КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р. Справа№ 910/29315/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Кайдан Д-С.Т.-представник;

Від відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства „Фінансова будівельна компанія „Завод Луч"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016

у справі № 910/29315/15 (суддя Карабань Я.А.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трест Бориспільсільбуд"

до Приватного підприємства „Фінансова будівельна компанія „Завод Луч"

про стягнення 25 536, 87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Трест Бориспільсільбуд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства "Фінансова будівельна компанія „Завод Луч" про стягнення 25 536, 87 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 у справі №910/29315/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трест Бориспільсільбуд" було задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Приватного підприємства "Фінансова будівельна компанія „Завод Луч" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Трест Бориспільсільбуд" 25 353,54 грн., з яких 16 820,20 грн. - сума основного боргу, 2 539,85 грн. - пеня, 269,58 грн. - 3% річних, 5 723,91 грн. інфляційні втрати; судовий збір у сумі 1 209,47 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення місцевого Господарського суду та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Водночас відповідачем подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв'язку з скрутним матеріальним становищем.

Відповідно до протоколу про передачу судової справи раніше визначеному складу суду, апеляційну скаргу Приватного підприємства „Фінансова будівельна компанія „Завод Луч" у справі №910/29315/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016 апеляційну скаргу Приватного підприємства „Фінансова будівельна компанія „Завод Луч" було прийнято до провадження, поновлено строк та призначено розгляд справи № 910/29315/15 на 21.04.2016.

В судове засідання, призначене на 21.04.2016, повноважні представники позивача та відповідача не з'явилися.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2016 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю фірма „Ф.К. ІМПЕКС" було відкладено на 12.05.2016.

В судовому засіданні, 12.05.2016, представник позивача надав свої пояснення, щодо суті спору. Представники відповідача у вказане судове засідання не з'явилися.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

З матеріалів справи, копії ухвал Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016, 21.04.216 № 910/29315/15 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 08.09.2014 між Приватним підприємством "Фінансово будівельна компанія "Завод Луч", як генпідрядником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трест Бориспільсільбуд", як субпідрядником, був укладений договір № 27 на влаштування відмостки цегляного паркану відповідно до якого субпідрядник зобов'язується власними силами виконати роботи по влаштуванню відмостки цегляного паркану на будівництві об'єкта "Реконструкція недобудованого гуртожитку медучилища під пункт тимчасового розміщення біженців по вул. Студентській, 2 в м. Яготині Київської області" (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору вартість робіт становить 16 820, 40 грн., в т.ч. ПДВ. Вартість робіт включає в себе вартість матеріалів.

Згідно з п. 3.2. договору вартість фактично виконаних робіт визначається на підставі актів здавання-приймання виконаних робіт.

Пунктами 3.3.-3.6. договору передбачено, що субпідрядник надає генпідряднику на розгляд та підписання акти приймання виконаних робіт, розглядаються та підписуються генпідрядником протягом 10 робочих днів. При розрахунках генпідрядник має право утримати вартість робіт, які виконані з недоробками, дефектами, а також неналежно та неякісно виконанні роботи. Генпідрядник надає аванс виконавцю в сумі 60% від вартості договору. Остаточні розрахунки за виконані роботи на об'єкту генпідрядник провидить з виконавцем в місячний термін після підписання кінцевого акту приймання виконаних робіт.

Кожна із сторін договору зобов'язана виконувати взяті на себе зобов'язання за договором (п. 6.1.1. договору).

Відповідно до п.п. 6.3.3-6.3.4. договору генпідрядник зобов'язується передати прийняти у виконавця роботи за актами та оплатити виконані роботи згідно з актами здачі-приймання.

Згідно з п.п. 6.5.3.-6.5.4. договору субпідрядник зобов'язується забезпечити своєчасне та якісне виконання виробничих і технологічних процесів, після завершення робіт здати результати роботи генпідряднику протягом 10-ти календарних днів за відповідним актом.

Частиною 7 договору визначено, що по закінченню виконання робіт, субпідрядник повідомляє про це генпідрядника, який, в свою чергу, зобов'язаний організувати та розпочати їх прийняття. Передання робіт виконавцем і прийняття їх генпідрядником оформляється актом здачі-приймання виконаних робіт, підписаним обома сторонами. У випадку виявлення недоліків у процесі приймання робіт, сторони підписують акт про недоліки, в якому зазначають строк та порядок усунення таких недоліків. Ризик випадкової загибелі чи пошкодження виконаних робіт в процесі виконання договору несе субпідрядник до підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що за невиконання, або неналежне виконання зобов'язань за договором, винна сторона сплачує штрафні санкції, а також відшкодовує другій стороні завдані таким невиконанням або неналежним виконанням збитки відповідно до чинного законодавства України.

Вразі порушення термінів оплати договору, генпідрядник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої оплати договору, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної ставки НБУ, яка діяла на момент виконання зобов'язання (п. 9.6. договору).

Відповідно до пункту 11.2. договору при виникненні між сторонами спорів та суперечок за договором та у зв'язку з ним, сторони будуть робити все необхідне для врегулювання зазначених спорів та суперечок шляхом мирних переговорів, у разі недосягнення згоди, спори чи суперечки передаються на розгляд до відповідного суду за підвідомчістю.

Пунктом 11.3. договору визначено, що відносини, які виникають при укладенні та виконанні договору та неврегульовані в ньому, регулюються чинним законодавством України.

Згідно з п. 11.4. договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Виходячи з умов договору, даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду, тому права і обов'язки сторін визначаються, зокрема, положеннями глави 61 ЦК України.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на виконання своїх зобов'язань за договором передано виконані роботи на загальну суму 16 820, 20 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року, підписаним представниками обох сторін та скріпленим відбитками печаток підприємств.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014 року згідно договору від 08.09.2014 № 27, підписана представниками сторін та скріплена відбитками печаток підприємств.

Таким чином, за вказаними документами позивач передав, а відповідач отримав виконані роботи на суму 16 820, 20 грн.

08.09.2015 позивач звернувся до відповідача з вимогою № ОС/01-185 про сплату заборгованості за договорами підряду, в тому числі і за договором від 08.09.2014 № 27.

Відповідач в свою чергу відповіді на вказану вимогу або виконання вимог позивача не надав.

За твердженнями позивача спір, виник внаслідок невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором від 08.09.2014 № 27. Відповідач оплату вартості отриманих ним робіт на користь позивача не здійснив. Наведена обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за договором на суму 16 820, 20 грн., 2 539, 85 грн. пені, 5 905, 85 грн. інфляційних втрат та 270, 97 грн. 3% річних від суми основного боргу.

Згідно з статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Частиною 3 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України).

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті за виконані роботи у розмірі 16 820, 20 грн. є правомірними та обґрунтованими про що вірно вказав суд першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст. 692 Цивільного кодексу України пеедбачено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції а отже, позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних від суми основного боргу в сумі 269, 58 грн. та про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 5 723, 91 грн. підлягає частковому задоволенню про що вірно вказав суд першої інстанції.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Таким чином враховуючи вищевикладене та вірність розрахунку пені колегія суддів вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача пені у сумі 2 539, 85 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі про що вірно вказав суд першої інстанції.

Інші доводи та заперечення скаржника, які містяться в матеріалах справи, в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому є необґрунтованими.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Скаржником належними та допустимими доказами не спростовані встановлені вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку досліджені всі наявні в матеріалах справи докази, рішення місцевого господарського суду, яким позовні вимоги задоволені частково, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова будівельна компанія „Завод Луч" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 у справі № 910/29315/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/29315/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко