ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.16р. Справа № 904/1523/16
За позовом: Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Жовті Води

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскент-КР », м. Кривий Ріг

Про: стягнення 7 022, 69 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1 (дов.№18/904 від 03.02.16р.);

Від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

ДП «Східний ГЗК» (позивач) з урахуванням заяви про уточнення ( збільшення) позовних вимог звернувся з позовом до ТОВ «Аскент-Кр» (відповідач) про стягнення 7 022, 69 грн. ( в т.ч.: 3 068, 20 грн. пеня ; 3 703, 00 грн. - 7% штрафу; 251, 49 грн. 3% річних) штрафних санкцій за договором про закупівлю товарів №934/13 від 11.01.16р.(укладеним між сторонами) за період з 23.01.16р. по 20.03.16р. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем строків поставки товару за вищезазначеним договором та правом позивача відповідно до п.7.2. договору та ст. 231 ГК України стягнути з відповідача штрафні санкції.

ТОВ «Аскент-Кр» ( відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на наступні обставини: існує низка судових рішень господарського суду Дніпропетровської області по справам №№904/10362/15 та 904/10363/15, згідно яких з позивача на користь відповідача було стягнуто 294 379, 51 грн. та 48 508, 19 грн. заборгованості за договором про закупівлю товарів №304/13 від 20.04.15р. та договорами поставки від 02.03.15р. №133/13 та від 03.03.15р. №133/14 . Станом на цей час заборгованість за вищезазначеними рішеннями суду відповідачем не погашена та позивач не повідомив суд у цій справі по наявність вищезазначеної заборгованості перед відповідачем . За твердженням відповідача , на початку 2016 р. після перемовин керівників ТОВ «Аскент-Кр» та ДП «Східний ГЗК» було досягнуто принципової домовленості, що враховуючи загальну необхідність між сторонами будуть укладено нові договори про поставку товарів, а до початку їх виконання зі сторони позивача буде здійснено повну оплату заборгованості по існуючим право чинам . 11.01.16р. між сторонами було укладено спірний договір №934/13 та задекларовано зобовязання позивача розрахуватися з відповідачем за поставлений товар по вже існуючим договорам до початку поставки товарів за договором №934/13 від 11.01.2016 року; але станом на 18.03.16р. позивачем жодної сплати заборгованості на користь відповідача здійснено так і не було. Також відповідач зазначає, що не можна приймати до уваги розрахунок заборгованості, зроблений позивачем й не підтверджений іншими доказами по справі. Явку повноважних представників до судових засідань відповідач тричі не забезпечив.

ДП «Східний ГЗК» (позивач) у своїх поясненнях на відзив заперечував проти викладених відповідачем обставин, вказуючи , що посилання відповідача на невиконання позивачем договірних зобовязань за іншими договорами ( за якими рішеннями господарського суду Дніпропетровської області у справах №904/10362/15 та 904/10363/15 було стягнено з позивача на користь відповідача заборгованість ) не можуть бути прийняти судом до уваги, оскільки ці справи розглядалися за іншими договорами, які мають інший предмет спору ніж у цій справі. Окрім того в підтвердження порушень відповідачем своїх зобовязань за договором закупівлі товарів №934/13 від 11.01.16р. позивачем було додано до своїх заперечень для залучення до матеріалів справи угоду про розірвання вищезазначеного договору , укладену між сторонами від 21.03.16р.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2016р. між ДП «Східний ГЗК» (покупець) та ТОВ «Аскент-КР» (постачальник) було укладено договір про закупівлю товарів № 934/13, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити покупцеві товари, зазначені в пункті 1.2. договору, а покупець прийняти та оплатити такі товари. Постачальник зобов'язується поставити овочі коренеплідні, цибулинні та бульбоплідні (морква, цибуля, буряк врожаю 2015 року) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною договору (пункт 1.1.,1.2. договору).

Згідно п.3.1. договору ціна договору, відповідно до специфікації №1, становить 126 300, 00 грн., у тому числі податок на додану вартість 20% - 21 050, 00 грн. В п 5.1. договору сторони погодили, що поставки товарів здійснюється партіями; обсяг кожної партії та термін поставки товарів покупець уточнює у заявках. Згідно п.6.3.1. постачальник зобовязався забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором.

