ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р.Справа № 922/868/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Транс-Атлас"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ-Логістика", м. Харків
про стягнення 2000,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Транс-Атлас" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ-Логістіка" про стягнення заборгованості в розмірі 2000,00 грн. за неналежне виконання договору-замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2016 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 11.04.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 11.04.2016 року представник позивача супровідним листом (вх. № 11838) надав документи для долучення до матеріалів справи документів. Також позивач просить суд розглянути справу без участі представника позивача та підтримує позові вимоги в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.04.2016 року розгляд справи було відкладено на 25.04.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 25.04.2016 року представник відповідача супровідним листом (вх. № 13824/16) надав копію рішення господарського суду Харківської області по справі № 922/2606/15 для долучення до матеріалів справи.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 25.04.2016 року представник відповідача надав клопотання про витребування у господарського суду Харківської області матеріалів справи № 922/5606/15 (вх. № 13380), на підтвердження обставин справи, а саме того, що предмет розгляду справи № 922/868/15 та справи № 922/5606/15 є ідентичним та між тими самими сторонами.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.04.2016 року розгляд справи було відкладено на 10.05.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 10.05.2016 року представником позивача були надані письмові пояснення по суті позовних вимог (вх. № 14947). Також у своїх поясненнях позивач просив суд розглядати справу без участі представника позивача (зазначені пояснення надійшли також до суду факсом 05.05.2016 року, вх. № 14821).

Суд, розглянувши заяву позивача стосовно розгляду справи без участі представника позивача, дійшов висновку, що вона не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству та задовольняє її.

Представник позивача у судове засідання 10.05.2016 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача у судове засідання 10.05.2016 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка в протоколі судового засіданні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 квітня 2016 року сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів. Враховуючи це, враховуючи також достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Відповідно до умов укладеного між сторонами Разового договору - замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153п від 29.01.2015 року (далі - Договір), відповідач (замовник) прийняв зобов'язання надати вантажі до перевезення, а позивач (виконавець) прийняв на себе зобов'язання по перевезенню вантажу, надаючи при цьому рухомий склад, придатний для перевезення заявленого вантажу.

Пунктом 8 вищевказаного Разового договору - замовлення, сторони погодили та встановили умови перевезення.

Так, сторонами погоджено маршрут: Київ (Київська обл.) - Рівно (2)+ Луцьк (4) (Волинська обл.).

Дата завантаження: 29.01.2015 р., дата розвантаження: 31.01.2015 р.

Адреса завантаження: м. Київ, вул. Бориспільська, 7, адреса розвантаження: згідно з ТТН.

Характер вантажу, упаковка: туалетний папір, вага вантажу та спосіб завантаження: 10 т. 86 куб. м. задня.

Сторонами погоджено, що сума фрахту складає 5800,00 грн.

Умови оплати: б/н з ПДВ 5800,00 грн. за оригіналами акту, рахунку, податкової накладної та ТТН на протязі 5 банківських днів.

Згідно з п. 9 вищевказаного разового договору - замовлення від 29.01.2015 р., дані про транспортний засіб: РЕНО АС 8501 ВА, АС 2343 ХТ.

Виконавець: ПП "Транс - Атлас" Василь.

Позивачем наголошено, що свої зобов'язання за вказаним вище Разовим договором - замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153п від 29.01.2015 року останнім виконано належним чином, вантаж доставлено з пункту відправлення в пункт призначення у визначений договором строк, про що позивачем подано до матеріалів справи: товарно -транспортні накладні: № 3 від 28.01.2015 р., № 4 від 28.01.2015 р., № 1 від 29.01.2015 р., № 2 від 29.01.2015 р., № 2пх від 29.01.2015 р., № 2 рф від 29.01.2015 р., рахунок - фактуру № 186 від 31.01.2015 р. на суму 5800,00 грн. з врахуванням ПДВ, Акт надання послуг № 180 від 31.01.2015 р. на суму 5800 грн. з врахуванням ПДВ, примірник податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, оригінали акту здачі-прийняття робіт, податкову накладну та товарно-транспортні накладні були направлені позивачем на адресу відповідача 09.02.2016 року, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист.

Відповідач виконав свої зобов`язання лише частково та сплатив позивачу грошові кошти в сумі 3800,00 грн. згідно рахунку-фактури № 186 від 31.01.2015 року, що також підтверджує отримання відповідачем рахунку на оплату.

Враховуючи те, що всупереч умовам Разового договору - замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153п від 29.01.2015 р., відповідач повністю та своєчасно не сплатив послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, за останнім рахується заборгованість у розмірі 2000,00 грн., яку і просить суд стягнути позивач.

Відповідач проти позову заперечує повністю та зазначає, що в провадженні господарського суду Харківської області знаходилась справа за позовом Приватного підприємства "Транс-Атлас" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ-Логістика" про стягнення заборгованості за Разовим договором - замовленням на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153п від 29.01.2015 р. в сумі 2000,00 грн. Рішенням господарського суду Харківської області від 01.12.2015 року по справі № 922/5606/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Враховуючи вищенаведені обставини, а саме те, що спір між тими ж сторонами з тих самих підстав вже було вирішено, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Проте, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, з огляду на наступне.

Судом, на підставі ст. 38 ГПК України за клопотанням відповідача, було витребувано у відділу документального забезпечення та контролю. Канцелярія господарського суду Харківської області з архіву судову справу № 922/5606/15 для огляду у судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позивач дійсно звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 2000,00 грн. за Разовим договором - замовленням на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153п від 29.01.2015 р., але суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог по справі № 922/5606/15, посилався на те, що вимога про стягнення даної заборгованості є передчасною, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази направлення позивачем на адресу відповідача та отримання останнім оригіналів документів., у зв`язку з чим строк на оплату не настав.

Зазначена обставина, а саме направлення на адресу відповідача оригіналів акту, рахунку, податкової накладної та ТТН є обов`язковою для здійснення відповідачем оплати.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставою позову у справі № 922/5606/15 був фіскальний чек та список згрупованих поштових відправлень, надані позивачем.

В той час, як підставою позову у справі № 922/868/16 є фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист від 09.02.2016 року.

Тобто, в даному випадку підстава на яку посилається позивач у справі № 922/868/16, а саме опис вкладення у цінний лист про направлення відповідачу оригіналів документів від 09.02.2016 року не існувала на момент розгляду справи № 922/5606/15 року.

Отже, суд дійшов висновку, що підстави на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог по справі № 922/868/16 є різними ніж у справі № 922/5606/15.

Оцінивши подані сторонами до матеріалів господарської справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов висновку про наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За умовами ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст.929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні регулюються Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Згідно ст.1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону "Про транспортно-експедиційну діяльність" клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини по наданню транспортно-експедиційних послуг та послуг по перевезенню.

У Разовому договорі - замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153 від 29.01.2015 р. сторони чітко погодили та встановили строк оплати з вказівкою на подію - "за оригіналами акту, рахунку, податкової накладної та ТТН на протязі 5 банківських днів", тобто, сторони обумовили настання у відповідача обов'язку оплатити послуги певною обставиною, настання якої залежить в даному випадку від позивача - надати відповідачеві вказаний перелік оригіналів документів, на підставі яких відповідачем повинен здійснюватись розрахунок.

На підтвердження факту направлення відповідачеві необхідного пакету оригіналів документів, позивачем подано до матеріалів справи оригінал фіскального чеку від 09.02.2016 року № 7532 та оригінал опису вкладення у цінний лист від 09.02.2016 року.

Відповідно до пункту 2. Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.09 р. № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку, є документ встановленої, відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Одночасно, пунктом 61. Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.09 р. №270 встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення, бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпелю. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Таким чином, належними доказами надіслання документів, визнається фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист з відтиском календарного штемпелю поштового відділення Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта".

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини, а саме те, що строк на оплату у відповідача за Разовим договором-замовленням на перевезення вантажу настав 14.02.2016 року; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за разовим договором-замовленням на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 14-0153п від 29.01.2015 року в розмірі 2000,00 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Вирішуючи розподіл витрат зі сплати судового збору, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої витрати зі сплати судового збору в даному разі покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ-Логістіка" (61000, м. Харків, вул. Ярославська, 13/18, р/р 8258 Харківське відділення ГРУ "ПриватБанк", МФО 351533, на користь Приватного підприємства "Транс-Атлас" (Волинська область, Луцький район, с. Піддубці, вул. Миру, 27, р/р 7 у "Райффайзен Банк" Аваль", м. Київ, МФО 380805, ) 2000,00 грн. основної заборгованості та 1378,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_1

922/868/16