ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.04.16р. Справа № 904/1017/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полекс С", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дари Степу", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 383 059,91 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

за участю: ОСОБА_1, наказ № 23/13 від 01.04.2013 року, комерційний директор ТОВ "Полекс С".

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Полекс С" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дари Степу" про стягнення заборгованості у сумі 383 059,91 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що ним у межах укладеного з відповідачем договору № 10/10-14 ТЕО від 13.10.2014 року та відповідно до заявок останнього: № 11 від 13.10.2014 року, № 12 від 11.11.2014 року, № 17 від 18.11.2014 року були надані транспортно-експедиційні послуги з доставки вантажу залізничним транспортом на загальну суму 660 923,91 грн., з яких: 14 687,00 грн. - відповідно до акту № 1 від 31.10.2014 року; 208 435,72 грн. - відповідно до акту № 2 від 30.11.2014 року; 437 801,50 грн. - відповідно до акту № 3 від 31.12.2014 року.

За надані послуги відповідач розрахувався частково у сумі 277 864,90 грн., у зв'язку з чим заборгував відповідачеві 383 059,91 грн. (а.с. 3-4 том 1).

Під час розгляду справи представник позивача уточнив розрахунок заборгованості відповідача.

При цьому позивач зазначив загальну вартість його послуг за грудень 2014 рік у сумі 421 881,44 грн., а саме: 23 454,50 грн. - вартість тарифу за дані послуги у грудні 2014 року; 14962,32 грн. - вартість послуг; 354 893,64 грн. - плата за користування вагонами (простій вагонів), а також 6% його винагороди, що у сукупності і складає 421 881,44 грн.

Враховуючи переплату з боку відповідача станом на 01.12.2014 року на суму 62 321,06 грн., загальна сума його заборгованості станом на 01.01.2015 року була визначена позивачем у сумі 359 560,38 грн. (421 881,44 - 62 321,06 = 359 560,38) без зменшення розміру позовних вимог (а.с. 47 том 1).

У судових засіданнях позивач наполягав на задоволенні позову та пояснив, що з метою виконання своїх зобов'язань експедитора залучав, у свою чергу, іншого експедитора - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс".

У письмовому відзиві на позов відповідач не визнає надання йому послуг за актами № 2 від 30.11.2014 року на суму 208 435,72 грн. та № 3 від 31.12.2014 року на суму 437 801,50 грн. Заявляє про те, що йому також не надано жодних документів на підтвердження послуг, зазначених у цих актах.

Факт оплати зі свого боку 277 864,91 грн. у межах укладеного з позивачем договору підтверджує, посилаючись при цьому на наступні платіжні документи: № 3 від 16.10.2014 року на суму 27864,00 грн., № 5 від 13.11.2014 року на суму 150 000,00 грн., № 10 від 17.11.2014 року на суму 100 000,00 грн. (а.с. 52 том 1).

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позов.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду від 22.02.2016 року з призначенням її до розгляду на 16.03.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 05.04.2016 року, 13.04.2016 року, 19.04.2016 року, 25.04.2016 року у межах продовженого за клопотанням представника позивача строку розгляду спору до 04.05.2016 року включно за ухвалою господарського суду від 19.04.2016 року.

У судове засідання 25.04.2016 року повноважні представники сторін не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 19.04.2016 року (а.с. 87 том 1).

За частинами першою, другою статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Згідно з укладеним між сторонами договором на транспортно-експедиційне обслуговування № 10/10-14 ТЕО від 13.10.2014 року (далі - Договір) Товариство з обмеженою відповідальністю "Дари Степу" (далі - Клієнт) доручило Товариству з обмеженою відповідальністю "Полекс С" (далі - Експедитор) від свого імені та за рахунок клієнта виконати здійснення транспортно-експедиційного обслуговування внутрішніх, експортно-імпортних та транзитних вантажів клієнта залізничним, а також іншими видами транспорту (автомобільним, морським, авіа) по території України, країн СНД та інших держав (далі - послуги) /пункт 1.1. договору/.

Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 договору на підставі заявки на перевезення вантажу, направленого клієнтом факсимільним засобом зв'язку або електронною поштою експедитор має узгодити з клієнтом маршрут, умови перевезення вантажу та розмір плати за виконання доручення. Підпис експедитора на заявці підтверджує прийняття заявки експедитором.

Експедитор зобов'язаний за договором погоджувати з клієнтом усі додаткові витрати (збори, платежі, оплату послуг третіх осіб), необхідність здійсненнях яких виникла в процесі виконання даного договору, а клієнт - узгодити умови перевезення та суму, належну до сплати експедитору, що підтверджується підписом клієнта на заявці (пп. 2.1.7 п. 2.1, пп. 2.2.2 п. 2.2 договору).

Вартість доручення клієнта погоджується сторонами в заявці та у протоколі погодження договірної ціни. В суму доручення включаються витрати на виконання доручення клієнта, а також плата експедитору з урахуванням ПДВ. За фактом виконання доручення сторони підписують акт виконаних робіт (пункт 3.3 договору).

У наданих позивачем суду заявках № 11 від 13.10.2014 року, № 12 від 11.11.2014 року, № 17 від 18.11.2014 року щодо надання послуг вартість доручення не визначена (а.с. 14 - 16 том 1). Не встановлена вона також і в укладеному 13.10.2014 року між сторонами протоколі узгодження вартості послуг. Зокрема, сума витрат на виконання доручення не передбачена, а вказані у цьому протоколі 6% від вартості плати за перевезення вантажів, зборів за додаткові операції, плати за користування вагонами і інших витрат, пов'язаних із заявленими перевезеннями вантажів Клієнта, є лише розміром винагороди експедитора.

Серед наданих позивачем актів наданих послуг лише один акт № 1 від 31.10.2014 року на суму 14 687,02 грн. підписаний та скріплений печатками сторін (а.с. 20 том 1). Інші акти: № 2 від 30.11.2014 року на суму 208 435,39 грн., з яких 18 948,67 грн. - винагорода експедитора та № 3 від 31.12.2014 року на суму 437 801,50 грн., з яких 39 800,14 грн. - винагорода експедитора оформлені тільки в односторонньому порядку з боку позивача (а.с. 22, 24 том 1).

Витрати експедитора при цьому доказами не підтверджені.

Згідно з частинами десятою, тринадцятою статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Приймаючи до уваги викладене, ухвалами господарського суду від 22.02.2016 року, 16.03.2016 року, 05.04.2016 року 19.04.2015 року позивача було зобов'язано надати суду докази на підтвердження фактичного виконання заявок на перевезення (договори, заявки, залізничні накладні, акти, рахунки-фактури тощо), у тому числі й щодо обґрунтування ціни послуг за актами, обґрунтований розрахунок заборгованості з документальним обґрунтуванням.

Позивач витребуваних судом документів не надав. Про наявність таких доказів стверджував під час усього розгляду справи.

Зазначені обставини є підставою для залишення позову без розгляду.

Так, відповідно до пункту 5 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Згідно з пунктом 4.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 Господарського процесуального кодексу України) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливе лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в судове засідання господарського суду без поважних причин.

За змістом частини четвертої пункту 3.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріали справи свідчать про невиконання позивачем вимог суду щодо надання доказів без поважних причин, без яких вирішення спору неможливе.

Отже, позовна заява підлягає залишенню без розгляду у зв'язку з неподанням позивачем без поважних причин витребуваних судом документів, необхідних для вирішення спору.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 4, 32-33, 43, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Залишити позов без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття 25.04.2015 року та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня, наступного за днем її прийняття.

Суддя ОСОБА_2