ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

11 травня 2016 р. Справа № 902/284/16

за позовом: ОСОБА_1

до: Міського комунального підприємства «Житлово-Експлуатаційна контора № 5»

про стягнення 16 295,78 грн.

Господарський суд Вінницької області у складі

Головуючого судді Говор Н.Д.

Секретар судового засідання Мовчан Г.М.

Представники

позивача : ОСОБА_1

відповідача : Коваль Д.П. за дорученням від 22.12.2015 р.

інші: Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України: Драпак Ю. П. за дорученням від 06.05.2016р.

Слатвінський В. А. за дорученням від 06.05.2016р.

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Міського комунального підприємства "Житлово-Експлуатаційна контора № 5" про стягнення 16295,78 грн., в т. р. 158,14 грн. збитків, 114,65 грн. інфляційних витрат, 22,99 грн. 3 % річних, 16000 грн. моральної шкоди , 13 грн. судових витрат з підстав ст. 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції"

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 лютого 2012 року Адміністративною колегією Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України розглянуто справу № 06-26.20.2/59-11 про захист економічної конкуренції міським комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна контора №5" та подання про попередні висновки у справі другого відділу досліджень і розслідувань від 09 грудня 2011 року №06-463 та додатку №1 від 17 лютого 2012 року №06-69 до вказаного подання.

Позивач стверджує , що Рішенням № 17-рш по справі №06-26.20.2/59- 11:

- визнано, що міське комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора №5" (місцезнаходження юридичної особи: 21001, м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 11 ідентифікаційний код - 20096143) займало монопольне становище з часткою 100% на ринку послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в територіальних межах житлового фонду м. Вінниці, який знаходився на обслуговуванні МКП "ЖЕК №5": з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2011 року - відповідно до рішення Виконавчого комітету Вінницької міської Ради від 28 травня 2009 року №1157 та з 01 серпня 2011 року по 31 грудня 2011 року - відповідно до рішення Виконавчого комітету Вінницької міської Ради від 14 липня 2011 року №1666.

- визнано, що дії міського Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора №5" по включенню до плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій мешканцям будинку АДРЕСА_1 витрат, які повинно було відшкодувати приватне підприємство "Астра" та дії міського Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора №5" по безпідставному включенню необгрунтованих витрат по прибиранню прибудинкової території, що призвело до застосування завищеної плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції , передбаченим ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

- зобов'язано міське Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора №5" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тобто утримуватись включення до плати за послуги необгрунтованих витрат, про що повідомити територіальне відділення в 10-денний строк після отримання копії рішення адміністративної колегії.

- за порушення, вказане в п. 2 Рішення, накладено на міське Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора №5" штраф у розмірі 18000, 00 (вісімнадцять тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Зазначає, що рішення Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на даний час не виконано, підвищені тарифи продовжують нараховуватись, штраф МКП "ЖЕК №5" на виконання рішення Антимонопольного комітету не сплачується, а також на даний час МКП "ЖЕК №5" продовжує займати монопольне становище на ринку послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Позивач стверджує , що Рішенням Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету встановлено, що мешканцям будинків, які знаходяться на обслуговуванні у МКП "ЖЕК №5" здійснено надлишкову переплату за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, але на даний час надлишково сплачені кошти не повернуті та не зараховані в рахунок погашення наступних платежів і з сторони МКП "ЖЕК №5" не вчиняється жодних дій, які були б спрямовані на повернення коштів. Через що просив МКП "ЖЕК №5" провести перевірку, якою встановити обсяг повернення надмірно сплачених коштів та повернути їх особам, які проводили оплату у період з 01 січня 2010 року по даний час, або врахувати дані кошти в рахунок наступних платежів.

Господарським судом прийнято до провадження вказаний позов фізичної особи ОСОБА_1, який не є суб'єктом підприємницької діяльності , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам") господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування. Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди.

Таким чином , враховуючи , що ст. 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" прямо передбачає вирішення спору про відшкодування шкоди заподіяної порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції господарським судом, без зазначення суб'єктого складу сторін, спір у цій частині підлягає прийняттю до провадження та вирішенню по суті .

В той же час позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки Законом України "Про захист економічної конкуренції" не визначено право фізичної особи на відшкодування такої шкоди в господарському судочинстві.

Ухвалою від 11.05.2016р. провадження у справі в частині стягнення 16000 грн. моральної шкоди припинено на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України.

10.05.2016р. позивач подав клопотання про зміну позовних вимог , якою зокрема просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 163 грн. 40 коп., інфляційні втрати у розмірі 154,66 грн. та 3% річних у розмірі 27,72 грн., поштові витрати 13 грн. 16 коп. (а.с. 62).

