ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 травня 2016 р. Справа № 918/298/16

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель"

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз - РЗВА"

про стягнення заборгованості в сумі 467 936 грн. 25 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 15 січня 2016 року № 788/Д;

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 10 травня 2016 року, відповідно до статті 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Одеський кабельний завод "Одескабель" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз - РЗВА", в якій просив суд стягнути заборгованість в сумі 467 936 грн. 25 коп., з яких: 393 947 грн. 86 коп. основного боргу, 46 394 грн. 96 коп. пені, 3 813 грн. 28 коп. 3% річних, 3 819 грн. 31 коп. інфляційних та 19 960 грн. 84 коп. штрафу.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 21 квітня 2016 року порушено провадження у справі № 918/298/16, розгляд якої призначено на 10 травня 2016 року.

10 травня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог від 5 травня 2016 року № 36, в якій зазначає що після відкриття провадження у вказаній справі відповідачем було добровільно сплачено усю суму основної заборгованості за договором поставки від 7 лютого 2012 року № П11197 на загальну суму 393 947 грн. 86 коп., та просив суд стягнути з відповідача на свою користь 46 394 грн. 96 коп. пені, 3 813 грн. 28 коп. 3% річних, 3 819 грн. 31 коп. інфляційних та 19 960 грн. 84 коп. штрафу.

Вищезазначена заява прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 10 травня 2016 року уповноважений представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, наполягав на задоволенні позову з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання 10 травня 2016 року, хоча про місце дату та час судового засідання був повідомлений належним чином (а.с. 67).

Згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відтак, враховуючи те, що відповідач відзиву на позовну заяву та витребуваних документів не подав, суд на підставі статті 75 ГПК України дійшов висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами без участі відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення у пункті 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" яким роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

7 лютого 2012 між Відкритим акціонерним товариством "Одеський кабельний завод "Одескабель" (надалі - позивач, постачальник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз - РЗВА" (надалі - відповідач, покупець) укладено Договір № П 11197 (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця кабельно - провідникову продукцію (установчий провід), найменування, асортимент, комплектність, та загальна кількість якої зазначені в Специфікаціях, що є невід'ємними частинами даного договору, а покупець - прийняти і оплатити цю продукцію на умовах, визначених даним договором (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 1.2 постачальник гарантує, що продукція належить йому на праві власності, не перебуває під заставою, не перебуває під арештом, не є предметом позову третіх осіб.

Згідно пункту 2.1 договору, постачальник здійснює поставку продукції партіями згідно Специфікацій на умовах DAP місто Рівне, згідно Міжнародних правил торговельних термінів ІНКОТЕРМС - 2010.

Термін поставки продукції становить 15 днів з моменту отримання постачальником заявки покупця (пункт 2.2 договору).

Пунктом 4.1 договору, сторони погодили, що покупець оплачує продукцію в порядку, передбаченому пунктом 4.5 даного договору.

Згідно пункту 4.3 договору, номенклатура, вартість, строки поставки окремих партій продукції визначаються в узгоджених з покупцем Специфікаціях, які оформляє постачальник, у відповідності з замовленням покупця на кожну окрему партію продукції, що поставляється відповідно до умов даного договору.

Оплата продукції здійснюється таким чином:

- 100% вартості партії продукції перераховується покупцем протягом 30 календарних днів після поставки партії продукції, при цьому максимальна заборгованість покупця за отриману продукцію не повинна перевищувати 300 000 грн. 00 коп. (пункт 4.5 договору).

Відповідно до пункту 5.1 договору, постачальник разом з продукцією постачає сертифікати, а також - рахунки - фактури, видаткові накладні, податкові накладні.

Термін дії договору з моменту підписання сторонами до повного його виконання (пункт 9.7 договору).

Вказана угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками цих субєктів господарювання.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання Договору від 7 лютого 2012 № П 11197, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Позивач виконав своє зобов'язання за договором в повному обсязі та поставив на адресу відповідача товар у визначені сторонами строки та порядку, а відповідачем було прийнято поставлений товар в повному обсязі, про що свідчать належним чином підписані видаткові накладні уповноваженими представниками сторін.

Як свідчать відповідні платіжні документи, що відображені в реєстрі платіжних документів, частина поставленого товару була оплачена відповідачем у визначені пунктом 4.5 договору строки (а.с. 61 - 62).

