КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. Справа№ 911/3933/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

3а участю представників сторін:

від позивача: Кононов В.В. - представник

від відповідача: Кудрявський О. М. - представник

від третьої особи: ОСОБА_4 - представник

розглянувши апеляційні скарги Яготинської міської ради та ОСОБА_5

на рішення

Господарського суду Київської області

від 15.10.2015 (дата підписання 20.10.2015)

у справі № 911/3933/15 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крокус"

до Яготинської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5

про визнання недійсним рішення та визнання укладеною додаткової угоди.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крокус" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Яготинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення та визнання укладеною додаткової угоди.

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №911/3933/15 позов задоволено повністю. Визнано недійсним та скасовано п. 1 рішення сесії шостого скликання Яготинської міської ради Київської області від 10 травня 2012 року №989-22-VI "Про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 03 липня 2002 року №14 та внесення змін до нього". Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крокус" та Яготинською міською радою від 17.06.2002 (зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Яготинської міської ради Яготинського району Київської області за №14 від 03 липня 2002 року).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Яготинська міська рада звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області 15.10.2015 у справі №911/3933/15 та прийняти нове рішення.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач звертає увагу суду на те, що посилання суду на частину 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», якою передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, як на підставу, що свідчить про автоматичне поновлення договору оренди земельної ділянки від 17.06.2002 року, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки станом на 17.07.2012 (один місяця після закінчення строку дії договору), орендодавець в порядку, встановленому статтею 33 Закону України «Про оренду землі», вже повідомив орендаря про прийняте ним рішення (рішення Яготинської міської ради від 10.05.2012 № 989-22-УІ ) щодо умов поновлення договору оренди, відтак його поновлення на тих самих умовах і на той самий строк суперечить волевиявленню однієї із сторін договору.

При цьому частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку, відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Відповідач зазначає, що в період з 10.05.2012 року по 17.07.2012 року позивач не вчинив будь - яких дій, спрямованих на укладення та державну реєстрацію додаткової угоди про внесення змін до договору оренди, а також не звертався зі скаргою до судових органів з питанням щодо наявного зволікання Яготинської міської ради в укладенні такої угоди.

Додаткове підтвердження відсутності дій позивача, спрямованих на укладення та державну реєстрацію додаткової угоди до договору оренди в строки, визначені частиною 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі», міститься в позовній заяві, де вказано, що Позивач звернувся до ліцензованого розробника документації із землеустрою ФОП ОСОБА_6, лише 30.11.2012 року (момент укладення договору на виконання робіт), тобто більше ніж через півроку з дня прийняття вказаного рішення.

Відповідач зауважує, що твердження позивача, що наявність на земельній ділянці об'єктів нерухомого майна, які належать йому на праві власності, є безумовною підставою поновлення договору оренди земельних ділянок, не знаходить свої відображення в нормативно-правових актах України, зокрема ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Крім того, договором оренди землі від 17.06.2012 року позивачу передав оренду 10 (десять) окремих земельних ділянок загальною площею 242,89 га, яких землі комерційного використання - та заняті господарськими будівлями, дворами, становлять - 79,05 га, решта - 163,84 га це: рілля 112,19 га, сіножаті 1,91 га, пасовища -10,14 га, шляхи - 4,40 г ліси та лісо-вкриті площі - 23,20 га, на яких відповідно до їх цільової призначення об'єкти нерухомого майна розташовуватися не можуть власне не розташовуються.

На думку відповідача застосування вимог статті 120 Земельного кодексу України статті 377 Цивільного кодексу України в сукупності з нормами Закону України «Про оренду землі» можливе лише до тих земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти нерухомого майна.

Крім того, відповідач вважає, що суд не дослідивши обставини справи та не встановивши факти, які мають істотне значення для розгляду справи, прийняв рішення, яким встановив речове право (право оренди) по відношенню до неіснуючого об'єкту цивільно-правових відносин - а саме земельної ділянки, кадастровий номер 3225510:100:04:002:0008 площею 149,9886 га, відсутність якої, і об'єкту права власності в розумінні статті 79 Земельного кодексу України підтверджується даними Державного земельного кадастру України та листа Управління держземагенства в Яготинському районі Київської області від 12.12.2014 № 07-07/2326.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №911/3933/15, ОСОБА_5 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції від 15.10.2015 в частині визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крокус" та Яготинською міською радою від 17.06.2002 (зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Яготинської міської ради Яготинського району Київської області за №14 від 03 липня 2002 року), провадження у справі припинити за відсутності предмета спору.

