ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.04.2016 Справа № 905/44/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.

при секретарі судового засідання Сапожніковій Ю.Б.

у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод», м. Маріуполь

до відповідача 1: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ

до відповідача 2: Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк

про стягнення недостачі вантажу в розмірі 20 206,49грн

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача 1: ОСОБА_1, за довіреністю №б/н від 14.03.2016р.

від відповідача 2: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/44/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод», м. Маріуполь до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ до Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк про стягнення недостачі вантажу в розмірі 20 206,49грн

В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилається на те, що у виконання зобов'язань контракту № 13-001768 від 31.05.2013р. укладеного між ПАТ «Єнакіївський металургійний завод», та Metinvest International S.A., позивачем за накладною №52483062 було відправлено вантаж у вагоні №62468145, однак, при контрольному перезважуванні виявилася недостача вантажу на 2700кг. Позивачем була розрахована вартість недостачі вантажу з урахуванням граничних розбіжностей, яка склала 20 206,49грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив.

Представник ПАТ «Українська залізниця», проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з підстав викладених у заперечені (арк. справи 54).

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача 2 на теперішній час є: 83001, Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 68. Аналогічна адреса зазначена позивачем в позовній заяві.

У відповідності до листів Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 08.07.2015р. № 7-14-332 та від 17.11.2015р. № 7-14-557 відділення поштового зв'язку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, у т.ч. м.Донецьк, у зв'язку з чим ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладання розгляду справи були розміщені на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014р. № 01-06/2052/14, про що свідчать відповідні копії витягів з сайту.

Ухвалою суд від 17.02.2016р. було залучено до участі у справі правонаступника а саме, було замінено ДП «Донецька залізниця», його правонаступником, ПАТ «Українська залізниця», з огляду на публічні відомості єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань .

02.03.2016 року через канцелярію суду, від представника ПАТ «Українська залізниця», було подано заперечення в якому було зазначено, що ПАТ «Українська залізниця» є неналежним відповідачем у справі, оскільки, до статутного капіталу товариства не увійшло майно та відповідні зобовязання ДП «Донецька залізниця». Також, представник ПАТ «Українська залізниця», зазначав, що ДП «Донецька залізниця», м. Донецьк не є припиненим.

Ухвалою суду від 02.03.2016р. було залучено до участі у справі в якості іншого відповідача ДП «Донецька залізниця», проте представник ДП «Донецька залізниця», у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд встановив.

На підставі контракту №13-001768 від 31.05.2013р. укладеного між ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» та Metinvest International S.A., 22.06.2015р. за залізничною накладною №52483062, ПАТ «Єнакієвський металургійний завод» (вантажовідправник) зі станції Ясинувата Донецької залізниці на станцію Маріуполь-Порт-Експорт Донецької залізниці, відвантажило на адресу ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ» (вантажоодержувач) у вагоні №62468145 вантаж катанку сталеву, загальною масою 60350кг. Згідно накладної №52483062 вантаж маркований, завантажений у вагони відправником.

За накладною №52483062 вага у вагоні №62468145 складає нетто 60350кг.

Відповідно до п. 133 Статуту залізниць України, вантажоотримувач - ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ» передав право на предявлення претензії та позову вантажовідправнику ПАТ «Єнакієвський металургійний завод», що підтверджується переуступним підписом на накладній №52483062.

Згідно специфікації №360 від 19.05.2015р. до контракту № 13-001768 від 31.05.2013р. вартість однієї тонни катанки сталевої складає 385,00 доларів США. На дату виявлення недостачі 14.07.2015р. згідно офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ, 100 доларів США=2197,3753грн.

При комісійній видачі вантажу на станції Маріуполь-Порт, було здійснене зважування вагону з завантаженим, за результатами якого був складений комерційний акт БН №722893/10 від 14.06.2015р., згідно з яким:

- вагон №62468145 прибув в технічному відношенні справний;

- у комерційному відношенні відвантаження у верхньому ярусі по ширині вагону по 2 бунти у два ряди;

- над 4-5 люками з обох сторін обірвана окантовуюча стрічка, є вільне місце, маркування порушена;

- вага брутто 81250кг., тара с бруса 23600кг, нетто 57650кг., що меньше на 2700кг., від маси зазначеної у накладній №52483062.

Комерційний акт підписано належними особами, а саме: начальником станції, начальником вантажного району та прийомоздавальником.

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором перевезення перевізник зобовязаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст. 307 Господарського кодексу України (далі ГК України), підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч.2 ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України Про залізничний транспорт, залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно з ч.1 ст. 23 вищевказаного Закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Стаття 110 Статуту залізниць України (далі - Статут) передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Проте, доказів, щодо втрати вантажу залізницею, суду не надано.

Згідно з ст. 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно ст. 26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Пунктами 5,6 Пправил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу затверджених наказом Мінтрансу України № 542 від 20.08.2001р. встановлено, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно з ч .1 ст. 31 Статуту, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Пунктом 3.8 Розяснення Президії Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею №04-5/601 від 29.05.2002 зазначено, що відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Згідно з абз. 4 пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000р. встановлено що, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до накладної №52483062 вантаж завантажено у вагони відправником, вантаж маркований двома капроновими стрічками, на станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагонів не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Досліджені у судовому засіданні письмові докази свідчать про те, що нестача виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, про наявність заглиблень у вагонах залізницею зазначено не було, не зазначалось і про порушення маркування, що в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Зауважень з боку залізниці до стану вагону №62468145 та вантажу не було ані на станції відправлення, ані на попутних залізничних станціях від станції відправлення до станції призначення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що нестача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування. Залізниця не довела, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або нестачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Нестача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, відповідно до ч.2 ст.114 Статуту, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Як було встановлено судом, недостача згідно вищезазначеного комерційного акту у вагоні №62468145 складає 2700кг.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначені маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 20 206,49грн.

Суд, перевіривши розрахунок позовних вимог встановив, що розрахунок є арифметично вірним, та підлягає стягненню з ДП «Донецька залізниця», з огляду на таке.

Відповідно до публічних відомостей з єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 21.10.2015р. здійснена державна реєстрація Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (далі Товариство), що утворене відповідно до Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

В інформації про новостворену юридичну особу зазначено, що вона є правонаступником ДП Донецька залізниця, м. Донецьк.

Суд ухвалами зобовязував відділ Державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району Головного територіального управління юстиції у м. Києві, надати відомості, відповідно до яких було внесено запис до єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, при створені ПАТ Українська залізниця про те, що ПАТ Українська залізниця, є правонаступником ДП «Донецька залізниця», в розумінні до ч. 4 ст. 107 ЦК України.

Проте, вимоги ухвал суду відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району Головного територіального управління юстиції у м. Києві, не виконанні.

В свою чергу представник ПАТ Українська залізниця», надав суду передавальний акт від 05.08.2015р. за змістом якого вбачається, що до статутного капіталу товариства не увійшло майно та відповідні зобовязання ДП «Донецька залізниця».

Враховуючи відсутність доказів правонаступництва, відповідно до ч.4 ст. 107 ЦК України, суду дійшов висновку про недоведеність в межах даної справи факту правонаступництва ДП «Донецька залізниця», у ПАТ «Українська залізниця», відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 42, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод», м. Маріуполь, Донецька область, до відповідача 2 Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк, про стягнення суми недостачі в розмірі 20 206,49грн. - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця» (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Єнакіївський металургійний завод» (87504, м. Маріуполь, пр. Ілліча, буд. 54, блок 4, п/р №7201 в ПАТ ПУМБ м. Київ, МФО 334851, ) 20 206,49грн. вартості нестачі вантажу; 1218,00 грн. судового збору.

Повний текст рішення підписаний 04.05.2016р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд, згідно розділу XII ГПК України.

Суддя О.М. Сковородіна