Проте, покупцем не було оплачено у повному обсязі та у визначені строки товар, що був поставлений йому за наступними накладними:

- видаткова накладна від 21 вересня 2015 року на загальну суму 30 782 грн. 16 коп., яка була оплачена відповідачем частково в сумі 5 268 грн. 54 коп.

- видаткова накладна від 15 жовтня 2015 року на загальну суму 116 378 грн. 04 коп.;

- видаткова накладна від 19 жовтня 2015 року № 5-00107 на загальну суму 15 696 грн. 00 коп.

- видаткова накладна від 27 жовтня 2015 року № 5-00109 на загальну суму 2 097 грн. 00 коп.;

- видаткова накладна від 12 листопада 2015 року № 5-00112 на загальну суму 55 526 грн. 58 коп., яка була оплачена частково на суму 12 900 грн. 37 коп.;

- видаткова накладна від 18 листопада 2015 року № 5-00114 на загальну суму 42 726 грн. 00 коп.;

- видаткова накладна від 1 грудня 2015 року № 5-00121 на загальну суму 86 873 грн. 71 коп.;

- видаткова накладна від 4 грудня 2015 року № 5-00122 на загальну суму 18 513 грн. 76 коп.;

- видаткова накладна від 10 грудня 2015 року № 5-00124 на загальну суму 13 262 грн. 64 коп.;

- видаткова накладна від 18 грудня 2015 року № 5-00125 на загальну суму 10 095 грн. 48 коп.;

- видаткова накладна від 18 грудня 2015 року № 5-00126 на загальну суду 20 165 грн. 40 коп.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, загальна сума боргу за вказаними видатковими накладними складає 393 947 грн. 86 коп.

Враховуючи неповну оплату відповідачем отриманого по договору товару, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просив суд сягнути з відповідача 393 947 грн. 86 коп. заборгованості за поставлений товар.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Однак, як було зазначено вище, у своїх поясненнях про зменшення розміру позовних вимог від 5 травня 2016 року № 36 позивач вказав на повну оплату відповідачем суми основного боргу в сумі 393 947 грн. 86 коп., на підтвердження вищенаведених обставин позивачем до письмових пояснень було долучено копію реєстру дебетових повідомлень, з якої вбачається, що 1 квітня 2016 року відповідач сплатив позивачу 393 947 грн. 86 коп. (а.с. 71)

Згідно з пунктом 1 - 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

З вищезазначених приписів чинного законодавства вбачається, що провадження у справі підлягає припиненню в зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної процесуальної норми можливе лише у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі Постанова).

За таких обставин, суд на підставі пункту 1 - 1 частини 1 статті 80 ГПК України припиняє провадження у справі в частині стягнення 393 947 грн. 86 коп. основної суми боргу, через відсутність предмету спору.

Окрім того, позивач посилаючись на пункт 7.2 договору, у звязку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обовязку щодо своєчасної оплати вартості поставленого йому товару, просив суд стягнути з відповідача 46 394 грн. 96 коп. пені, нарахованої на відповідні суми основного боргу. Зокрема, позивач просив суд стягнути з підприємця 3 447 грн. 60 коп. пені, нарахованої з 22 жовтня 2015 року по 10 лютого 2016 року на суму основного боргу в розмірі 30 782 грн. 16 коп., 1 377 грн. 74 коп. пені, нарахованої з 11 лютого 2016 року по 4 квітня 2016 року на суму основного боргу в розмірі 15 513 грн. 62 коп., 16 409 грн. 30 коп. пені, нарахованої з 16 листопада 2015 року по 4 квітня 2016 року на суму основного боргу в розмірі 116 378 грн. 00 коп., 2 150 грн. 35 коп. пені, нарахованої з 20 листопада 2015 року по 4 квітня 2016 року на суму основного боргу в розмірі 15 696 грн. 00 коп., 270 грн. 51 коп. пені, нарахованої з 28 листопада 2015 року по 4 квітня 2016 року на суму основного боргу в розмірі 2 097 грн. 00 коп., 4 816 грн. 76 коп. пені, нарахованої з 14 грудня 2015 року по 4 квітня 2016 року на суму основного боргу в розмірі 42 626 грн. 21 коп., 4 614 грн. 41 коп. пені, нарахованої з 19 грудня 2015 року по 4 квітня 2016 року на суму основного боргу в розмірі 42 726 грн. 00 коп., 8 166 грн. 13 коп. пені, нарахованої з 2 січня 2015 року по 4 квітня 2016 року на суму основного боргу в розмірі 86 873 грн. 71 коп., 1 684 грн. 75 коп. пені, нарахованої з 5 січня 2016 року по 4 квітня 2016 року на суму основного боргу в розмірі 18 513 грн. 76 коп., 1 127 грн. 32 коп. пені, нарахованої з 11 січня 2016 року по 4 квітня 2016 року на суму основного боргу в розмірі 13 262 грн. 64 коп., 777 грн. 35 коп. пені, нарахованої з 19 січня 2016 року по 4 квітня 2016 року на суму основного боргу в розмірі 10 095 грн. 48 коп., 1 552 грн. 75 коп. пені, нарахованої з 19 січня 2016 року по 4 квітня 2016 року на суму основного боргу в розмірі 20 165 грн. 40 коп.