В обгрунтування апеляційної скарги третя особа звертає увагу суду на те, що 25.12.2014 року між Яготинської міською радою (орендодавець) та ОСОБА_5.(орендар) укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідно та цього ж дня здійснено державну реєстрацію вказаного речового права на передані об'єкти нерухомого майна. Згідно актів приймання-передачі від 25.12.2014 року вказані земельні ділянки передані орендодавцем орендарю для ведення фермерського господарства.

Апелянт зазначає, що Яготинська міська рада в законний спосіб реалізувала своє право розпорядження землею, а у ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 125,126 Земельного кодексу України з 25.12.2014 року виникло право оренди земельних ділянок, що є предметом вказаних договорів оренди, а відтак і відповідні цивільні права і обов'язки.

На думку апелянта суд першої інстанції всупереч вимог ст.ст.27 ч.1, ст.43 ГПК не встановив всі фактичні обставини справи, не з'ясував дійсні права та обов'язки сторін, а також правовий статус спірних земельних ділянок, не залучив скаржника до участі у справі в якості третьої особи та всупереч норм матеріального та процесуального права поновив термін дії договору оренди земельної ділянки від 17.06.2002 (зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Яготинської міської ради Яготинського району Київської області ііід 03.07.2002 №14) на 10 років, і щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яка на час звернення позивача до суду з позовом та відповідно на час прийняття рішення судом першої інстанції перебувала в оренді гр.ОСОБА_5, а також неіснуючого об'єкта цивільних прав - земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0008, в результаті поділу якої сформовано земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, яка з 25.12.2014 року - також орендується скаржником.

Апелянт зазначає, що про вказані обставини ТОВ «Крокус» було відомо на час подачі позову у вказаній справі, що підтверджується матеріалами справи Господарського суду Київської області №911/3049/15 за позовом ТОВ «Крокус» до Яготинської міської ради та ОСОБА_5 від 13.07.2015 року та свідчить про зловживання процесуальними правами позивача та приховування від суду доказів, які свідчать про дійсні права і обов'язки сторін у справі та скаржника щодо вказаних земельних ділянок.

Крім того, оскаржуване рішення безпосередньо стосується прав і обов'язків апелянта, а у випадку набрання ним законної сили та виконання, призведе до порушення законних прав та інтересів скаржника, які випливають із договорів оренди земельних ділянок, кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та матиме преюдиціальне значення в розумінні ст.35 ГПК України.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що рішенням Господарського суду Київської області від 29.01.2015 року у справі №911/4873/14, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2015 року, за позовом ТОВ «Крокус» до Яготинської міської ради встановлено, що з наданих позивачем листів вих. №11 від 13.03.2012 та вих.№ 05/1/13 від 08.05.2013 вбачається, що останній звертався до відповідача з проханням продовжити договір оренди земельної ділянки від 17.06.2002 року на 49 років, в той час як він був укладений сторонами на 10 років, що унеможливлює в даному випадку застосування приписів ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення договору, у зв'язку із волевиявленням ТОВ «Крокус» щодо зміни істотних умов цього договору, зокрема строку дії договору оренди. Крім того, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів звернення до Яготинської міської ради з проектом додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 17.06.2002 року та самої додаткової угоди та виконання ним своїх обов'язків за договором оренди земельної ділянки від 17.06.2002 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 у справі №911/3933/15 апеляційну скаргу Яготинської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2015 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., суддів: Станік С.Р., Власов Ю.Л., та призначено до розгляду на 16.12.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015, у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Коротун О.М., Власова Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 прийнято справу №911/3933/15 за апеляційною скаргою Яготинської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2015 до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., суддів: Власова Ю.Л., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 залучено ОСОБА_5 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, розгляд справи №911/3933/15 відкладено на 20.01.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 колегією суддів у складі головуючого судді - Корсакової Г.В., суддів: Коротун О.М., Власова Ю.Л. поновлено ОСОБА_5 строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №911/3933/15, прийнято апеляційну скаргу до провадження, об'єднавши її до спільного розгляду з апеляційною скаргою Яготинської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2015 у справі №911/3933/15, розгляд справи №911/3933/15 призначено на 20.01.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 розгляд справи відкладено на 17.02.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2016 року оголошено перерву до 02.03.2016.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.03.2016, у зв'язку з перебуванням судді Коротун О.М. на лікарняному, для розгляду справи №911/3933/15 сформовано колегію суддів у складі : головуючого судді - Корсакової Г.В., суддів: Хрипуна О.О., Власова Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Хрипун О.О., Власов Ю.Л. прийнято справу №911/3933/15 за апеляційними скаргами Яготинської міської ради та ОСОБА_5 на рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2015 до провадження, розгляд справи відкладено на 16.03.2016 року.

16.03.2016 року Ухвалою Київського апеляційного господарського суду у судовому засіданні оголошено перерву на 22.03.2016 року.

22.03.2016 року розгляд справи не відбувся у зв'язку з перебуванням судді-доповідача Корсакової Г.В. на лікарняному з 22.03.2016 року.

Розпорядженням В.о. керівника апарату від 22.03.2016р. № 09-52/399/16 справу передано на автоматичний розподіл.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційні скарги Яготинської міської ради та ОСОБА_5 передано для розгляду колегії суддів у складі : головуючого судді - Тищенко А.І., суддів: Отрюха Б.В., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2016р. порушено апеляційне провадження у справі № 911/3933/15, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 07.04.2016, викликано повноважних представників сторін в судове засідання.

07.04.2016 року розгляд справи відкладено на підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, перевіривши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крокус" та Державним сільськогосподарським підприємством племптахозавод "Яготинський" 27.06.2001 та 14.12.2001 було укладено ряд договорів купівлі-продажу, відповідно до яких позивач придбав у Державного підприємства племптахзавод "Яготинський" нерухоме майно, розташоване в с. Червоне Заріччя, Яготинського району Київської області по вул. Зарічанська та по вул. Робітнича, м. Яготин, Київська область. На підставі зазначених договорів Яготинським бюро технічної інвентаризації за ТОВ "Крокус" зареєстровано право власності на зазначені об'єкти нерухомості.

23.04.2002 року рішенням Яготинської міської ради затверджено документацію із землеустрою та передано земельну ділянку в оренду позивачу строком на 10 років.

17.06.2002 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого відповідач згідно рішення сесії міської ради №21-01-XXIV від 23.04.2002 року передає, а позивач приймає у строкове, платне володіння і користування (оренду) земельну ділянку, яка знаходиться в адміністративних межах Яготинської міської ради Київської області.

Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. В оренду передається земельна ділянка площею 242,89 га (в тому числі ріллі - 112,19 га, сіножаті - 13,91 га, пасовища - 10,14 га, під господарськими будівлями і дворами - 78,94 га, шляхами - 4,40 га, ліси та лісовкриті площі - 23,20 га, землі комерційного призначення - 0,11 га) за рахунок земель ДППЗ "Яготинський" (абз. 2 п. 1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору земельна ділянка передається в оренду з метою ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що передбачено статутом позивача.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що договір укладається по 17.06.2012. По закінченні терміну договору орендар (позивач) має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше ніж за два місяці до його закінчення.

Умови цього договору зберігають свою чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття чинності договором законодавством встановлені інші правила, крім випадків визначених ст. 21 Закону України "Про оренду землі", а також випадків, визначених законами України, якщо вони підвищують рівень захисту позивача, відповідача, третіх осіб (абз. 3 п. 2.2 договору).

Згідно з п. 3 договору права та обов'язки сторони набувають у відповідності до Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", даного договору та іншого чинного законодавства.

Відповідно до п. 4 договору зміна умов договору можлива за взаємною згодою сторін, договір втрачає чинність у разі його припинення або розірвання.

Підставою припинення договору є, зокрема, закінчення його строку дії (абз. 2 п. 4 договору).

В разі відсутності взаємної згоди сторін щодо зміни умов цього договору, його дострокового розірвання на вимогу заінтересованої сторони, ці питання вирішуються в судовому порядку (абз. 5 п. 4 договору).

Пунктом 8 договору передбачено, що цей договір набуває чинності після його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації згідно з діючим законодавством.

Приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області Овчаренко І.Ж. посвідчено 17.06.2002 року даний договір, зареєстровано в реєстрі правочинів за №3665 та зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Яготинської міської ради Яготинського району Київської області за №14 від 03.07.2002 року.

23.07.2003 року між сторонами укладено угоду про зміну умов договору оренди земельної ділянки, укладеного 17.06.2002 року за реєстровим номером 3665, якою сторони домовились внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 17.06.2002 року в частині сплати орендної плати, інші умови вказаного договору залишилися незмінними та обов'язковими для сторін.

Позивач 14.03.2012 звернувся до відповідача з листом вих. №11 від 13.03.2012 про продовження на 49 років договору оренди земельної ділянки площею 242,89 га (в тому числі ріллі - 112,19 га, сіножаті - 13,91 га, пасовища - 10,14 га, під господарськими будівлями і дворами - 78,94 га, шляхами - 4,40 га, ліси та лісовкриті площі - 23,20 га, землі комерційного призначення - 0,11 га), зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Яготинської міської ради Київської області за № 14 від 03.07.2002 року із змінами та доповненнями.

10.05.2012 року Яготинською міською радою Київської області було прийнято рішення №989-22-VI "Про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 03.07.2002 № 14 та внесення змін до нього", яким відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", постанови Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 № 749 "Про затвердження тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці", розглянувши клопотання ТОВ "Крокус", Яготинська міська рада вирішила: продовжити термін дії договору оренди земельної ділянки від 03.07.2002 №14 на 1 рік; встановити річну орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 3 % від її нормативної грошової оцінки; зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Крокус" провести реєстрацію земельної ділянки, визначеної в договорі оренди від 03.07.2002 № 14, в порядку, встановленому законодавством; зареєструвати зміни до договору оренди землі відповідно до чинного законодавства. Термін дії вказаного рішення встановлено 6 місяців.

На виконаня рішення від 10.05.2012 року Яготинської міської ради Київської області №989-22-VI "Про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 03.07.2002 № 14 та внесення змін до нього", позивачем здійснено реєстрацію земельної ділянки на основі розробленої ФОП ОСОБА_6 (сертифікат інженера землевпорядника №000472) технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а земельні ділянки були зареєстровані в Державному земельному кадастрі, за кадастровими номерами :03:001:0006 (земельна ділянка площею 0,0870 га), :04:003:0006 (земельна ділянка площею 2,1609 га), :04:001:0031 (земельна ділянка площею 0,0388 га), :04:003:0007 (земельна ділянка площею 0,1685 га). :04:003:0008 (земельна ділянка площею 0,0885 га), :04:002:0008 (земельна ділянка площею 149,9886 га), :04:001:0034 (земельна ділянка площею 2,0115 га), :04:003:0005 (земельна ділянка площею 17,9632 га). НОМЕР_1 (земельна ділянка площею 68,6462 га), :08:019:0106 (земельна ділянка площею 0,7140 га) та видані витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки №НВ-014. НВ- 014, НВ-014, НВ-014, НВ-014, НВ-014, НВ-014, НВ-014, НВ-014, НВ-014.

Відповідач 25.04.2013 року звернувся до позивача з листом №03-25/286 про повернення земельної ділянки у зв'язку з невиконанням останнім рішення Яготинської міської ради від 10.05.2012 року №989-22-VI та закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки від 17.06.2002 року.