Відповідно до п. 3.11, 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь - якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії , а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

За таких обставин заява про зміну позовних вимог розцінюється судом як заява про збільшення позовних вимог з новою ціною позову в сумі 345,78 грн. в т. р. 163,40 грн. збитків, 154,66 грн. інфляційних витрат, 27,72 грн. 3% річних.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а копія заяви вручена представнику під розписку, суд дійшов висновку про дотримання позивачем правил подачі заяви про збільшення позовних вимог, а тому дана заява приймається судом на підставі ст. 22 УГК України

11.05.2016р. позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог , якою просить додатково стягнути з відповідача 23813,54 грн. пені в розмірі 3 проценти на день з підстав ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с. 88).

Вказана заява не приймається судом з наступних підстав.

Відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи, що позовна вимога про стягнення пені з підстав ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не заявлялась позивачем у позовній заяві, заява про збільшення позовних в частині стягнення пені є окремою позовною вимогою, яка подана позивачем без дотримання правил подачі позовної заяви, а тому не підлягає прийняттю судом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив з тих підстав, що в позовній заяві та додатку до неї (розрахунки надлишково нарахованих коштів за прибирання газонів та території) позивач зазначає періоди, за які відповідачем здійснено надлишкове нарахування коштів за прибирання газонів та території по будинку АДРЕСА_1 з посиланнями на відповідні рішення адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, зокрема: з жовтня по листопад 2010 р., січень, березень - грудень 2011 року, тобто до подання позовної заяви до Господарського суду Вінницької області (04.04.2016 р.) позивач знав про ніби - то допущенні відповідачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якими йому заподіяно шкоду. І його звернення з цього приводу до Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України підтверджують даний факт.

Також позивачу було відомо про хід та результати розгляду справи №06-26.20.2/59-11 Вінницьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, яким винесено рішення від 28.02.2012 р. №17-рш про порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, про що свідчить лист №03-36/83 від 21.01.2016, наданий позивачем в додатках до позовної заяви.

Тому відповідач просить застосувати строк позовної давності, оскільки відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначає, що навіть якщо брати до уваги дату винесення рішення №17-рш про порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції - 28.02.2012 р., то строк позовної давності закінчується 28.02.2015 р., тобто позивачем пропущено строк позовної давності.

05.05.2016 відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до МКП "ЖЕК № 5 " про стягнення моральної шкоди.

Вказане клопотання відхилене судом , як необґрунтоване.

У судове засідання в порядку ст. 30 ГПК України був викликаний представник Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України для дачі пояснень з питань що виникають під час розгляду справи.

Представник Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Драпак Ю.П. надав суду пояснення по суті спору.

Заслухавши представників сторін, оцінивши подані сторонами та зібрані судом докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Рішенням Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету № 17-рш від 28.02.2012р. визнано, що міське комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора № 5" (місцезнаходження юридичної особи: 21001, м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 11, ідентифікаційний код - 20096143) займало монопольне становище з часткою 100 % на ринку послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в територіальних межах житлового фонду м. Вінниці, який знаходився на обслуговуванні МКП "ЖЕК № 5": з 01.01.10 по 31.12.11 - відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від "28.05.09 № 1157, та з 01.08.11 по 31.12.11 - відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 14.07.11 № 1666.

Визнано, що дії міського Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора №5" по включенню до плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій мешканцям будинку АДРЕСА_1 витрат, які повинно було відшкодувати приватне підприємство "Астра" та дії міського Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора №5" по безпідставному включенню необгрунтованих витрат по прибиранню прибудинкової території, що призвело до застосування завищеної плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції , передбаченим ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зобов'язано міське Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора №5" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тобто утримуватись від включення до плати за послуги необґрунтованих витрат, про що повідомити територіальне відділення в 10-денний строк після отримання копії рішення адміністративної колегії.

За порушення, вказане в п. 2 даного Рішення, накладено на міське Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора №5" штраф у розмірі 18000, 00 (вісімнадцять тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Вказаним рішенням зокрема встановлено, що за прибирання прибудинкової території та газонів по будинку АДРЕСА_1 у м. Вінниці Міським комунальним підприємством ЖЕК-5 протягом 2010 і 2011 років надлишково нараховані кошти у сумі 3716,42 грн., які розподілені до сплати мешканцям будинку на 2902,27 м2 відповідно до площі квартир.