Відповідно п. 7.1. договору в разі невиконання , або неналежного виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену виключно договором. Згідно п.7.2. договору за кожний день прострочення виконання зобовязання винна сторона повинна сплатити штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст.231 ГК України, від обсягу невиконаних зобовязань.

У пунктах 10.1. та 10.2. договору сторони узгодили, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.03.2016, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. У разі невиконання своїх зобов'язань за договором сторони залишають за собою право продовжити термін дії договору на період, достатній для виконання зобов'язань, про що сторони підписують додаткову угоду. (а.с.10-13).

В специфікації №1 до договору сторони погодили поставку товару: цибуля ріпчаста врожаю 2015 року у кількості 8 000 кг на загальну суму 62 400, 00 грн.; морква врожаю 2015 року у кількості 5000, 00 кг на загальну суму 34 500, 00 грн.; буряк столовий врожаю 2015 року у кількості 6 000, 00 кг. на загальну суму 29 400, 00 грн.; всього на суму 126 300, 00 грн. з ПДВ (а.с.14).

21.03.16р. сторони уклали угоду про розірвання вищезазначеного договору , зі змісту якої вбачається, що договір розірвано у звязку з невиконанням постачальником (відповідачем) п.5.1., п.п.6.31. п. 6.3. умов договору №934/13 від 11.01.16р. (а.с.57)

Як вбачається з матеріалів справи , 15.01.16р. позивачем було направлено відповідачу листа (замовлення на поставку) №13-21/141 від 15.01.16р. (який було отримано відповідачем 21.01.16р., що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, а.с.16) , згідно якого останній повинен був 22.01.16р. поставити позивачу наступний товар ( цибуля в кількості 3 000 кг., буряк в кількості 2500 кг, морква в кількості 2 500, 00 кг. (а.с.15). Таким чином, за замовленням на поставку № 13-21/141 від 15.01.16р відповідач повинен був поставити товар у строк не пізніше 22.01.2016р.

Як встановлено судом, в порушення прийнятих на себе за договором №934/13 від 11.01.16р. зобовязань відповідач поставку товару в строк, зазначений в замовленні на поставку № 13-21/141 від 15.01.16р станом на цей час не здійснив.

У звязку з порушенням строків поставки товару позивач відповідно до п.7.2. договору, ст. 231 ГК України та приписів ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу: 3 068, 20 грн. пені ; 3 703, 00 грн. - 7% штрафу; 251, 49 грн. 3% річних ( за період 23.01.16р. по 20.03.16р. ) (а.с.65-66)). На час прийняття рішення у справі відповідач доказів сплати штрафних санкцій перед позивачем або доказів своєчасної поставки товару не надав.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.525 ЦК України)

Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). (ст.610 ЦК України).

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів ст. 231 ГК України, Законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 встановлено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише не грошового зобовязання, повязаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що позивач правомірно здійснив нарахування пені , штрафу та 3% річних відповідно до п.7.2. договору , приписів ст. 231 ГК та 625 ЦК України, уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, судом перевірено правильність здійснених позивачем нарахувань пені, штрафу та 3% річних; порушень не виявлено.

Одночасно заперечення відповідача відносно того, що позивач не виконав свої зобовязання перед позивачем за іншими договорами ( за якими рішеннями господарського суду Дніпропетровської області у справах №904/10362/15 та 904/10363/15 було стягнено з позивача на користь відповідача 294 379, 51 грн. та 48 508, 19 грн. заборгованості за договором про закупівлю товарів №304/13 від 20.04.15р. та договорами поставки від 02.03.15р. №133/13 та від 03.03.15р. №133/14) суд не приймає їх до уваги, оскільки наявність цих судових рішень не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання своїх зобовязань за договором про закупівлю товарів № 934/13 від 11.01.16р.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд ,-

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскент-Кр» (50086, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 2а; ) на користь позивача Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» ( 52210, м. Жовті Води, вул. Горького, 2, ): 3 068, 20 грн. пені ; 3 703, 00 грн. - 7% штрафу; 251, 49 грн. 3% річних та 1 378, 00- грн. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Суддя Васильєв О.Ю.

28.04.16р.