28.08.2014 року Яготинською міською радою Київської області прийнято рішення №2783-50-VI "Про припинення договору оренди землі від 17.06.2002, укладеного між Яготинською міською радою та ТОВ "Крокус", зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Яготинської міської ради за № 14 від 03.07.2002, в зв'язку з закінченням його строку дії", яким вирішено договір оренди землі від 17.06.2002 року, зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Яготинської міської ради за №14 від 03.07.2002 року, укладений між Яготинською міською радою та ТОВ "Крокус", вважати припиненим з моменту закінчення строку, на який його було укладено.

Позивач зазначає, що вищезазначене рішення від 10.05.2012 року Яготинської міської ради Київської області №989-22-VI "Про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 03.07.2002 № 14 та внесення змін до нього" прийнято з порушенням вимог законодавства, а тому повинно бути визнано недійсним та частково скасовано в частині п. 1.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про ренду землі" у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Згідно ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до п. 2.17. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" при вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011).

Частиною шостою зазначеної статті передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Разом з тим судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності2 (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України "Про оренду землі" не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Абзацом 1 п. 2 Роз'яснень Президії Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнання недійсними актів державних чи інших органів" від 26.01.2000 року за № 02-5/35 з послідуючими змінами та доповненням визначено, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Колегією встановлено, що рішення від 10.05.2012 року Яготинської міської ради Київської області №989-22-VI "Про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки від 03.07.2002 №14 та внесення змін до нього" прийнято з порушенням норм законодавства, позовна вимога про визнання незаконним та скасування частково вказаного рішення в частині п. 1 є обґрунтованою та законною, підтвердженою належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягає задоволенню.

Статті 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначають загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст.ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

За положенням ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача про визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, що укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Крокус" та Яготинською міською радою від 17.06.2002 (зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Яготинської міської ради Яготинського району Київської області за №14 від 03 липня 2002 року) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стосовно доводів викладених в апеляційних скаргах слід зазначити, що рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2015 було прийнято у цілковитій відповідності з нормами матеріального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом. При цьому обставини, які були вказані відповідачами в апеляційній скарзі як ті, що не були досліджені судом першої інстанції при вирішенні справи, не впливають на правильність прийняття ним рішення, оскільки лише підтверджують позицію ТОВ «Крокус» щодо порушення його прав на орендовану ним земельну ділянку.

Так, слід зазначити, що місцевим судом було вірно встановлено, що 27.06.2001 та 14.12.2001 Товариство з обмеженою відповідальністю «Крокус» на підставі ряду договорів купівлі-продажу придбав у Державного підприємства племптахзавод «Яготинський» нерухоме майно, розташоване в с. Червоне Заріччя, Яготинського району Київської області по вул. Зарічанська та по вул. Робітнича, м. Яготин, Київська область. На підставі зазначених договорів Яготинським бюро технічної інвентаризації за ТОВ «Крокус» зареєстровано право власності на зазначені об'єкти нерухомості. З метою визначення долі земельної ділянки, що розташована під нерухомим майном, право власності на яке належало ТОВ «Крокус», керуючись положеннями ст. 132 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, ст. 30 Земельного кодексу 1990 року (що були чинними на момент виникнення правовідносин) між позивачем та відповідачем 17.06.2002 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 242,89 га (в тому числі ріллі - 112,19 га, сіножаті - 13,91 га, пасовища - 10,14 га, під господарськими будівлями і дворами - 78,94 га, шляхами - 4,40 га, ліси та лісовкриті площі 23,20 га, землі комерційного призначення - 0,11 га), яка знаходиться в адміністративних межах Яготинської міської ради Київської області.

Загальні положення про укладення, зміну і припинення договору оренди земельної ділянки поширюються і на договір оренди земельної ділянки, укладений між Яготинською міською радою Київської області та ТОВ «Крокус» 17.06.2002. 10.05.2012 Яготинська міська рада прийняла рішення № 989-22-VІ, п. 1 якого передбачалось продовження строку дії договору оренди від 17.06.2002 на один рік. При цьому жодна додаткова угода до договору оренди земельної ділянки не укладалась, а зміни до договору оренди не реєструвались в порядку, встановленому Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, що затверджена Наказом Держкомзему від 04.05.1999 № 43. Проте, за твердженнями відповідача таким рішенням Яготинська міська рада Київської області змінила умови договору оренди земельної ділянки, а тому таке рішення порушує права та законні інтереси ТОВ «Крокус».

