ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"11" квітня 2016 р. Справа № 911/525/16

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДІТРЕЙД, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ФУД СТАНДАРТ, м. Бориспіль

про стягнення 91 119,80 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ФУД СТАНДАРТ, м. Бориспіль

до Товариства з обмеженою відповідальністю ДІТРЕЙД, м. Київ

про стягнення 98 943,74 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 предст. за дов. № 37 від 05.04.2016;

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 предст. за дов. № 280316 від 28.03.2016.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю ДІТРЕЙД з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ФУД СТАНДАРТ про стягнення 91 119,80 грн. попередньої оплати за Договором поставки № ФС-23022015 від 23.02.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.02.2016 було порушено провадження у справі № 911/525/16 та призначено розгляд справи на 21.03.2016 року.

21.03.2016 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив, у якому він позов не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначений відзив був прийнятий до розгляду та залучений до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.03.2016 розгляд справи було відкладено на 11.04.2016 та прийнято до сумісного розгляду зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ФУД СТАНДАРТ до Товариства з обмеженою відповідальністю ДІТРЕЙД про стягнення 98 943,74 грн. збитків за Договором поставки №ФС-23022015 від 23.02.2015.

06.04.2016 року через канцелярію суду від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив, у якому він зустрічний позов не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначений відзив був прийнятий до розгляду та залучений до матеріалів справи.

В судовому засіданні 11.04.2016 року представник відповідача за первісним позовом озвучив подане через канцелярію суду клопотання про відкладення, яке обґрунтовано зміною керівників сторін та можливістю, у звязку з цим, позасудового врегулювання спору.

Представник позивача за первісним позовом заперечував проти заявленого клопотання та вказав, що це затягування процесу з боку відповідача, тому наполягав на розгляді даної справи по суті.

Розглянувши дане клопотання, суд прийшов до висновку, що воно безпідставне та не підлягає задоволенню.

11.04.2016 року від позивача за зустрічним позовом надійшли письмові пояснення на відзив відповідача за зустрічним позовом, які були прийняті до розгляду та залучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 11.04.2016 року представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) повністю підтримав первісні позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, що викладені у первісному позові та повністю заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог.

Представник позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом) повністю підтримав зустрічні позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, що викладені у зустрічному позові та повністю заперечив проти задоволення первісних позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 11.04.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

23 лютого 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІТРЕЙД» (Дистрибютор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФУД СТАНДАРТ» (Постачальник) було укладено договір поставки № ФС-23022015 та підписано додатки до даного договору, які є невідємними його частинами, а саме: Додаток № 1 Порядок щодо забезпечення належної якості товару та Додаток № 2 Дистрибуційні умови.

Відповідно до п. 1.1., постачальник зобовязується протягом строку дії цього договору постачати дистрибютору товар, а останній зобовязується його приймати та оплачувати.

Цей договір набуває чинності з дня підписання сторонами та діє до 24 години 00 хвилин тридцять першого січня 2016 року. (п. 10.1. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору, поставка товару відбувається окремими партіями на підставі погоджених постачальником замовлень від дистрибютора, у формі, що визначає усі суттєві умови щодо замовленої партії товару та порядку її доставки, а саме: містить інформацію про ціну одиниці товару, вартість партії товару, кількість, асортимент, найменування товару, місце та строк поставки.

Пунктом 4.4. Договору встановлено, що оплата вартості товару здійснюється шляхом передплати дистрибютором відповідних грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

На виконання умов договору, 24.02.2015 року позивачем за первісним позовом на банківських рахунок відповідача було здійснено передплату грошових коштів у сумі 201 180,00 грн., на підтвердження чого позивачем було надано копію платіжного доручення № 1 від 24.02.2015.

У лютому - березні 2015 року позивачем за первісним позовом було замовлено у відповідача товар на суму 100281,30 грн., який був поставлений відповідачем, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних №РН-0000022 від 27.02.2015 та № РН-0000026 від 04.03.2015.

Як стверджує позивач за первісним позовом, в подальшому жодних замовлень відповідачу на поставку товару він не здійснював.

15.04.2015 року між позивачем за первісним позовом та відповідачем за первісним позовом було підписано акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого залишок зробленої позивачем передплати за товар складав 100 898,70 грн.

ТОВ «ДІТРЕЙД» на адресу ТОВ «ФУД СТАНДАРТ» направлялись листи з вимогою повернути залишок отриманої передплати, які були залишені без належного реагування.

Також, 09.06.2015 року позивачем за первісним позовом було надіслано листа за вих. № 3298 з проханням забрати наявні залишки товару зі складу позивача.

За словами позивача за первісним позовом, відповідач забрав лише частину залишків товару на суму 30 221,10 грн., що підтверджується накладною на повернення ВН-0000004 від 16.06.2015 року.

Крім того, 30.06.2015 року відповідачем за первісним позовом було повернуто частину раніше отриманої від позивача передплати за товар у розмірі 20 000,00 грн.

31.07.2015 року відповідачем за первісним позовом було направлено позивачу лист № 32/07, в якому відповідач підтвердив своє зобовязання повернути відповідачу кошти у розмірі 111 119,90 грн. за запропонованим у листі графіком повернення коштів частинами з кінцевим терміном погашення до 30.01.2016 року.

28.08.2015 року відповідач за первісним позовом повернув на банківський рахунок позивача частину від раніше отриманої передплати у розмірі 20 000,00 грн.

Таким чином, як стверджує позивач за первісним позовом, станом на момент звернення з позовом до суду, відповідачем не повернуто 91 119,20 грн. передплати за товар, яку і просив стягнути позивач.

Відповідач за первісним позовом у свою чергу проти позову заперечив та зазначив, позивач не виконав свої зобовязання за Договором щодо обємів замовлень, не надав заявок на поставку товару, за який було сплачено попередню оплату відповідно до Договору, не виконав план продажу, який був надісланий на електронну адресу позивача та відмовлявся приймати товар за Договором, за який вже було сплачено попередню оплату.

З приводу даних заперечень суд зазначає, що у договорі ФС-230215 від 23.02.2015 та додатках до нього відсутні умови, які б визначали обовязок позивача здійснювати замовлення на поставки товару з певною періодичністю чи на певну суму, а встановлено, що Дистрибютор зобовязаний складати замовлення та поставку товару лише в такому асортименті та кількості, щоб на момент наступного замовлення на складі Дистрибютора кількості товару залишалось не менше ніж на 14 днів продажу, виходячи із затверджених сторонами обсягів продажу.

Втім, у матеріалах справи відсутні узгоджені сторонами обсяги продажу товарів, а лист ТОВ «ФУД СТАНДАРТ» надісланий на електронну адресу ТОВ «ДІТРЕЙД» не може вважатись узгодженням планів продажу в розумінні ч. 1 ст. 628 ЦК України.

Разом з тим, як вбачається з листа № 3298 від 09.06.2015 у ТОВ «ДІТРЕЙД» була відсутня можливість не тільки замовляти нові партії товару, а й реалізовувати вже наявні у нього.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заперечення відповідача за первісним позовом безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи вищевикладене та те, що на даний час між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, а відповідач, у свою чергу не надав суду доказів повернення коштів за непоставлений товар позивачу чи поставки товару на всю суму передплати, суд дійшов висновку, позовна вимога про повернення грошових коштів є правомірною та підлягає задоволенню у повному обсязі у розмірі 91 119,20 грн.

Разом з первісним позовом, господарським судом Київської області розглядається зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ФУД СТАНДАРТ до Товариства з обмеженою відповідальністю ДІТРЕЙД про стягнення 98 943,74 грн. збитків за Договором поставки №ФС-23022015 від 23.02.2015.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що будучи ексклюзивним дистрибютором товару позивача за зустрічним позовом в Житомирській області, відповідач в порушення своїх договірних зобовязань не виконав плани закупівель та не попередив позивача про можливе невиконання планів закупівель, чим спричинив виникнення у ТОВ ФУД СТАНДАРТ збитків у вигляді упущеної вигоди.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до приписів статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно якої для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За вказаних обставин пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання вказаних приміщень, а також довести, що збитки були понесені в результаті неправомірних дій відповідача.

Судом встановлено, що вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі продажу товарів.

Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 13.06.2012р. № 10/27.

Обовязок доказування відповідно до п. 4 частини третьої ст.129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і позивача, який мав довести наявність таких обставин, на підставі яких ним заявлені позовні вимоги.

Зокрема, відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наведених обставин, доводи позивача за зустрічним позовом господарський суд вважає непереконливими, оскільки наявні в матеріалах справи докази та встановлені на їх підставі обставини справи не підтверджують сукупність необхідних складових для притягнення відповідача до відповідальності, а також не підтверджують того, що позивач міг отримати доходи і саме в такому розмірі.

За таких обставин, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову суд відмовляє у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, за подання первісного та зустрічного позову покладаються судом на відповідача за первісним позовом - ТОВ ФУД СТАНДАРТ .

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ФУД СТАНДАРТ (08302, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Січнева,1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДІТРЕЙД (04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 14-Б; ) 91 119 (девяносто одну тисячу сто девятнадцять) грн. 80 коп. попередньої оплати та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. В задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 28.04.2016р.

Суддя О.В. Щоткін