ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.04.2016 Справа № 920/344/16
за позовом: Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10018/041 філії Сумське обласне управління АТ Ощадбанк, смт. Краснопілля, Краснопільський район, Сумська область,

до відповідача: Відділу освіти, молоді та спорту Краснопільської районної державної адміністрації, смт. Краснопілля, Краснопільський район, Сумська область,

про стягнення 15202,64 грн.

Суддя Ю.О. Зражевський

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 26.08.2015

від відповідача: ОСОБА_2, довідка №888/02-16 від 18.04.2016

При секретарі судового засідання Г.В. Завалій

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №77-ЗП Про надання послуг по зарахуванню заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, на карткові рахунки від 18.11.2010, яка складає 15 202,64 грн., з яких 14 715,38 грн. заборгованість за безготівкове зарахування коштів на картрахунки, 265,98 грн. інфляційних втрат, 221,28 грн. 3% річних.

У відзиві на позовну заяву №246 від 14.04.2016 відповідач зазначає, що відповідач свої зобовязання за Договором щодо перерахування банку грошових коштів за безготівкове зарахування коштів на картрахунки у розмірі 0,15 % від кожної суми, що перераховується не виконував належним чином, у звязку з тим, що Відділу освіти, молоді та спорту Кранопільської районної державної адміністрації у 2014 році кошти на оплату за безготівкове зарахування на картрахунки були передбачені не в повному обсязі, бюджетна заборгованість за цими зобовязаннями органами казначейства в Краснопільському районі зареєстрована не була.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що п.3.1 Договору передбачено повернення банком організації перерахованих коштів у разі ненадходження від останньої комісійної винагороди, передбаченої у п 2.1.5.

У поясненнях № 261 від 21.04.2016 відповідач вдруге посилається на п.3.1 договору, з огляду на який, передбачено повернення банком організації перерахованих коштів, у разі ненадходження винагороди, передбаченої у п.2.1.5. Будь-якої іншої відповідальності за порушення п.3.1, як зазначає відповідач, Договором не передбачено.

Представник позивача подав у судове засідання пояснення № 18-06/2827/196 від 26.04.2016, в яких заперечення відповідача вважає необґрунтованими, та вказує на те, що між сторонами систематично відбувався факт вчинення останніми конклюдентних дій, спрямованих на виконання умов Договору, а затримка сплати Відділом освіти молоді та спорту банку комісійних винагород за безготівкове зарахування грошових коштів на картрахунки працівників, фактичної є виконанням своїх зобовязань з оплати комісійних з відстрочкою даних платежів.

Представник позивача у судовому засіданні 27.09.2016 підтримував заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні позовних вимог не визнавав та підтримував свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву та поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2010 між позивачем - Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого без балансового відділення № 10018/041 філії Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем Відділом освіти Краснопільської районної державної адміністрації був укладений договір № 77-ЗП Про надання послуг по зарахуванню заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, на карткові рахунки, за умовами якого організація (відповідач) замовляє, а банк (позивач) бере на себе зобовязання здійснювати зарахування на карткові рахунки, завчасно відкриті в банку працівниками організації, на умовах та в строки, визначені цим Договором, заробітної плати працівників організації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 № 521 було змінено тип товариства (банку) з відкритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство.

Розпорядженням голови Краснопільської адміністрації від 24.12.2012 № 505-ОД назву відповідача змінено на Відділ освіти, молоді та спорту Краснопільської районної державної адміністрації.

26.12.2012, у звязку із зміною назви замовника, було укладено Додатковий договір № 1 до Договору.

Позивач у позовній заяві зазначає, що взяті на себе зобовязання щодо здійснення зарахування заробітної плати на карткові рахунки працівників виконував належним чином, про що свідчать виписки по рахунках виконавця, які знаходяться у матеріалах справи.

Відповідно до п.2.1.3. Договору організація зобовязується перераховувати банку плату за виконання протягом року операцій за розрахунками по основній платіжній картці, розраховану відповідно до кількості працівників організації, включених до списку працівників організації, на карткові рахунки яких будуть надходити кошти для зарахування. Перерахування здійснюється одночасно з наданням Банку списку.

Відповідно до п.2.1.5. Договору, організація зобов'язана перераховувати в Банк оплату за безготівкове зарахування коштів на картрахунки в розмірі 0,15 % (нуль цілих п'ятнадцять сотих відсотка) від кожної суми, що перераховується. Оплату проводити одночасно з перерахуванням сум заробітної плати окремим платіжним дорученням або одним платіжним дорученням, виділяючи її окремим рядком.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач свої зобовязання зі сплати комісійної винагороди, передбаченої п.2.1.5 Договору (0,15 % від кожної суми) виконував неналежним чином, у звязку з чим за останнім станом на дату подання позову до суду (30.03.2016) утворилась заборгованість по сплаті комісійної винагороди за безготівкове зарахування коштів на картрахунки у розмірі 14 715,38 грн.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1. ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони Замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а Замовник зобов'язується оплатити Виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У запереченнях на позовну заяву відповідач посилається на те, що у разі невиконання організацією зобовязань, передбачених п.2.1.5 Договору, банк, у відповідності до п.3.1 Договору повинен повернути організації кошти, перераховані останньою кошти для зарахування на картрахунки працівників, а не вимагати від відповідача несплаченої комісійної винагороди.

З матеріалів справи, зокрема, копій меморіальних ордерів вбачається, що відповідач систематично на протязі дії договору перераховував банку кошти на зарахування заробітної плати і лише в подальшому, в строк від двох тижнів до кількох місяців, перераховував комісію за послуги банку, що підтверджується копіями меморіальних ордерів, які знаходяться у матеріалах справи.

Наявність даного факту підтверджує, що між сторонами систематично відбувався факт вчинення останніми конклюдентних дій, спрямованих на виконання умов договору № 77-ЗП від 18.11.2010, а затримка відповідача щодо сплати банку комісійних винагород за безготівкове зарахування грошових коштів на картрахунки працівників, фактично є виконання своїх обовязків щодо виконання п.2.1.5 умов Договору з відстрочкою.

Отже зазначені обставини свідчать про те, позивач своїми діями погодився виконувати свої обовязки по договору щодо перерахування грошових коштів на картрахунки працівників з відстрочкою сплати відповідачем комісійної винагороди, а відповідач, в свою чергу, погоджувався виконувати умови договору, передбачені п.2.1.5 (хоча і з затримкою), тому посилання останнього на п.3.1 Договору у даному випадку є невірним.

Частиною 2 ст. 538 Цивільного кодексу передбачено, що при зустрічному виконанні зобовязання сторони повинні виконувати свої зобовязання одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обовязку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У заперечення на позовну заяву відповідач також посилався на те, що у 2014 році повноваження Відділу освіти, молоді та спорту Краснопільської районної державної адміністрації для отримання бюджетних асигнувань на взяття зобовязань за договором щодо перерахування банку комісійної винагороди були обмежені, кошторисами видатків закладів та установ освіти Краснопільського району кошти на оплату за безготівкове зарахування на картрахунки були передбачені не в повному обсязі.

Отже, враховуючи те, що відповідачу було відомо про відсутність бюджетних асигнувань для виконання зобовязань, передбачених п.2.15 Договору, ще у 2014 році, останній повідомив банк про дану обставину лише 28.01.2016, після його звернення до відповідача з претензією № 18-08-6/4342/873 від 25.12.2015 щодо сплати комісійної винагороди у розмірі 14 715,38 грн., чим норми, передбачені ч.2 ст. 538 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст. 538 Цивільного кодексу України, якщо зустрічне виконання зобовязання здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обовязку, друга сторона повинна виконати свій обовязок.

Беручи до уваги вищезазначену норму Закону, враховуючи те, що банком здійснено зарахування коштів на картрахунки працівників, перерахованих організацією, незважаючи на невиконання останньою свого обов'язку по сплаті комісійної винагороди у розмірі 0,15 % від кожної суми, що перераховується, організація (відповідач) повинна виконати свій обов'язок зі сплати комісійної винагороди.

З огляду на викладене вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 14 715,38 грн. заборгованості по сплаті 0,15 % за безготівкове перерахування грошових коштів на картрахунки є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 221,28 грн. 3 % річних та 265,98 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню, оскільки вони нараховані у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту Краснопільської районної державної адміністрації (вул. Мезенівська, буд. 4, смт. Краснопілля, Сумська область, 42400, код 02147753) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10018/041 філії Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» (вул. Мезенівська,11, смт. Краснопілля, Сумська область, 42400, код 09337356) 14 715,38 грн. заборгованості за безготівкове зарахування коштів на картрахунки, 221,28 грн. 3% річних, 265,98 грн. інфляційних втрат та 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене 29.04.2016.

Суддя ОСОБА_3