Рішенням Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету № 93-рш від 31.12.2013р. закрито розгляд справи № 06-26.20.2/16-12 у зв'язку з виконанням міським комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна контора № 5" рекомендацій адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.06.2013р. № 40-рек.

Вказаним рішенням зокрема встановлено, що у результаті помилкового визначення класу території (2 клас замість 1 класу) мешканцям будинку АДРЕСА_1 у м. Вінниці Міським комунальним підприємством ЖЕК-5 протягом 2010 і 2011 років надлишково було нараховано до сплати 1568,76 грн.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є мешканцем квартири АДРЕСА_1, яка належить йому та членам його сім'ї на праві приватної спільної часткової власності, що стверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 26.11.2015 та Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 26.11.2015 р. «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці».

Позивачу відповідачем щомісяця виставлялись рахунки на оплату комунальних послуг, в т.р. по послузі утримання будинку та прибудинкової території з розрахунку житлової площі розміром 42,72 м2, що не заперечується сторонами.

Згідно Довідки № 71 від 04.05.2016 р. , виданої МКП ЖЕК № 5 у позивача відсутня заборгованість по послузі утримання будинку та прибудинкової території за період 2010 і 2011 років (а.с.56)

Відповідно до ч.1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумнівів щодо достовірності цих обставин.

За таких обставин суд вважає доведеним, що протягом 2010 і 2011 років позивачем повністю сплачено комунальні платежі за утримання будинку у нарахованій відповідачем сумі згідно рахунків на житлову площу розміром 42,72 м2

За результатами здійсненного перерахунку за надлишково нараховані кошти за послуги з утримання прибудинкової території за період протягом 2010- 2011 років відповідачем неправомірно отримані від позивача кошти у сумі 79 грн. 06 коп.

Правомірність визначення суми збитків в розмірі 79 грн. 06 коп. підтверджується розрахунком, здійсненим судом на підставі висновків, викладених у рішеннях Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету № 17-рш від 28.02.2012р, № 93-рш від 31.12.2013р. , а саме :

1) 3716,42 грн. : 2902,27м2= 1,28 грн. 1,28 грн. х 43,42= 55,58 грн.

2) 1568,76 грн. : 2902,27м2= 0,54 грн. 0,54 грн. х 43,42= 23,45 грн.

3) 55, 58 грн. + 23,45 грн. = 79,03 грн.

Приписом ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У даному випадку позивач, шляхом здійснення надмірної оплати коштів відповідачу протягом 2010-2011 років у зв"язку з неправомірними діями відповідача , втратив кошти (які є різновидом майна) на суму 79 грн. 03 коп. Наявність правопорушення та винна особа були визначені при проведенні перевірки та винесенні відповідного рішення адміністративною колегією Вінницького обласного територіального відділення Антимопопольного комітету України.

Зі змісту статей 614, 623 Цивільного кодексу України та статті 226 Господарського кодексу України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення:

1) неправомірність дій ;

2) збитки;

3) причинний зв"язок між неправомірними діями та збитками;

4) вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів підстави для цивільної відповідальності відсутні.

З урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача

- збитки 163 грн. 40 коп.,

- інфляційні втрати 154,66 грн.

- 3% річних 27,72 грн.,

Надані позивачем докази свідчать про наявність всіх елементів господарського правопорушення з боку відповідача:

- наявні збитки в сумі 79 грн. 03 коп. ;

- протиправні дії міського Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна контора №5" по безпідставному включенню необгрунтованих витрат по прибиранню прибудинкової території, що призвело до застосування завищеної плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції , передбаченим ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" , що встановлено Рішеннями Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету № 17-рш від 28.02.2012р, № 93-рш від 31.12.2013р.;

- причинний зв'язок між порушенням законодавства та збитками, який полягає в у необґрунтованому встановленні та стягненні протягом 2010-2011 років підвищеної оплати за прибирання прибудинкової території що потягнуло за собою оплату позивачем надлишкових коштів;

- вина відповідача в скоєнні правопорушення встановлена Рішеннями Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету № 17-рш від 28.02.2012р, № 93-рш від 31.12.2013р.

Стаття 217 Господарського кодексу України передбачає, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

У статті 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Як зазначено в рішенні Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету № 17-рш від 28.02.2012р збитки виникли в результаті дій відповідача, які полягають у безпідставному включенню необгрунтованих витрат по прибиранню прибудинкової території, що призвело до застосування завищеної плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, і є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції , передбаченим ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції па ринку.

Стаття 255 Господарського кодексу України передбачає, що збитки, заподіяні зловживанням монопольним становищем, підлягають відшкодуванню за позовами заінтересованих осіб у порядку, встановленому законом.

