ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" квітня 2016 р. Справа № 5004/2575/11

Суддя господарського суду Волинської області Кравчук В.О., розглянувши заяву Дочірньої компанії " Газ України" Національної акціонерної компанії Нафтогаз України" вих.№31/13-1380 від 12.04.2016р. (вх. № 01-72/7/16, від 18.04.2016р.) про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу

по справі №5004/2575/11

за позовом Дочірньої компанії " Газ України" Національної акціонерної компанії Нафтогаз України в особі Волинської філії ДК "Газ України", м.Луцьк

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія "Західагроінвест", м.Луцьк

про стягнення 7 515,98 грн.

Представники:

від заявника: н/з

від боржника:н/з

встановив: Дочірня компанія " Газ України" Національної акціонерної компанії Нафтогаз України" звернулася до господарського суду Волинської області з заявою про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі №5004/2575/11 за позовом Дочірньої компанії " Газ України" Національної акціонерної компанії Нафтогаз України в особі Волинської філії ДК "Газ України" до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія "Західагроінвест"про стягнення 7 515,98 грн.

Рішенням господарського суду Волинської області від 22.02.2012р. по справі №5004/2575/11 за позовом Дочірньої компанії " Газ України" Національної акціонерної компанії Нафтогаз України в особі Волинської філії ДК "Газ України" до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія "Західагроінвест", про стягнення 7 515,98 грн. задоволено частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія "Західагроінвест", м.Луцьк, вул.Кафедральна, 10 (код 30006504) на користь Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України в особі Волинської філії Дочірньої компанії "Газ України", м. Луцьк, вул. Ковельська, 1, (, р/р 43 у Волинській філії обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України", м.Луцьк, МФО 303398) - 7 515,36 грн., в т.ч. 5236,85 грн. основного боргу, 441,53 грн. - 3% річних, 1 230,91 грн. - суми індексу інфляції, 606,07 грн. - пені та 1 411,38 грн. витрат по сплаті судового збору. В частині стягнення 0,62, грн. пені - відмовлено.

На виконання даного рішення господарським судом Волинської області від 05.03.2012р. було видано наказ №5004/2575/11 -1.

Позивач заявою від 30.03.2012р. за №02-01/184 направив на виконання до першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції виконавчий документ, а саме: наказ господарського суду Волинської області від 05.03.2012р. №5004/2575/11 -1.

У зв`язку з відсутністю (ненадходженням) коштів на рахунок стягувача, Дочірня компанія "Газ України" листами від 19.10.2012р. та 22.05.2014р. направляла до органу Державної виконавчої служби заяви щодо надання інформації про хід виконання провадження, на які відповіді отримано не було.

Водночас, на лист стягувача від 30.09.2015р. за №31/12-3694 начальник першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції листом від 11.03.2016р. за №4335 повідомив заявника про те, що наказ господарського суду Волинської області від 05.03.2012р. за №5004/2575/11-1 на виконанні в органах ДВС не перебуває та не перебував.

Ухвалою суду від 20.04.2016р. призначено розгляд заяви на 27.04.2016р.

В судове засідання а ні представник заявника, а ні представник відповідача не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча ухвалу суду від 20.04.2016р. отримано за довіреністю представником ДК "Газ України" - 25.04.2016р., та ТзОВ "науково - виробнича компанія"Західагроінвест" (а.с. 73-74).

Згідно із ч. 3 ст. 22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Неподання або несвоєчасне подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що заявник та боржник про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином, суд, дослідивши долучені до заяви докази, вважає за можливе задовольнити заяву, при цьому виходить із такого:

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом та законом України Про виконавче провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження (далі-Закон). Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, як, зокрема: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Частина 1 статті 119 ГПК України встановлює право господарського суду відновити пропущений строк для пред'явлення наказу до виконання.

Стаття 12 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) також передбачає, що стягувач має право подати заяву про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відновлення пропущеного процесуального строку передбачено і ст. 53 ГПК України.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 43 ГПК України.

Враховуючи зазначені вище обставини, господарський суд дійшов висновку, що строк пред'явлення наказу господарського суду Волинської області №5004/2575/11-1 від 05.03.2012р. до виконання пропущений Дочірньою компанією " Газ України" Національної акціонерної компанії Нафтогаз України" з причин, які не залежали від нього, оскільки наказ був переданий виконавчій службі до виконання, а стягувачу не надійшла постанова про порушення/повернення виконавчого документа та оригінал наказу в порядку ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, згідно листа-відповіді начальника першого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції від11.03.2016р. за №4335 підтверджується той факт, що наказ господарського суду Волинської області від 05.03.2012р. за №5004/2575/11-1 на виконанні в органах ДВС не перебуває та не перебував. Втрата відповідного наказу підтверджується і довідкою №31/13-1358 від 11.04.2016р. про втрату наказу господарського суду Волинської області від 05.03.2012р. за №5004/2575/11-1 підписаною уповноваженими особами Дочірньої компанії " Газ України" Національної акціонерної компанії Нафтогаз України" .

При цьому суд бере до уваги, що рішення, обов'язкове до виконання в силу прямої норми ст. 124 Конституції України, було прийнято 22.02.2012р. і до цього часу не виконано.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує „право на суд", одним з аспектів якого є право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б неповним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України (заява №60750/00), від 27.07.2004р. по справі "Ромашов проти України" (заява №67534/01), від 19.03.1997р. по справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії ст.6 Конвенції.

Згідно ст. 120 ГПК України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані:

довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу;

при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Вимог до змісту і форми заяви про видачу дублікату наказу законом не висувається.

Отже, підставою для видачі наказу є подана заява з документами, які підтверджують факт втрати наказу, а відсутність таких документів є підставою для відмови у видачі дублікату наказу.

В даному випадку стягувач при звернені до суду з відповідною заявою про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу долучив оригінал довідки за №31/13-1358 від 11.04.2016р. про втрату наказу господарського суду Волинської області від 05.03.2012р. за №5004/2575/11-1 (а.с. 70).

Зазначеною нормою суду не надано права відмовити у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов'язує стягувача або державного виконавця наводити причини втрати наказу.

Дана правова позиція відображена і в постанові Вищого господарського суду України від 18.06.2014р. у справі №05/5004/246/11.

Крім того, суд зауважує, що видача дублікату наказу не стосується вирішення господарського спору по суті, а носить виключно процесуальний характер.

Враховуючи наведене, та те, що рішення господарського суду Волинської області від 22.02.2012 р. у справі №5004/2575/11 станом на даний час залишається у повному обсязі невиконаним, причини, з яких було пропущено заявником строк пред'явлення виконавчого документа, слід вважати поважними, господарський суд, керуючись ст. ст. 119, 120 ГПК України, вважає за можливе заяву стягувача задовольнити, поновити строк пред'явлення наказу №5004/2575/11-1 від 05.03.2012р. до виконання та видати дублікат наказу по справі № 5004/2575/11.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 53, 86, 87, 119, 120 ГПК України, -

ухвалив:

1. Заяву Дочірньої компанії " Газ України" Національної акціонерної компанії Нафтогаз України" про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу господарського суду Волинської області №5004/2575/11-1 від 05.03.2012р. по справі №5004/2575/11 задовольнити.

2. Поновити строк пред'явлення наказу господарського суду №5004/2575/11-1 від 05.03.2012р. до виконання.

3. Дочірній компанії " Газ України" Національної акціонерної компанії Нафтогаз України" видати дублікат наказу господарського суду Волинської області №5004/2575/11-1 від 05.03.2012р. по справі №5004/2575/11.

Суддя В. О. Кравчук