УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16.05.2016Справа № 910/8705/16

Суддя Ярмак О.М., розглянувши

позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Суб'єкта підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1

про дострокове розірвання договору оренди та повернення майна

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди та повернення майна.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд не приймає її до розгляду з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 378,00 грн.

Оскільки позивач заявив у позові дві вимоги немайнового характеру, то повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 756,00 грн. (2 розміри мінімальної заробітної плати).

Проте, всупереч указаним нормам законодавства позивачем не подано до суду жодних доказів на підтвердження сплати судового збору за звернення до суду із зазначеним позовом, а натомість подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, обґрунтоване відсутністю коштів для оплати судового збору, які мали надійти за наслідками затвердження тимчасового кошторису на перший квартал 2016 року.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, зазначені положення закону дають право суду відстрочити сплату судового збору лише за наявності виключних обставин, з урахуванням того, що в майбутньому заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору, чого зі змісту обґрунтувань позивача щодо відстрочення сплати судового збору не вбачається.

Крім того, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, отже, самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Зважаючи на викладене, доводи заявника про те, що кошти на справляння судового збору за подання зазначеного позову державним бюджетом не закладені, що призвело до відсутності коштів для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення його сплати.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судового збору позивачу, а також відхиляє його доводи про те, що передбачений законом обов'язок сплатити судовий збір позбавляє його конституційного права на розгляд справи у суді.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

За таких обставин вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню заявникові без розгляду.

Повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку, після усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву № 30-10/4729 від 27.04.2016 та додані до неї документи повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву без розгляду.

Суддя О.М. Ярмак