РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р. Справа № 903/1324/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Василишин А.Р. ,

судді Бучинська Г.Б.

при секретарі Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

від третьої особи ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд на рішення господарського суду Волинської області від 17.02.16 р. у справі № 903/1324/15

за позовом Спільного міжгосподарського підприємства по агропромисловому будівництву Любешівагробуд, смт. Любешів

до Товариства з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд, с. Несвіч, Луцького району

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 освіти Любешівської районної державної адміністрації

про стягнення 89 238,92 грн.

Рішенням господарського суду Волинської області від 17.02.2016 р. у справі №903/1324/15 (суддя Якушева І.О.) позов Спільного міжгосподарського підприємства по агропромисловому будівництву Любешівагробуд до Товариства з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд про стягнення 89 238,92 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) задоволено повністю.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, виходив з того, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи, підтверджені належними доказами.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Волинської області від 17.02.2016р. у справі №903/1324/15 відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 17.02.2016 р. за позовом Спільного міжгосподарського підприємства по агропромисловому будівництву Любешівагробуд до Товариства з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд про стягнення 89 238,92 грн. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд посилається на ту обставину, що господарський суд Волинської області порушив норми матеріального та процесуального права що призвело до неправильного вирішення питання та винесення помилкового рішення. Крім того, суд не в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що під час виконання будівельних робіт за договором підряду №60 від 27 листопада 2014 року укладеного між Любешівською РДА і ТзОВ Західтехнобуд щодо виконання робіт по капітальному ремонту котельні с.Велика Глуша, Любешівського району договір підряду на виконання певних робіт не укладався, хоча до виконання робіт працівники СМП по агропромисловому будівництву Любешівагробуд залучалися.

За виканні роботи з позивачем було проведено розрахунок і як доказ суду було надано платіжні доручення платіжними дорученнями №275 від 10.12.2014 року щодо перерахування 10 000,00 гривень, 18.08.2015 року платіжним дорученням №418 30 000, 00 гривень і 25.09.2015 року платіжним дорученням №477 5 000,00 гривень і за транспортні послуги дорученням №283 від 17.12.2014 року 1 000,00 гривень.

На кожному з вказаних документів у графі вид цивільно-правового договору зазначено, що оплата від ТзОВ Західтехнобуд отримана за виконані роботи згідно акта виконаних робіт за серпень 2015 року, а не січень 2015 року.

Розраховуючи суму до стягнення судом першої інстанції не було враховано, що відповідачем позивачу сплачено не 35 000,00 гривень, а 45 000,00 гривень.

Відтак, будь-яких актів виконаних робіт від 15.01.2015 року між позивачем і відповідачем ніхто не підписував, а за виконані роботи в серпні 2015 року позивач отримав обумовлену між сторонами суму.

Оригінал акту виконаних робіт від 15.01.2015 року, позивач представив в судове засідання в день прийняття рішення по справі. Після його огляду представник позивача звертав увагу суду на те, що на ньому відсутній підпис будь-якого працівника відповідача з зазначенням прізвища такого, що вправі підписувати такі документи.

Крім того, скаржник в апеляційній скарзі зазначив, що в позивач не звертався до відповідача з претензіями, а також з документами на предмет оплати виконаних ним будівельних робіт по обєкту за договором підряду №60 від 27 листопада 2014 року укладеного між Любешівською РДА і ТзОВ Західтехнобуд.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

22.03.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд надало Рівненському апеляційному господарському суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу Приватного підприємства "Територія дитячої білизни" залишити без задоволення, рішення господарського суду Волинської області від 25.09.2013 р. без змін.

12.04.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд надало Рівненському апеляційному господарському суду клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи. Відповідач обгрунтовує необхідність проведення експертизи, стверджуючи, що підпис на акті виконаних будівельних робіт виконано не керівником Товариства з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд, а іншою особою.

Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для його задоволення, оскільки виходячи з положень статті 41 ГПК України, суд призначає проведення судової експертизи, вбачаючи у цьому необхідність, яка полягає у неможливості достовірного встановлення обставин, без встановлення яких спір не може бути вирішений. Апеляційний суд вважає, що клопотання не містить достатнього обгрунтування недостовірності підписів на документах, які долучені стороною до матеріалів справи як докази, а також враховує, що недостовірність підпису керівника не обгрунтована жодним чином, крім тверджень самої сторони спору. Колегія суддів також виходить з міркування, що призначення судової почеркознавчої експертизи без достатніх підстав може негативно вплинути на розгляд справи, збільшивши строк її розгляду, та призвести до порушення європейського принципу розгляду справи у розумний строк, зміст якого базується на положеннях статті 6 Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою від 12.04.2016 р. Рівненський апеляційний господарський суд залучив до участі у справі №903/1324/15 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 освіти Любешівської районної державної адміністрації.

У судовому засіданні представник Спільного міжгосподарського підприємства по агропромисловому будівництву Любешівагробуд ОСОБА_2 заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 17.02.16 р. у справі № 903/1324/15 є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

ОСОБА_1 підтримав правову позицію представника ОСОБА_2 та надав пояснення щодо обставин справи.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 17.02.16 р. у справі № 903/1324/15 є незаконним та необґрунтованим, тому просить його скасувати.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 освіти Любешівської районної державної адміністрації ОСОБА_4 надав пояснення щодо обставин справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 27 листопада 2014р. замовником відділом освіти Любешівської РДА та підрядником товариством з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд, укладено договір підряду №60, відповідно до якого було передбачено виконати капітальний ремонт котельні в с. Велика Глуша Любешівського району Волинської області. Загальна вартість, відповідно до п. 2.3. є динамічною та визначається договірною ціною, локальними кошторисами та актами, що є невідємною частиною договору , яка становить 499 298, 60 грн.

В подальшому підрядник товариство з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд, на підставі усної домовленості з позивачем - спільним міжгосподарським підприємством по агропромисловому будівництву Любешівагробуд як субпідрядником, доручив позивачу виконати за завданням замовника будівельні роботи з капітального ремонту котельні школи в с. Велика Глуша, Любешівського району Волинської області, зобов`язавшись у свою чергу прийняти ці роботи та здійснити їх оплату у визначеному законом порядку.

На підставі такої домовленості позивач виконав свої зобов'язання, а відповідач прийняв без зауважень виконані позивачем на обєкті роботи, що підтверджується копією акту приймання виконаних будівельних робіт б/н, підписаного представниками сторін 15.01.2015р., скріпленого печатками.

Згідно з копіями акту приймання виконаних будівельних робіт б/н від 15.01.2015р., довідки про вартість від 15.01.2015р. вартість виконаних позивачем будівельних робіт становить 99 702,49 грн.

Вартість робіт на суму 35 000 грн. була оплачена відповідачем.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за виконані на підставі договору підряду, укладеного в усній формі, становить 64 702,49 (99 702,49 35 000) грн.

Відтак, у звязку з невиконання відповідачем умов договору щодо повного та своєчасного розрахунку за виконані ремонтні роботи, позивач звернувся до господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з відповідача 64 702,49 грн. заборгованості за виконані роботи, 1696,45 грн. процентів річних за період з 16.01.2015 по 30.11.2015р., 22 839,98 грн. збитків, завданих інфляцією.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарські зобов'язання згідно положень ст.173 Господарського кодексу України, можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відтак, між позивачем як підрядником та відповідачем як замовником виникло зобовязання, яке має правовий характер договору будівельного підряду, відповідно до якого підрядник зобовязався виконати за завданням замовника будівельні роботи з капітального ремонту котельні школи в с. Велика Глуша Любешівського району Волинської області, а замовник зобов'язався прийняти ці роботи та здійснити їх оплату у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Вбачається, що сторони досягли домовленості щодо замовлення з однієї сторони та виконання з другої сторони певного обсягу будівельних робіт, на підтвердження волевиявлення сторін стороною замовника товариством з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд на користь виконавця робіт підприємства по агропромисловому будівництву Любешівагробуд платіжними дорученнями, засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи, перераховано частину грошових коштів, що беззаперечно свідчить про наявність договору між сторонами.

Оскільки між сторонами було досягнуто усної домовленості про виконання підрядних робіт, строку оплати робіт встановлено не було.

Колегія суддів, апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що оскільки сторонами у справі не було укладено письмового договору і не було визначено строку оплати робіт, то замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, як визначено ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу України.

У відповідності із ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Пунктами 91, 96, 99 Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005р., передбачено, що передача виконаних робіт (об'єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи.

Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи.

З огляду на наведені приписи законодавства вбачається, що після підписання 15.01.2015 року акту приймання виконаних робіт, у відповідача з 16.01.2015р. виник обовязок оплатити позивачу залишок заборгованості за виконані будівельні роботи з капітального ремонту котельні школи в с. Велика Глуша Любешівського району в розмірі 64 702,49 грн.

З метою більш повного встановлення обставин у справі, зясування питання про фактичне виконання будівельних робіт апеляційний суд залучив для розгляду в суді апеляційної інстанції в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 освіти Любешівської районної державної адміністрації та дослідив додатково подані докази, зокрема робочий проект капітального ремонту котельні школи в с.Велика Глуша, Любешівського району, експертний звіт щодо розгляду проектної документації по робочому проекту від 17.09.2014 р., наказ №217 ОСОБА_5 освіти Любешівської районної державної адміністрації від 19.09.2014 р. про затвердження проекту капітального ремонту котельні школи в с.Велика Глуша, Любешівського району та зведеного кошторисного розрахунку, дозвіл на виконання будівельних робіт від 25.11.2014 року №ІУ 95, календарний план виконання робіт по капітальному ремонту котельні школи, а також акт готовності обєкта до експлуатації від 26.04.2016 р., що підтверджує факт виконання Спільним міжгосподарським підприємством по агропромисловому будівництву Любешівагробуд будівельних робіт з капітального ремонту котельні школи в с. Велика Глуша Любешівського району.

З довідки, наданої відділом освіти Любешівської РДА та пояснень, наданих начальником відділу освіти Любешівської РДА в судовому засіданні та долучених до матеріалів справи, вбачається, що на підставі укладеного з відповідачем договору №60 від 27.11.2014р. товариство з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд повністю отримало передбачені грошові кошти для будівництва обєкту, а саме: з 03.12.14р. по 22.12.14р. на розрахунковий рахунок відповідача перераховано 219674,00 грн., 17.08.15р. 100000,00 грн., 23.09.15р. 133792,75 грн., 16.12.15р. 45 733,25 грн., всього 499200, 00 грн.

Відтак, виходячи з того, що факт виконання робіт є цілком доведеним, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача 64 702,49 грн. заборгованості за виконані роботи є обгрунтованою.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань позивачем заявлено до стягнення 1 696,45 грн. процентів річних за період з 16.01.2015р. по 30.11.2015р., 22 839,98 грн. збитків, завданих інфляцією, за період лютий 2015 жовтень 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відтак, колегією суддів встановлено, що нараховані Спільним міжгосподарським підприємством по агропромисловому будівництву Любешівагробуд 3% річних та втрат від інфляції відповідають вимогам чинного законодавства, та є арифметично вірними.

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд побудовані на повному запереченні факту підписання належною особою акту приймання виконаних будівельних робіт б/н від 15.01.2015р.

З оригіналу акту приймання виконаних будівельних робіт б/н від 15 січня 2015 р. встановлено, що він містить підписи як зі сторони підрядника, так і замовника, скріплений печатками обох сторін.

Виходячи з права суду надавати юридичну оцінку поданим суду доказам за правилами ст. 43 ГПК України, колегія суддів приходить до наступного.

Скріпивши акт приймання від 15.01.2015р. своєю печаткою, відповідач визнав і схвалив дії особи, яка його підписала. Жодних доказів на підтвердження того, що станом на час підписання акту, печатка була втрачена або викрадена, відповідачем суду не подано.

Фактичне виконання робіт підтверджено доказами, приєднаними до матеріалів справи, поясненнями позивача та третьої особи. На підставі сукупної оцінки цих доказів, взявши до уваги також пояснення, надані учасниками судового розгляду, колегія судів дійшла висновку, що аргументи апеляційної скарги не спростовують загалом правильний висновок суду першої інстанції про наявність несплаченого боргу за виконані будівельні роботи.

З урахування вище викладеного, доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд суд апеляційної інстанції не вважає переконливими та відхиляє.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012р. Про судове рішення зазначено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Західтехнобуд на рішення господарського суду Волинської області від 17.02.16 р. у справі № 903/1324/15 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Справу №903/1324/15 повернути до господарського суду Волинської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.