Пунктом 7.2 договору, за несвоєчасну оплату продукції, покупець сплачує постачальнику пеню 0,1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочки, але не більше норми, встановленої Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року.

Посилаючись на пункт 7.5 договору, позивач просив суд стягнути з відповідача 19 960 грн. 84 коп. штрафу.

Сторони умовами пунктом 7.5 договору передбачили, що у випадку затримки оплати партії продукції більше, ніж на 30 календарних днів Покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 5% від вартості несвоєчасно оплаченої продукції.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобовязання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до пункту 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Субєктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Перевірвши наданий позивачем розрахунок (а.с. 5 - 8), судом встановлено, що заявлений до стягнення розмір штрафної санкції, нарахованої у звязку з несвоєчасної оплатою поставленого товару, відповідає вищезазначеним нормам законодавства, положенням договору, позовна вимога про стягнення з відповідача 46 394 грн. 96 коп. пені підлягає задоволенню.

Водночас, здійснивши перерахунок штрафу, суд встановив, що вартість неоплаченого поставленого відповідачу товару складає 393 947 грн. 86 коп., а отже 5% штрафу становить 19 637 грн. 39 коп.

Відтак, в частині стягнення штрафу, позов підлягає частковому задоволенні в сумі 19 637 грн. 39 коп.

Також на підставі статті 625 ЦК України позивач згідно наданого розрахунку (а.с. 6 - 7) просив суд стягнути з відповідача 3 819 грн. 31 коп. інфляційних втрат, нарахованих на відповідні суми заборгованості, а також три проценти річних в сумі 3 813 грн. 28 коп., нараховані з 1 березня 2015 року по 10 лютого 2016 року на відповідні суми боргу.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлений до стягнення розмір трьох процентів річних та інфляційних є арифметично вірним, відповідають вимогам чинного законодавства та не суперечать положенням договору, позовна вимоги про стягнення з відповідача вказаних сум також підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин вказаний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд на підставі вищезазначених приписів статті 49 ГПК України дійшов висновку про покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору в сумі 7 019 грн. 04 коп.

Виходячи з усього зазначеного вище та керуючись статтями 32 - 34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз - РЗВА" (33001, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Біла, будинок 16, ідентифікаційний код: 34704105) на користь Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" (65013, Одеська область, місто Одеса, Миколаївська дорога, будинок 144, ідентифікаційний код: 05758730) 46 394 (сорок шість тисяч триста дев'яносто чотири) грн. 96 коп. пені, 3 813 (три тисячі вісімсот тринадцять) грн. 28 коп. три процента річних, 3 819 (три тисячі вісімсот дев'ятнадцять) грн. 31 коп. інфляційних втрат, 19 637 (дев'ятнадцять тисяч шістсот тридцять сім) грн. 39 коп. штрафу та 7 019 (сім тисяч дев'ятнадцять) грн. 04 коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 323 грн. 45 коп. штрафу.

4. Провадження по справі в частині стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз - РЗВА" на користь Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одеський" основної суми боргу в розмірі 393 947 грн. 86 коп. - припинити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено "13" травня 2016 року

Суддя Торчинюк В.Г.