Господарський суд Київської області при вирішенні справи № 911/3933/15, встановивши обставини, що мають значення для вирішення справи, прийшов до вірних висновків, відповідно до яких ТОВ «Крокус» продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення його строку дії, належним чином виконуючи свої обов'язки, та після закінчення строку Яготинська міська рада Київської області не надсилала ТОВ «Крокус» лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. Окрім того, додаткова угода до договору оренди землі від 17.06.2002 про поновлення строку дії договору оренди земельної ділянки не була укладена.

Водночас на земельній ділянці площею 242,89 га розташоване належне ТОВ «Крокус» нерухоме майно, придбане ним на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна. Вищий господарський суд України в постанові Пленуму від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» вказує, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або в комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки. Водночас зобов'язання цього органу в судовому порядку укласти такий договір за відсутності зазначеного рішення є неможливим (крім випадку. передбаченого статтею 120 ЗК України та статтею 377 ЦК України), оскільки це порушувало його передбачену Конституцією України виключну компетенцію (п. 2.16). Керуючись-вищевикладеним ст. 33 Закону України «Про оренду землі». ТОВ «Крокус» звернулось до суду з вимогою визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

При цьому слід зауважити, що посилання Яготинської міської ради Київської області на що положення ст. 120 Земельного кодексу та ст. 377 Цивільного кодексу застосовуються до тих земельних ділянок, на яких розміщене нерухоме майно, є безпідставним, оскільки тягло б за собою зміну умов договору оренди земельної ділянки від 17.06.2002. Проте, як зазначалось раніше, Яготинська міська рада Київської області протягом 17.04.2012 р. 17.06.2012 не вчиняла жодних дій, спрямованих на внесення змін до договору оренди землі від 17.06.2002 в порядку, встановленому ч.4 ст.33 Закону України «Про оренду землі», а протягом 17.06.2012 - 17.07.2012 не надсилала ТОВ «Крокус» листів-повідомлень про повернення земельної ділянки, а тому відсутні підстави щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки щодо площі земельної ділянки, переданої в оренду ТОВ «Крокус».

Апелянт також вказував на те, що висновки Господарського суду Київської області, викладені в рішенні від 29.01.2015 у справі № 911/4873/14 є преюдиціальним при вирішенні справи № 911/3933/15 та такими, що не підлягають доказуванню. Слід вказати, що ст. 35 Господарського процесуального кодексу передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до абз.3 п.2.6.постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінні таких обставин, здійсненій іншим судом. Господарський суд Київської області вирішував справу між тими самими сторонами щодо іншого предмета позову, а тому правомірно самостійно здійснював правову оцінку обставин справи.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційних скарг, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 колегія не приймає до уваги, враховуючи те, що Яготинською міською радою порушено вимоги закону щодо продовження договору оренди ТОВ "Крокус"( як встановлено в судовому засіданні), а отже наступні рішення ради щодо розпорядження спірною землею у вирішенні даного спору не впливають на предмет спору.

Яготинською міською радою 22.03.2016р. було подано клопотання про застосування строків позовної давності, неможливість подання якого в суді першої інстанції обгрунтовано тим, що позивачем 15.10.2015р. було змінено позовні вимоги.

Строк позовної давності за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України, далі - ГК України).

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. В матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що відповідач заявляв клопотання про застосування строку позовної давності в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія приходить до висновку про те, що клопотання відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не скориствся своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України, не подав зазначене клопотання в суді першої інстанції та взагалі невідомо з яких причин не брав участь в судовому засіданні суду першої інстанції під час розягляду справи по суті спору, незважаючи на те, що був повідомлений належним чином про час та розгляд справи та був присутній в судовому засіданні до оголошення перерви.

Відповідно до частин другої та третьої статті 104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційні скарги не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Яготинської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2015 у справі № 911/3933/15 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2015 у справі № 911/3933/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 15.10.2015 у справі № 911/3933/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/3933/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська