р., №ОУ-0002578 від 30.11.2011 р., №ОУ-0002691 від 30.12.2011 р., №ОУ-0000109 від 31.01.2012 р., №ОУ-0000386 від 29.02.2012 р., №ОУ-0002897 від 31.03.2012 р., №ОУ-0003048 від 25.04.2012 р. №ОУ-0003721 від 31.10.2012 р., №ОУ-0003847 від 30.11.2012 р., №ОУ-0004072 від 31.12.2012 р., №ОУ-0000063 від 31.01.2013 р., №ОУ-0001314 від 31.12.2014 р. та №ОУ-0000036 від 31.01.2015 р.

Розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії за січень-лютий 2014 року, листопад 2015 року та січень 2016 року здійснено позивачем наступним чином.

Приміщення відповідача знаходиться на першому поверсі багатоповерхового житлового будинку, за адресою: смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 2а на якому встановлено загальнобудинковий прилад обліку тепла з 2003 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи актом про ввід до комерційного обліку споживача теплової енергії.

Розрахунок спожитої відповідачем теплової енергії здійснювався відповідно до п. 12 Постанови Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», згідно якої, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу).

Представник відповідача щомісячно направляє позивачеві довідку про зняття показників загальнобудинкового лічильника. Позивач щомісячно на підставі даних, наданих відповідачем, складає акт зняття показників теплового лічильника. Цей акт надається відповідачеві для підписання. Після цього формується відомість по обліку теплової енергії за відповідний місяць. В цій відомості чітко вказується опалювальна площа кожного споживача та розрахунок кількості наданої теплової енергії в Гкал. Бухгалтерія КП «Києво-Святошинської тепломережа» КОР на підставі цієї відомості формує акти виконаних робіт та рахунки по цих актах.

На підтвердження вказаного, позивачем до матеріалів справи додано, довідки відповідача про зняття показників тепло лічильників житлових будинків ВУЖКГ смт. Чабани за січень 2014 р., лютий 2014 р., листопад 2015 р. та січень 2016 р., акти зняття показників теплового лічильника Х-12 №02868 (січень 2014, лютий 2014, листопад 2015, січень 2016), на підставі яких сформовано відомості по обліку теплової енергії за січень 2014 р., лютий 2014 р., листопад 2015 р. та січень 2016 р. з відповідним зазначенням кількості спожитої теплової енергії відповідачем в Гкал.

В подальшому позивачем на підставі вище перелічених документів сформовані рахунки-фактури та акти здачі-приймання робіт за вказані періоди, які як підтверджується матеріалами справи були частково оплачені відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами за спірний період виникнення заборгованості (лютий 2011 року січень 2016 року) повністю підтверджується виконання позивачем взятих на себе зобовязань за договором №12ч від 15.10.1999 р.

Однак, відповідач порушив взяті на себе зобовязання, частково оплатив вартість спожитої теплової енергії, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 54129,71 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Об'єктом договору постачання енергетичними та іншими ресурсами може виступати електрична і теплова енергія, природній газ, вода, нафта та інші ресурси, які надаються споживачеві (абонентові) через приєднану мережу електропроводів, трубопроводів тощо.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 54129,71 грн. за теплову енергію, отриману на підставі договору №12ч від 15.10.1999 р., на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 54129,71 грн. заборгованості підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 4745,22 грн. 3% річних за загальний період з 06.03.2011 р. по 26.02.2016 р. та 35655,66 інфляційних втрат за загальний період з 06.03.2011 р. по 26.02.2016 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 4745,22 грн. 3% річних, нарахованих за загальний період з 06.03.2011 р. по 26.02.2016 р.

Однак, досліджений судом розрахунок 3% річних, здійснений позивачем, є арифметично невірним, тому, згідно з вірним арифметичним розрахунком інфляційних втрат, здійсненим судом, за загальний період з 06.03.2011 р. по 26.02.2016 р., стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 4738,44 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 35655,66 грн. інфляційних втрат, нарахованих за загальний період з 06.03.2011 р. по 26.02.2016 р.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, враховуючи те, що найменший період визначення індексу складає місяць, позивачем неправомірно нараховано інфляційні втрати за загальний період з 06.03.2011 р. по 26.02.2016 р. на суму заборгованості у відповідному періоді прострочення.

Відповідно до вірного розрахунку інфляційних втрат, здійсненого судом, за загальний період з квітня 2011 року по 31 січня 2016 року, до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати у сумі 34115,03 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства виконкому Чабанівської селищної ради» (08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Машинобудівників, 2а, код 05392105) на користь комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. 50 років Жовтня, 9, код 23576122) 54129,71 грн. (пятдесят чотири тисячі сто двадцять дев'ять грн. 71 коп.) заборгованості, 4738,44 грн. (чотири тисячі сімсот тридцять вісім грн. 44 коп.) 3% річних, 34115,03 грн. (тридцять чотири тисячі сто пятнадцять грн. 03 коп.) інфляційних втрат та 1394,75 грн. (одна тисяча триста девяносто чотири грн. 75 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Рябцева

Рішення підписано 29.04.2016 р.