ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2016 р.Справа № 916/4599/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Лисенко В.А., Ярош А.І.,

за участю секретаря судового засідання Кіртоки Л.В.

та представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача (ДП "ІМТП"): ОСОБА_2 за довіреністю, ОСОБА_3 за довіреністю,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт"

на рішення господарського суду Одеської області від 03.02.2016р.

у справі №916/4599/15

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України",

до відповідача: Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт",

про стягнення 563.377,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі Адміністрація) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" (далі Порт) про стягнення заборгованості за договором №48-О на відшкодування витрат з використання технологічних електричних мереж від 30.01.2015р. (№11-П-ІЛФ-15/48-0) у сумі 563.377,53 грн. (а.с. 3-5).

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач посилається на невиконання умов договору №11-П-ІЛФ-15/48-0 на відшкодування витрат з використання технологічних електричних мереж від 30.01.2015р., а саме п.3.4 щодо своєчасної та повної оплати послуг за вказаним Договором.

Відповідач не визнає позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.57-59). Порт вважає, що сума у розмірі 563.377,53 грн. за ремонт кабельних ліній Іллічівської філії ТП 4017-кк№213, що вказані у рахунку, не є предметом вказаного договору та суперечить умовам п.1.1 цього договору.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.02.2016р., (суддя Желєзна С.П.) позов Адміністрації задоволено, стягнуто з Порту заборгованість в сумі 563.377,53 грн., судовий збір в сумі 8.450,66 грн. (а.с. 103-107).

Мотивуючи дане рішення місцевий господарський суд дійшов до висновку, що Порт є користувачем технологічних електричних мереж Адміністрації, до яких також відноситься кабельна лінія Іллічівської філії ТП 4017-кк№213, та встановив факт існування заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 563.377,53 грн. за договором №11-П-ІЛФ-15/48-0 на відшкодування витрат з використання технологічних електричних мереж від 30.01.2015р.

Не погоджуючись із винесеним рішенням господарського суду Порт звернувся до суду із апеляційною скаргою (а.с.115-118).

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що рішення місцевого господарського суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та стягнуто з відповідача 563.377,53 грн. за ремонт кабельної лінії Іллічівської філії ТП 4017-кк№213, що, на його думку, не є предметом договору №11-П-ІЛФ-15/48-0 на відшкодування витрат з використання технологічних електричних мереж від 30.01.2015р.

Адміністрація не погоджується із доводами Порту, у звязку з чим надала до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято при повному дослідженні всіх обставин справи та вірним застосуванням норм діючого законодавства, а тому його слід залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а з огляду на положення ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобовязання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України "Про морські порти України" власники та/або користувачі технологічно повязаних обєктів портової інфраструктури зобовязані укладати між собою договори, що визначають взаємні права і обовязки щодо організації та забезпечення безперервності технологічного процесу надання відповідних послуг у морському порту і встановлюють єдиний порядок експлуатації відповідної інфраструктури морського порту.

А згідно ст.1 вказаного Закону адміністрація морських портів України це державне підприємство, що забезпечує утримання та використання обєктів інфраструктури державної форми власності, при цьому під обєктами портової інфраструктури розуміються в т.ч. засоби електропостачання, інші засоби, обладнання, інженерні комунікації, розташовані в межах території та акваторії морського порту.

Як встановлено матеріалами справи, 30.01.2015р. між Адміністрацією та Портом укладено договір №11-П-ІЛФ-15/48-0 на відшкодування витрат з використання технологічних електричних мереж від 30.01.2015р. (далі Договір) з додатком №1 (технічне завдання), відповідно до умов якого Адміністрація зобовязалась забезпечити Порту можливість використання технологічних електричних мереж, а Порт зобовязався відшкодувати фактичні витрати Адміністрації з утримання технологічних електричних мереж (а.с.10-21).

Сторонами 23.06.2015р. укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою п.10.1 викладено в іншій редакції, згідно якої договір № 11-П-ІЛФ-15/48-0 від 30.01.2015р. набуває чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками, при цьому сторони домовились, що даний договір регламентує взаємовідносини між сторонами з 01.01.2015р. у відповідності до положень ст.631 ЦК України і діє до 31.12.2015р. (а.с.83).

Даний договір та додаткова угода підписані обома сторонами без зауважень та скріплені печатками підприємств.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст. 202, 205 ЦК України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (Виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (Замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити Виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а ст. 180 ГК України встановлено, що суттєвою умовою господарського договору є кількість продукції (товарів або послуг).

Так, відповідно до п. 3.2 Договору протягом 15-ти робочих днів після закінчення розрахункового періоду, Адміністрація складає рахунок та акт на суму відшкодування витрат з утримання технологічних електричних мереж. До акта додається розрахунок суми відшкодування. Розрахунок має містити перелік витрат, складений на підставі прийнятих до обліку первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, розрахунок долі Порту від суми обсягів використання технологічних електричних мереж (у процентному співвідношенні із загальним обсягом використання технологічних електричних мереж) Адміністрації, яка підлягає відшкодуванню Портом та розрахунок суми. На вимогу Порту, а також правоохоронних органів та відповідних контролюючих органів у межах їх повноважень, для підтвердження суми, що підлягає відшкодуванню, Адміністрація на підставі п. 6 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні протягом 5-ти робочих днів надає засвідчені копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, що складаються та зберігаються на машинних носіях інформації.

У відповідності до умов Договору у вересні 2015 року позивачем було виставлено відповідачу рахунок №Пр/15663 від 30.09.2015р. та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Пр/15663 від 30.09.2015р. із додатком на суму 1.221.844,62 грн. (а.с.24-26).

В підтвердження виконання поточного ремонту кабельних ліній в Іллічівському МП (ТП 4017-кк№213) позивачем до позовної заяви надано договір на виконання робіт №110-В-15 від 30.06.2015р., укладений між Адміністрацією та ТОВ "Електросервіс-Південь" як підрядником на виконання робіт за технічним завданням з поточного ремонту кабельних ліній в Іллічівському МП (ТП 4017-кк№213), (а.с.15-23).

Проте, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, відповідачем погашено заборгованість було лише частково в сумі 902.836,01 грн., що підтверджується копією банківської виписки по рахунку Адміністрації від 20.10.2015р. (а.с.27-28).

Разом з тим, Порт листом №484/09.3-20-3482(1) від 12.10.2015р., посилаючись на п.3.7 ДБН А.2.2.-3:2014 та лист Держжитлокомуннгоспа України від 26.01.2005р. №4/3-102, відмовився оплачувати рахунок в частині сплати за заміну кабельних ліній на суму 563.377,53 грн., вважаючи дані роботи капітальним ремонтом або модернізацією, що не відноситься на поточний ремонт мереж (а.с.31).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, Замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначається вище, за Договором Адміністрація зобовязалась забезпечити Порту можливість використання технологічних електричних мереж, а Порт зобовязався відшкодувати фактичні витрати Адміністрації з утримання технологічних електричних мереж.

А відповідно до п. 1.3 Договору під фактичним витратами Порту розуміються витрати визначені згідно порядку, передбаченому Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", здійсненні Портом протягом розрахункового періоду.

Разом з тим, п.п. 5, 6, 15.4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. N318, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. До складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Відтак, витратами, які за Договором Порт має відшкодовувати Адміністрації, є експлуатація та ремонт основних засобів незалежно від виду такого ремонту.

Що ж до заперечення відповідача про те, що кабельна лінія Іллічівської філії ТП4017-кк№213 не є предметом договору №11-П-ІЛФ-15/48-0 на відшкодування витрат з використання технологічних електричних мереж від 30.01.2015р., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Предметом Договору є забезпечення Адміністрацією можливості для Порту використовувати технологічні електричні мережі, а Порт, в свою чергу, зобовязується відшкодувати фактичні витрати з утримання технологічних електричних мереж.

Відповідно до Правил охорони електричних мереж, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997р. №209, електричними мережами, які підлягають охороні згідно з Правилами, вважаються трансформаторні підстанції, розподільні пункти і пристрої, струмопроводи, повітряні лінії електропередачі, підземні і підводні кабельні лінії електропередачі та споруди, які до них належать.

До того ж, сторонами 22.11.2013р. укладений договір на надання послуг щодо підключення до електричних мереж №167-П-ІЛФ/13, згідно акту розподілення електроенергії по підрозділам ІФ ДП „АМПУ та ДП „ІМТП в вересні 2015 року та розподілу електричної енергії по підрозділам Порту в вересні 2015 року, підписаний сторонами акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № Пр/15664 від 30.09.2015р. у вигляді підключення до електричних мереж (а.с.84-88).

Відповідно до додатку №1 даного Договору, обсяг наданих послуг з підключення визначається за наданим сторонами актом щодо підключення до технологічних мереж. При цьому, якщо Порт не надає такого акту, обсяг підключення до електричних мереж визначається Позивачем за середньодобовим обсягом підключення за попередній місяць (а.с.88).

З огляду на викладене місцевий господарський суд правомірно визнав доведеним факт використання відповідачем електричних мереж позивача.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи місцевим господарським судом були встановлені всі фактичні обставини справи на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана правомірна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 03.02.2016р. по справі №916/4599/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Суддя А.І. Ярош