Статтею 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування.

Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди.

Вказана правова норма прямо встановлює подвійний розмір фактично заподіяної шкоди у конкретних випадках порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Розмір фактично заподіяної шкоди визначений шляхом проведення перерахунку надлишково сплачених коштів , конкретний випадок порушення монополістом п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено рішенням АМК, яке не скасовано, тому у позивача були законні підстави для звернення до господарського суду в порядку ст. 55 вказаного Закону.

Виходячи з наведенного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення шкоди в подвійному розмірі, що становить 158 грн. 12 коп. ( 79 грн. 03 коп. х 2 = 158 грн. 06коп. )

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 154,66 грн. інфляційних нарахувань та 27,72 грн. 3% річних суд дійшов висновку у відмові в позові в цій частині, виходячи з наступного.

Нормою п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку стягнення збитків або шкоди не є тотожним стягненню боргу за умовами грошового зобов'язання. Сплата конкретної суми збитків (шкоди) не є зобов'язанням , оскільки законні підстави для її стягнення доводяться позивачем під час судового розгляду справи.

Відповідно до п. 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції не виникає у випадку, зокрема, відшкодування збитків та шкоди, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Верховним судом України у Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві зазначено, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-74/0/4-13 від 16 січня 2013 p .) Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВГСУ від 27.04.2016 р. у справі № 915/1509/15.

Відповідач стверджує, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки йому було відомо про надлишкове нарахування коштів, і його звернення до Антимонопольного комітету підтверджує даний факт. Крім цього, навіть з дати винесення рішення Антимонопольного комітету 28.02.12 закінчився строк позовної давності 28.02.02.2015 р.

Розглянувши заяву відповідача про застосування до даних правовідносин позовної давності суд зазначає наступне.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Підстави даного позову ґрунтуються на рішенні Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету № 17-рш від 28.02.2012 р., а тому початок перебігу позовної давності припадає на наступний день з настання події прийняття вказаного рішення, тобто на 29.02.2012 р.

Разом з цим , судом встановлено, що рішення Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету № 17-рш від 28.02.2012 р. було оскаржено до Вінницького окружного адміністративного суду, який 26.06.2012 у справі № 2а/027/2192/12 ухвалив Постанову , якою було визнано протиправним та скасоване рішення Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету № 17-рш від 28.02.2012 р.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі № 2а/027/2192/12 від 26.09.12 р. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 26.06.2012 було скасовано та ухвалено нову Постанову, якою визнано протиправним та скасувано пункти 2,3,4 рішення Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету № 17-рш від 28.02.2012 р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.01.15 р. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2012 р. залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 13.10.2015 р. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 26.06.2012, Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.09.12 р. , Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 28.01.15 р. скасовано. Закрито провадження у справі за позовом міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №5» до Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, треті особи ОСОБА_1, департамент житлового господарства Вінницької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення.

Таким чином , рішення Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету № 17-рш від 28.02.2012 р. було визнане протиправним та не діяло до 13.10.2015, а тому позивач з об'єктивних причин не мав можливості звернутися до суду за захистом свого права з підстав , які ґрунтуються на рішенні Адміністративної колегії Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету № 17-рш від 28.02.2012 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

На підставі викладено, суд дійшов висновку про поважність причин пропущення позивачем позовної давності , а тому позов про стягнення збитків підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору як інвалід П групи, що стверджується Пенсійним посвідченням сер ААИ № 987502.

Позивач просить включити до складу судових витрат витрати на поштову кореспонденцію, які підтверджуються касовими чеками відділення поштового зв'язку від 04.04.2016 р. на загальну суму 13 грн. 16 коп.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-84, 115 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства "Житлово-Експлуатаційна контора № 5" ( вул. Коцюбинського,11, м. Вінниця, 21001 , ) на користь громадянина ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 21001, ідентифікаційний номер № НОМЕР_1 ) 158 грн. 06 коп. збитків, 06 грн. 02 коп. судових витрат.

В позові в частині стягнення 5 грн. 34 коп. збитків , 154 грн. 66 коп. інфляційних нарахувань, 27 грн. 72 коп. 3% річних відмовити.

Стягнути з Міського комунального підприємства "Житлово-Експлуатаційна контора № 5" ( вул. Коцюбинського,11, м. Вінниця, 21001 , ) до державного бюджету України 786 грн.75 коп. судового збору .

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16 травня 2016 р.

Суддя Говор Н.Д.

віддрук. прим.:

1 - до справи