ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2016 р. Справа № 922/6544/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В., суддя Могилєвкін Ю.О.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні ОСОБА_3 апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 754 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 24.02.16 р. у справі № 922/6544/15

за позовом ОСОБА_3 державного вищого училища фізичної культури № 1, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Норма", м. Харків

про відшкодування шкоди завданої злочином

ВСТАНОВИЛА:

Харківське державне вище училище фізичної культури № 1 звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Буд-Норма 499430,00 грн. відшкодування шкоди, завданої злочином, 390704,98 грн. інфляційних втрат та 42280,51 грн. 3 % річних.

11.02.2016 р. позивач звернувся до господарського суду з заявою про збільшення позовних вимог відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та просив стягнути з відповідача 499430,00 грн. відшкодування шкоди завданої злочином, 405030,85 грн. інфляційних втрат та 44903,05 грн. 3 % річних, яка прийнята судом до розгляду.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.02.2016 р. у справі № 922/6544/15 в позові відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що позов необґрунтований та непідтверджений належними доказами, та ін.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до ОСОБА_3 апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 24.02.2016 р. у справі № 922/654415, прийняти нове, яким позов задовольнити, з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, з мотивів викладених у відзиві та доповненнях, та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 26.07.2011 р. між ОСОБА_3 державним вищим училищем фізичної культури № 1 та TOB Буд - Норма укладений договір підряду про закупівлю робіт за державні кошти № 26/07 (далі - договір). У відповідності до п. 1.1. договору, відповідач зобов'язався у 2011 році виконати для позивача роботи, зазначені в проекті на капітальний ремонт чотирьохповерхового гуртожитку ОСОБА_3 державного вищого училища фізичної культури № 1, а позивач, в свою чергу, прийняти і оплатити такі роботи.

Розділом 2 договору сторони узгодили положення стосовно якості робіт, а саме учасник зобов'язався виконати замовнику передбачені цим договором роботи, які відповідають державним стандартам та технічним умовам. Учасник зобов'язався усунути на письмову вимогу замовника та за свій рахунок недоробки і дефекти, що виникають протягом строку гарантії й обумовлені виконанням робіт з порушенням діючих норм і правил, умов договору. Перелік недоробок і дефектів визначається дефектним актом, що складається сторонами. В акті в обов'язковому порядку фіксується дата виявлення дефектів і строки їх усунення. При відмові учасника брати участь у складанні дефектного акту, замовник складає акт із залученням фахівців незацікавлених органів (фахівців архбудконтролю).

Розділом 4 договору встановлений порядок здійснення оплати за спірним договором. Розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати замовником виконаних учасником робіт протягом 15 банківських днів після прийому - передачі робіт за актом виконаних робіт підписаним сторонами та пред'явлення позивачем рахунку на оплату. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 10 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок. До рахунку додаються: акт виконаних робіт, довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в, КБ-3). При виявлені помилок і порушень діючого порядку визначення вартості робіт у розрахунках за виконані роботи попередніх періодів, вартість таких робіт підлягає уточненню з моменту їх виявлення.

Датою початку виконання робіт є дата підписання акту прийому передачі обєкту для здійснення капітального ремонту від відповідача позивачу, який складається сторонами при наявності бюджетного фінансування. Строк виконання робіт до 25 грудня 2011 року (п. 5 договору).

Пунктом 10.1 договору сторони домовилися, що цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2011 року. В частині сплати - до повного виконання зобовязань.

Матеріали справи містять акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за серпень-грудень 2011 року та за квітень 2012 року відповідно до яких відповідач виконав взяті зобов'язання, зазначені акти підписані сторонами без жодних заперечень та зауважень.

Позивач у позовній заяві зазначає, що згідно з протоколом зборів учасників ТОВ «Буд Норма» № 1/08 від 20.10.2008 р. обраний директор підприємства ОСОБА_4 та згідно з наказом № 4-ок від 20.10.2008 р. приступив до виконання своїх обовязків.

23.03.2012 р. Державною фінансовою інспекцією в Харківській області складений акт № 061-20/17 про результати позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ОСОБА_3 державного вищого училища фізичної культури № 1 з 01.01.2011 р. по 10.02.2012 р., у звязку з чим 09.04.2012 р. позивачу висунуто вимогу № 061-15/6542 про усунення порушень за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності у вигляді необхідності зменшення кредиторської заборгованості позивача в розмірі 5117501,90 грн. на суму 635601,00 грн.

Таким чином, державна фінансова інспекція в Харківській області визначила зазначені кошти у розмірі 635601,00 грн., сумою завищення вартості робіт, оплачених позивачем позивачу за виконані за договором підряду про закупівлю робіт за державні кошти № 26/07 від 26 липня 2011 року роботи, визначивши їх як матеріальну шкоду (збитки).

Органами досудового розслідування за фактом неналежного виконання своїх посадових обовязків ОСОБА_5 проведено розслідування та направлено обвинувальний акт до Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2. ст. 367 КК України, за результатами розслідування встановлено, що обсяги виконаних робіт з ремонту 4-х поверхового гуртожитку ОСОБА_3 державного вищого училища фізичної культури № 1 завищені на суму 499430,00 грн.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 23.01.2013 р. у кримінальній справі № 2011/11080/12 гр. ОСОБА_4 предявлено звинувачення за ч. 2 ст. 367 КК України та передано на поруки колективу ТОВ Буд-Норма, а провадження у кримінальній справі щодо нього по ст. 367 ч. 2 КК України припинено, з огляду на те, що він внаслідок недобросовісного відношення до своїх посадових обов'язків підписав відповідні акти, передавши їх на підпис директору позивача, що потягло певні платежі казначейства на виконання умов договору № 26/7 від 26.07.2011 р.

Позивач зазначає, що шкода у розмірі 499430,00 грн. завдана позивачеві вищезазначеним злочином залишається не відшкодованою

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою у даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення крім іншого виходив з того, що позов є необґрунтованим та непідтвердженим належними доказами.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З наведених норм випливає, що преюдиційне значення надається лише вироку суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, а не будь-якому процесуальному документу, винесеному у кримінальному провадженні, а отже постанова Дзержинського районного суду міста Харкова від 23.01.2013 р. у кримінальній справі № 2011/11080/12 підлягає оцінці господарським судом разом з іншими доказами у справі у їх сукупності.

Як свідчать матеріали справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Буд-Норма" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 державного вищого училища фізичної культури № 1 про стягнення з відповідача 4633549,63 грн. За результатами розгляду цього позову рішенням господарського суду Харківської області від 01 листопада 2012 року у справі № 5023/2735/12 первісний позов задоволено та постановою Вищого господарського суду України від 15.04.2014 р. воно залишено без змін.

При цьому судом під час розгляду цієї справи встановлено, що між ОСОБА_3 державним вищим училищем фізичної культури № 1 та TOB Буд - Норма укладений договір підряду та зобовязання за договором підряду регулюються главою 61 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з вимогами частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до умов договору, Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Норма" зобовязалося виконати роботи з капітального ремонту гуртожитку протягом 140 днів від дати початку робіт. Підрядник приступив до виконання робіт 04.08.2011 р., адже акт прийому-передачі на капітальний ремонт підписано 03.08.2011 р., та зобов'язався завершити будівельні роботи у строк 140 днів - до 22.12.2011 р., але не пізніше 25.12.2011 р., як передбачено п. 5.1. договору.

Вищим господарським судом при розгляді цієї справи № 5023/2735/12 також встановлено, що акт взаємних розрахунків підписаний сторонами станом на 19 квітня 2012 року сума заборгованості зменшена на вимогу Державної фінансової інспекції в Харківській області на 635601,00 та становить 4481900,30 грн. замість 5117501,90 грн. А отже, вимога Держфінінспекції у Харківській області є виконаною, з огляду на факти, встановлені під час розгляду справи № 5023/2735/12.

Позивач у даній справі посилаючись на висновки викладені у постанові Дзержинського районного суду міста Харкова вважає, що відповідним злочином посадових осіб, а саме директора ОСОБА_4 йому заподіяно шкоду.

Проте, як зазначено вище, постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 28.01.2013 р. провадження у кримінальній справі у відношення директора товариства «Буд - Норм» припинено. З тексту постанови не вбачається, що грошова сума, яку позивач просить стягнути з відповідача, є шкодою, заподіяною фізичною особою або працівником іншій особі у розуміння приписів ст. 1166, 1187, 1191, 1192 ЦК України, тощо.

За змістом положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

Враховуючи, що між ОСОБА_3 державним вищим училищем фізичної культури № 1 та TOB Буд - Норма виникли зобов'язальні відносини, які випливають із договору, а отже підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 1166 ЦК України відсутні.

Крім того, за змістом ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінка боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

В даному випадку правовідносини між сторонами склалися у межах відповідного договору підряду про закупівлю робіт за державні кошти № 26/07, відповідно до умов якого позивач зобов'язався у 2011 році виконати роботи, зазначені в проекті на капітальний ремонт чотирьохповерхового гуртожитку ОСОБА_3 державного вищого училища фізичної культури № 1, а відповідач, в свою чергу зобовязався, прийняти та оплатити роботи.

Таким чином, зазначені правовідносини є зобов'язальними, а тому відсутні підстави для застосування до таких правовідносин положень ст. 1166 ЦК України.

Вищезазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.03.2015 р. у справі № 5017/3760/2012 3-18гс15

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками господарського суду про відмову у задоволенні позову.

При цьому вимоги позивача не можуть вважатися такими, що відносяться до збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 24.02.16 р. у справі № 922/6544/15 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюють ся не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Харківської області від 24.02.16 р. у справі № 922/6544/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Стягнути з позивача ОСОБА_3 державного вищого училища фізичної культури № 1 в прибуток державного бюджету України 15384,84 грн. судового збору по скарзі.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 28.04.2016 р.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.

Суддя Могилєвкін Ю.О.