ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" квітня 2016 р.Справа № 916/1248/15-г

Колегія суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Шаратова Ю.А., суддів Бездолі Д.О. та Волкова Р.В. розглянувши справу за позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Порто-Франко в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ "ПОРТО-ФРАНКО" ОСОБА_1 (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 10, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Нотлексінвест" (65045, м. Одеса, вул. Жуковського, 33, офіс 501, )

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дочірнє підприємство "Маккенлі" (65012, м. Одеса, вул. Новощепний рядАДРЕСА_1, )

Товариство з обмеженою відповідальністю Блек Сі Партнерс (65007, м. Одеса, вул. Новощепний ряд, 2, )

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та визначення способу виконання рішення

Представники:

Від позивача не зявився;

Від відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 16.12.2015);

Від третьої особи ДП "Маккенлі" не зявився;

Від третьої особи ТОВ Блек Сі Партнерс не зявився.

Суть спору:

ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО (далі - Позивач) в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ „ПОРТО-ФРАНКО ОСОБА_1 звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Нотлексінвест (далі Відповідач) про: - застосування наслідків недійсності нікчемного правочину договору реєстровий номер 504 про розірвання (відмову) від Іпотечного договору від 14.03.2014, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 28.04.2012 за реєстровим № 1023 повернувши сторін у первісний стан;

- визначення способу виконання рішення суду, встановивши, що зазначене рішення суду є підставою для внесення до Держаного реєстру речових прав та нерухоме майно про обтяження у виді заборони на наступний обєкт: майнові права, які випливають з Договору купівлі-продажу майнових прав № 2/М від 03.04.2012, укладеного між дочірнім підприємством «Маккенлі» та Іпотекодавцем згідно якого Іпотекодавець за рахунок своїх коштів фінансує, а дочірнє підприємство «Маккенлі» здійснює будівництво житлового приміщення (квартири) під будівельним № 2 на мансардному поверсі, орієнтувальною загальною площею 47,6 кв.м., у житловому будинку за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, село Фонтанка, вулиця Центральна, будинок № 25, корпус 4.

Ухвалою суду від 26.03.2015 порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 15.04.2015.

Ухвалою суду від 15.04.2015 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дочірнє підприємство „Маккенлі і відкладено розгляд справи на 29.04.2015.

Ухвалою суду від 29.04.2015 відкладено розгляд справи на 13.05.2015.

Ухвалою суду від 13.05.2015 відкладено розгляд справи на 20.05.2015.

Ухвалою суду від 20.05.2015 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю „Блек Сі Партнерс.

Ухвалою суду від 20.05.2015 продовжено строк розгляду спору на 15 календарних днів та відкладено розгляд справи на 02.06.2015.

Ухвалою суду від 02.06.2015 справу № 916/1248/15-г призначено до колегіального розгляду.

Ухвалою від 03.06.2015 справу прийнято до провадження колегією суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Погребної К.Ф., суддів Рога Н.В. і ОСОБА_4, та призначено її розгляд на 17.06.2015.

Ухвалою суду від 17.06.2015 відкладено розгляд справи на 20.07.2015.

Судове засідання призначене на 20.07.2015 не відбулося у звязку із знаходженням судді Демешина О.А., який є членом колегії у розгляді справи № 916/1248/15-г у відрядженні з 20.07.2015.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області від 20.07.2015 № 923 для розгляду справи № 916/1248/15-г призначено повторний автоматичний розподіл справи для визначення складу колегії.

За результатами автоматизованого розподілу визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Погребна К.Ф., судді Рога Н.В. та Дяченко Т.Г.

Ухвалою від 23.07.2015 справу прийнято до провадження колегією суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Погребної К.Ф., суддів Рога Н.В. і ОСОБА_5, та призначено її розгляд на 13.08.2015.

Ухвалою суду від 13.08.2015 відкладено розгляд справи на 02.09.2015.

Судове засідання призначене на 02.09.2015 не відбулося у звязку із закінченням повноважень судді Погребної К.Ф., яка є головуючим суддею у розгляді справи № 916/1248/15-г.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області від 26.08.2015 № 1248 для розгляду справи № 916/1248/15-г призначено повторний автоматичний розподіл справи для визначення складу колегії.

За результатами автоматизованого розподілу визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Шаратов Ю.А., судді Панченко О.Л. та Волков Р.В.

Ухвалою від 31.08.2015 справу прийнято до провадження колегією суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Шаратова Ю.А., суддів Панченко О.Л. і ОСОБА_6, та призначено її розгляд на 23.09.2015.

Ухвалою суду від 23.09.2015 відкладено розгляд справи на 19.10.2015.

Ухвалою суду від 19.10.2015 продовжено строк розгляду спору на 15 календарних днів та відкладено розгляд справи на 02.11.2015.

Ухвалою суду від 02.11.2015 зупинено провадження у справі № 916/1248/15-г до вирішення Київським апеляційним господарським судом справи № 910/27914/14.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області від 22.03.2016 № 407 для розгляду справи № 916/1248/15-г у звязку з прийняттям 04.02.2016 Верховною ОСОБА_6 України постанови № 996-VIII про звільнення члена колегії судді Панченко О.Л., призначено повторний автоматичний розподіл справи для визначення нового складу колегії.

За результатами автоматизованого розподілу визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Шаратов Ю.А., судді Бездоля Д.О. та Волков Р.В.

Ухвалою від 23.03.2016 справу прийнято до провадження колегією суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Шаратова Ю.А., суддів Бездолі Д.О. і ОСОБА_6, поновлено провадження у справі та призначено її розгляд на 19.04.2016.

Позивач не забезпечив явку свого повноважного представника до судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином /т. ІІ а.с. 147/.

Позовні вимоги з посиланням на частину другу статті 215 Цивільного кодексу України, пункт 1 частини третьої статті 38, пункт 1 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обґрунтовані тим, що за Договором від 14.03.2014 реєстровий номер 504 про розірвання (відмову) від Іпотечного договору від 28.04.2012 реєстровий номер 1023, банк відмовився від власних майнових вимог, а відтак, на думку Позивача, є нікчемним правочином, тобто таким недійсність якого встановлена законом.

Позовна вимога про визначення способу виконання рішення суду, із посиланням на пункт 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 № 1878-VI, обґрунтована неможливістю повернення записів до Єдиного реєстру обтяжень речових прав на нерухоме майно і Єдиного реєстру іпотек у звязку з закриттям доступом до цих реєстрів, та здійсненням такої реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Заперечуючи проти доводів Відповідача, Позивач у поясненнях від 29.05.2015 (вхід. від 02.06.2015 № 14002/15), із на рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі № 1-7/99, зазначає, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). А відтак, на думку Позивача, є правомірним застосування до правовідносин сторін положень частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI, в редакції Закону України від 04.07.2014 № 1586-VII.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні повністю. У Відзиві від 28.04.2015 (вхід. від 29.04.2015 № 11156/15) Відповідач, із посиланням на статті 6, 15, 16, частину першу статті 203, частину першу статті 215, статтю 627 Цивільного кодексу України, статтю 20, частину першу статті 207 Господарського кодексу України, зазначає, що Договір від 14.03.2014 реєстровий номер 504 про розірвання (відмову) від Іпотечного договору від 28.04.2012 реєстровий номер 1023, не суперечить вимогам закону і не порушує прав та/або охоронюваних законом інтересів Позивача.

Також Відповідач, вказує на те, що Договір від 14.03.2014 реєстровий номер 504 про розірвання (відмову) від Іпотечного договору від 28.04.2012 реєстровий номер 1023, укладався між позивачем та відповідачем за взаємної згоди та за відсутності законодавчих заборон на укладення таких угод, у відповідності до принципу свободи договору.

Позиція Відповідача також полягає у тому, що до Договору від 14.03.2014 реєстровий номер 504 про розірвання (відмову) від Іпотечного договору від 28.04.2012 реєстровий номер 1023, не можуть бути застосовані положення частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI, в редакції Закону України від 04.07.2014 № 1586-VII, оскільки вони набрали чинності після вчинення спірного правочину, та їх застосування призведе до надання зворотної сили нормам, які не помякшують відповідальність особи, тобто буде суперечити вимогам Конституції України та загальним засадам цивільного законодавства.

У письмових поясненнях (вхід. від 21.07.2015 № 18598/15) Відповідач також зазначає, про відсутність доказів виконання Позивачем положень пунктів 1.12, 1.20 глави 1 Розділу ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, щодо здійснення перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення їх нікчемності, а також направлення письмового повідомлення про нікчемність правочину контрагенту за таким правочином із посиланням на відповідну норму закону, у якій зазначені підстави нікчемності.

Окрім того, Відповідач зазначає, що у Відповідача відсутнє право вимоги за кредитним договором від 20.12.2011 № 573/1-11 та за договорами укладеними в забезпечення виконання зобовязань. При цьому, Відповідач вказує на те, що за Договором факторингу від 16.08.2014 № 1 ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО було відчужено Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОП-Фінанс» право вимоги за кредитним договором від 20.12.2011 № 573/1-11. В подальшому право вказаної вимоги перейшло від ТОВ «ТОП-Фінанс» до ТОВ Блек Сі Партнерс за Договором про відступлення права вимоги від 26.08.2014.

Третя особа Дочірнє підприємство «Маккенлі» не забезпечило явку свого повноважного представника до судового засідання, про причини неявки суд не повідомило. На адресу суду надійшов конверт разом з ухвалою від 23.03.2016 з відміткою пошти „за закінченням терміну зберігання (т. ІІ а.с. 148-149, 150, 151). У письмових поясненнях від 29.04.2015 № 15 (вхід. від 29.04.2015 № 11155/15) ДП «Маккенлі» зазначає про безпідставність позовних вимог. При цьому, вказує на неможливість застосування до Договору від 14.03.2014 реєстровий номер 504 про розірвання (відмову) від Іпотечного договору від 28.04.2012 реєстровий номер 1023, положень частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI, в редакції Закону України від 04.07.2014 № 1586-VII, оскільки вони набрали чинності 11.07.2014, тобто після вчинення спірного правочину, та їх застосування призведе до порушення положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів.

Третя особа ТОВ Блек Сі Партнерс не забезпечило явку свого повноважного представника до судового засідання, про причини неявки суд не повідомило, про місце, дату та час розгляду справи повідомлено належним чином /т. ІІ а.с. 156/. У поясненнях від 29.05.2015 (вхід. від 02.06.2015 № 14003/15) ТОВ Блек Сі Партнерс просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому, ТОВ Блек Сі Партнерс вказує на те, що саме йому належить право вимоги за кредитним договором від 20.12.2011 № 573/1-11, оскільки за Договором факторингу від 16.08.2014 № 1 ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО це право було відчужено Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОП-Фінанс», а в подальшому перейшло до нього від ТОВ «ТОП-Фінанс» за Договором про відступлення права вимоги від 26.08.2014. А відтак, на думку третьої особи, позовні вимоги є безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

20.12.2011 між Позивачем та Відповідачем укладено Кредитний договір (відзивна реверсивна кредитна лінія) № 573/1-11 (далі Кредитний договір від 20.12.2011) /т. І а.с. 17-19/.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1, Кредитного договору від 20.12.2011 банк (Позивач) надає позичальнику (Відповідачу) кредит у вигляді відзивної реверсивної кредитної лінії з лімітом в сумі 8 285 000,00 грн. на строк з 20.12.2011 по 19.12.2012 зі сплатою 20 % річних для здійснення поточної діяльності. Позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії відповідно до умов договору та тарифів банку, а також виконати усі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. Банк надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення і плати за користування.

До Кредитного договору від 20.12.2011 сторонами укладались Додаткові угоди від 23.04.2012 № 1, від 13.07.2012 № 2, від 19.07.2012 № 3, від 24.07.2012 № 4, від 19.12.2012 № 5, від 17.05.2013 № 6, від 10.06.2013 № 7, від 01.07.2013 № 8, від 18.11.2013 № 9, від 30.12.2013 № 10, від 18.03.2014 № 11, від 18.06.2014 № 12, від 17.07.2014 № 13, якими внесено зміни до умов щодо розміру ліміту кредитної лінії, строку дії договору та порядку сплати процентів /т. І а.с. 20 32/.

Суд не приймає довід Відповідача та третьої особи ТОВ „Блек сі Партнерс про відсутність права вимоги Позивача про стягнення заборгованості за Кредитним договором (відзивної реверсивної кредитної лінії) від 20.12.2011 № 573/1-11 з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16.08.2014 між АБ „Порто-Франко та ТОВ „Фінансова компанія „ТОП Фінанс укладений договір факторингу, відповідно до якого клієнт (АБ „Порто-Франко) зобовязався передати у власність фактору (ТОВ „Фінансова компанія „ТОП Фінанс), а фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта на умовах визначених договором. Згідно п. 9 Додатку № 1 до Договору факторингу № 1 від 16.08.2014 АБ „Порто-Франко відступив ТОВ „Фінансова компанія „ТОП Фінанс, право вимоги по кредитному договору від 20.12.2011 № 573/1-11 укладеному між АБ „Порто-Франко та ТОВ „Нотлексінвест /т. І а.с. 153-164/.

26.08.2014 між ТОВ „Фінансова компанія „ТОП Фінанс та ТОВ „Блек сі Партнерс був укладений договір про відступлення права вимоги. За умовами цього договору ТОВ „Блек сі Партнерс одержує право (замість ТОВ „Фінансова компанія „ТОП Фінанс) вимагати від боржників, зазначених в основному договорі (Договір факторингу № 1 від 16.08.2014) належного виконання зобовязань за первинними договорами (в частині стягнення заборгованості, яка виникла станом на 16.08.2014) та договорами забезпечення, набуває (замість ТОВ „Фінансова компанія „ТОП Фінанс) усі права та обовязки за основним договором (в частині стягнення заборгованості, яка виникла станом на 16.08.2014) та договорами забезпечення.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.07.2015, зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2016, у справі № 910/27914/14 визнано недійсним Договір факторингу від 16.08.2014 № 1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „ТОП Фінанс та Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком „Порто-Франко /т. ІІІ а.с. 1-24/.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 у справі № 910/27914/14, визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги, укладений 26.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „ТОП Фінанс та Товариством з обмеженою відповідальністю „Блек сі Партнерс /т. ІІ а.с. 181-196/.

А відтак, з огляду на визнання недійсними в судовому порядку Договору факторингу від 16.08.2014 № 1 та Договору про відступлення права вимоги від 26.08.2014, право вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором (відзивної реверсивної кредитної лінії) від 20.12.2011 № 573/1-11 належить саме Позивачу.

Судом встановлено, що 28.04.2012 між ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО і ТОВ „Нотлексінвест укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 1023.

Відповідно до підпункту 1.1.1 пункту 1.1 Іпотечного договору від 28.04.2012 № 1023 цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя (Позивача) за Кредитним договором (відзивна реверсивна кредитна лінія) від 20.12.2011 № 573/1-11 та Додатковою угодою № 1 до нього від 23.04.2012, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем (Відповідачем), а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення іпотекодержателю грошових коштів в сумі, передбаченій Кредитним договором /т. І а.с. 14-16/.

Пунктом 1.2 Іпотечного договору від 28.04.2012 № 1023 передбачено, що предмет іпотеки за цим договором складається з всіх майнових прав іпотекодавця, які існують на момент укладення цього договору. Майнові права, що зазначені цьому договорі, це ті майнові права, які випливають з Договору купівлі-продажу майнових прав № 2/М від 03.04.2012, укладеного між Дочірнім підприємством «Маккенлі» та іпотекодавцем згідно якого іпотекодавець за рахунок своїх коштів фінансує, а ДП «Маккенлі» здійснює будівництво нежитлового приміщення під будівельним № 2 на мансардному поверсі, орієнтувальною загальною площею 47,6 кв.м., у житловому будинку за адресою: 67571, Одеська область, Комінтернівський район, село Фонтанка, вулиця Центральна, будинок під № 25, корпус 4 та стане власністю іпотекодавця після відбудування будинку, а саме: з моменту одержання іпотекодавцем свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення та його державної реєстрації в КП «БТІ та РОН» Комінтернівського району Одеської області.

Згідно із підпунктом 1.3.1 пункту 1.3, пункту 1.4 Іпотечного договору від 28.04.2012 № 1023 зміст та розмір забезпеченого іпотекою зобовязання: відповідно до Кредитного договору іпотекодержатель надає боржнику (Відповідачу) кредит на здійснення поточної діяльності у вигляді відзивної реверсивної кредитної лінії з лімітом у промірі 14 000 000,00 грн. строком з двадцятого грудня дві тисячі одинадцятого року по девятнадцяте грудня дві тисячі дванадцятого року зі сплатою за користування кредиту 20,0 % річних. Іпотекою за договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо: - повернення боржником (іпотекодавцем) іпотекодержателю суми кредиту відповідно до Кредитного договору; - сплати боржником (іпотекодавцем) іпотекодержателю відсотків за користування кредитом відповідно до Кредитного договору; - сплати боржником (іпотекодавцем) іпотекодержателю пені та штрафів, передбачених Кредитним договором; - відшкодування витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, якщо предмет іпотеки буде прийнятий на утримання іпотекодержателем; - витрат, повязаних з предявленням вимоги по виконанню зобовязань, передбачених Кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки; - санкцій, передбачених цим договором; - витрат по реєстрації предмету іпотеки і заборони відповідно до цього договору; витрат по внесенню змін в запис у Державному реєстрі іпотек; - витрат по виключенню запису про реєстрацію предмету іпотеки з Державного реєстру іпотек, а також витрат по нотаріальному посвідченню цього договору та всіх додаткових угод до нього, якщо такі витрати здійснені іпотекодержателем.

Частиною другою статті 214 Цивільного кодексу України передбачено, що особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані.

14.03.2014 між ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО і ТОВ „Нотлексінвест укладено Договір про розірвання (відмову) від іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 28.04.2012, за реєстровим № 1023. Вказаний договір про розірвання (відмову) від іпотечного договору посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 14.03.2014 зареєстровано в реєстрі за № 504.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Договору від 14.03.2014 реєстровий номер 504, сторони дійшли згоди розірвати (відмовитись) від Іпотечного договору, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 28.04.2012, за реєстром № 1023 (Іпотечний договір). Сторони домовились про те, що відмовляючись (розриваючи) Іпотечний договір, вони свідчать про відсутність будь-яких претензій один до одного з питань, повязаних з виконанням своїх обовязків за Іпотечним договором. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання його сторонами та нотаріального посвідчення. Укладання та посвідчення цього договору є підставою реєстрації припинення запису про іпотеку та заборону на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо предмету іпотеки зазначеного Іпотечного договору /т. І а.с. 13/.

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надано офіційне тлумачення положень частини першої статті 58 Конституції України, згідно із яким вказані положення про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

При цьому, Конституційний Суд України виходив з того, що в Конституції України стаття 58 міститься у розділі II "Права, свободи та обов'язки людини і громадянина", в якому закріплені конституційні права, свободи і обов'язки насамперед людини і громадянина та їх гарантії. Про це свідчить як назва цього розділу, так і системний аналіз змісту його статей та частини другої статті 3 Конституції України. Положення окремих статей Конституції України, в яких насамперед визначається правовий статус церкви і релігійних організацій в Україні (стаття 35), політичних партій та громадських організацій (статті 36, 37), гарантують їх діяльність через реалізацію прав та свобод людини і громадянина, а саме - права на свободу віросповідання і світогляду, права на свободу об'єднання у політичні партії та громадські організації. Тому Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Проте, у цьому рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі № 1-7/99 Конституційний Суд України окремо вказав на те, що його висновок не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом'якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Частиною другою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Отже, нікчемним є правочин недійсність якого встановлена законом, якій регулював відносини сторін на момент його вчинення.

Пунктом 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI, в редакції Закону України від 04.07.2014 № 1586-VII, який набрав чинності 11.07.2014, на який в обґрунтування своїх вимог посилається Позивач, встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог. Тобто, вказаною нормою Закону встановлено таку ознаку недійсності правочину неплатоспроможного банку як відмова від власних майнових вимог.

Проте, на дату укладення Договору від 14.03.2014 реєстровий номер 504 про розірвання (відмову) від Іпотечного договору від 28.04.2012 реєстровий номер 1023, стаття 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містила положення, яке вказувало на нікчемність такого договору, тому дана норма не може бути застосована для визнання нікчемним спірного договору.

Отже, на час укладання Договору від 14.03.2014 реєстровий номер 504 про розірвання (відмову) від Іпотечного договору від 28.04.2012 реєстровий номер 1023, діяла інша редакція статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка не передбачала визнання такого договору нікчемним в силу вимог закону, як це передбачено цією статтею в редакції закону на яку посилається Позивач, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину. Аналогічну позицію висловлено у постанові Вищого господарського суду України від 09.02.2016 у справі № 916/1242/15-г.

З огляду на відмову у задоволенні позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, не підлягає задоволенню й похідна від неї вимога про визначення способу виконання рішення суду. Окрім того, вказана вимога не підлягає задоволенню ще й з підстав того, що спосіб та/або порядок виконання рішення визначаються державним виконавцем на підставі Закону України "Про виконавче провадження" та виходячи зі змісту резолютивної частини рішення господарського суду.

У випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору, якщо позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується (пункт 4.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7).

Повне рішення, у звязку із перебуванням судді Шаратова Ю.А. на лікарняному, складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 29 квітня 2016 р.

Керуючись частинами першою, другою, третьою статті 5, частиною другою статті 214, частиною другою статті 215 Цивільного кодексу України, Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі № 1-7/99, пунктом 4.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7, статтями 32, 33, 34, 36, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Головуючий Ю.А. Шаратов

Суддя Д.О. Бездоля

Суддя Р.В. Волков