ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

26.04.2016р. Справа № 1/239

Господарський суд Донецької області у складі судді Уханьової О.О., при секретарі судового засідання Конько В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали:

скарги Публічного акціонерного товариства Перший Український міжнародний

банк м. Донецьк

на дії державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції,

по справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства Донгорбанк м. Донецьк в особі

Центрального відділення у м. Маріуполі

до відповідача Приватного підприємства Фагот м. Маріуполь Донецької області

про стягнення 1462954,83грн.

за участю представників сторін:

від скаржника - не явився,

від ВДВС - не явився,

від відповідача - не явився.

суть скарги:

15.03.2016р. через канцелярію господарського суду надійшла скарга ПАТ Перший Український міжнародний банк м. Донецьк на дії державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, в якій просить визнати дії відділу державної виконавчої служби щодо відмови у відкритті виконавчого провадження неправомірними, скасувати постанову від 23.12.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за наказом №1/239 від 24.01.2011р.

Згідно штемпелю органу поштового зв'язку скарга направлена на адресу суду 03.03.2016р.

В підтверження надав копії постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження від 23.12.2015р., 18.02.2015р., наказу господарського суду Донецькой області від 24.01.2011р, заяви про відкриття виконавчого провадження.

Представники скаржника та ВДВС не скористалися своїм законним правом на участь в судовому засіданні, про час і місце якого повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу уповноваженим особам ПАТ Перший Український міжнародний банк та ВДВС.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд,

встановив:

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.01.2011р. позовні вимоги ПАТ „Донгорбанк м. Донецьк в особі Центрального відділення у м. Маріуполі задоволені, стягнуто з ПП Фагот м. Маріуполь на користь ПАТ „Донгорбанк в особі Центрального відділення у м. Маріуполь заборгованість за кредитом у сумі 1000000,00грн., за відсотками у сумі 445887,47грн., пеню у сумі 17067,36грн., судові витрати по сплаті державного мита у сумі 14629,54грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00грн.

24.01.2011р. господарським судом Донецькой області видано відповідний наказ на виконання цього рішення.

З матеріалів скарги вбачається, що ухвалою суду від 16.12.2011р. замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Донгорбанк» на ПАТ «Перший Український міжнародний банк».

Ухвалою господарського суду від 27.11.2013р. виданий дублікат наказу по справі.

ПАТ «ПУМБ» м. Донецьк направив до ВДВС заяву про відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду №1/239 від 24.01.2011р.

23.12.2015р. старшим державним виконавцем Іллічівського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу №1/239 від 24.01.2011р.

Постанова мотивована тим, що стягувачем пред'явлено виконавчий документ за адресою (м. Маріуполь, вул. Сеченова, 62/70), яка вже була перевірена державним виконавцем та встановлено, що підприємства за цією адресою не існує. У звязку з чим, державним виконавцем, з посиланням на п.4 ч.1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу №1/239 від 24.01.2011р.

25.02.2016р. (вх. №114/1078) банк отримав постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу №1/239 від 24.01.2011р., в межах встановленого законом строку для оскарження дій державного виконавця, звернувся до господарського суду із скаргою.

Скаржник не погоджується з позицію виконавчої служби та посилається на відсутність підстав, передбачених законом щодо відмови у відкритті виконавчого провадження.

Згідно ст. 1, 2 Закону України Про виконавче провадження (далі - Закон) та ст. 115 ГПК України виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу". У відповідності до ст. 1 зазначеного Закону завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

На підставі ст. 25 Закону України Про виконавче провадження та з урахуванням приписів наведених норм на державного виконавця покладено обовязок прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання,він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Приписами ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Статтею 21 Закону України «Про виконавче провадження»встановлена підвідомчість виконавчих проваджень відділам примусового виконання рішень.

Разом з тим, законом визначено обов'язок державного виконавця відмовити у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення, з підстав п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

За контекстним змістом ст.20, п.4 ч.1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження подання виконавчого документу до органу державної виконавчої служби, територіальна юрисдикція якого розповсюджується на пункт, в якому розташований боржник є підставою для відкриття виконавчого провадження.

Господарськиим судом зроблений електронний запит за №21788223 від 17.03.2016р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в результаті якого був сформований Спеціальний витяг, який містить відомості щодо ПП «Фагот», відповідно до якого вказана юридична особа знаходиться за адресою, вказаною в наказі №1/239 від 24.01.2011р., а саме: 87524, АДРЕСА_1.

Виходячи із системного аналізу вищезазанчених приписів законодавства, державний виконавець, маючи надані законом повноваження та механізми їх реалізації, при відкритті виконавчого провадження має у сукупності перевірити відповідність виконавчого документа вимогам закону, дотримання строків пред'явлення означеного документа до виконання, а також дотримання місця та підвідомчості виконання рішення, оперуючи при цьому інформацією наданою не тільки стягувачем, а й зазначеною у виконавчому документі, достовірність якої встановлена судом відповідно до вимог закону.

До того ж, посилання державного виконавця у постанові на те, що зазначена адреса боржника вже була перевірена та встановлений факт відсутності підприємства за цією адресою є безпідставним, оскільки державний виконавець повинен перевірити дану інформацію саме в межах виконавчого провадження ВП №49713059, та не може приводити в обгрунтування обставини, встановлені у іншому виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд приходить до висновку, що дії виконавчої служби по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження є неправомірними, оскільки не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, оскільки, правових підстав для відмови у прийнятті виконавчого документа та відкритті виконавчого провадження з примусового його виконання з підстав, наведених в постанові ВП №49713059 від 23.12.2015р., у державного виконавця не було.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України.

Разом з цим, скаржник просить суд визнати неправомірними дії Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ в Донецькій області, скасувати постанову від 23.12.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за наказом господарського суду Донецької області №1/239 виданим 24.01.2011р.

Враховуючи приписи ГПК України, Закону України Про виконавче провадження, пункту 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, у суду відсутні повноваження скасовувати рішення органів Державної виконавчої служби. Натомість, встановивши обґрунтованість доводів заявника, суд може визнати постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною. Як зазначено в інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-08/369 від 29.06.2010 Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України, вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання його недійсним.

Враховуючи попередній висновок суду про незаконність дій відділу виконавчої служби, повязаних з відмовою у відкритті виконавчого провадження із виконання наказу господарського суду Донецької області №1/239 виданим 24.01.2011р., суд визнає недійсною постанову від 23.12.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за наказом господарського суду Донецької області №1/239 виданим 24.01.2011р.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк м. Донецьк на дії державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції щодо відмови у відкритті виконавчого провадження незаконними.

Визнати постанову від 23.12.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за наказом господарського суду Донецької області №1/239 виданим 24.01.2011р. недійсною.

Суддя О.О. Уханьова