ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.04.16р. Справа № 904/6073/15

За позовом Заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі

Позивача-1: Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

Позивача-2: Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з

нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сорус", м. Дніпропетровськ

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб", м. Дніпропетровськ

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача-1:

Художній салон Дніпропетровської організації спілки художників України,

м. Дніпропетровськ

про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від прокуратури: ОСОБА_1, посв. №025042

від позивача 1: не з'явився

від позивача 2: ОСОБА_2, дов. №873 від 28.04.16р.

від відповідача: ОСОБА_3, дов. від 01.03.16р.

від третьої особи 1: ОСОБА_4, дов. від 25.04.16р.

від третьої особи 2: ОСОБА_5, дов. від 26.04.16р.

ОСОБА_6, директор

СУТЬ СПОРУ:

У липні 2015р. Заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради та Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОРУС", в якому просив суд:

- визнати право комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове вбудоване приміщення №57а (поз.1-9) в житловому будинку літ.А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 46;

- витребувати майно - нежитлове вбудоване приміщення №57а (поз.1-9) в житловому будинку літ.А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 46 з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "СОРУС" на користь територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що даний об"єкт знаходиться у власності територіальної громади міста з підстав визнання недійсним рішення позивача-1 про продаж зазначеного об"єкту нерухомого майна третій особі-1, яка, у свою чергу, не дивлячись на це, здійснила відчуження спірного майна відповідачу. Прокурор, керуючись ст.ст.387, 388, 392 Цивільного кодексу України, просив суд визнати право власності на нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення №57а (поз.1-9) в житловому будинку літ.А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 46, за територіальною громадою міста в особі позивача-1 та витребувати вказане нерухоме майно у добросовісного набувача (відповідача) на користь територіальної громади міста в особі позивача-1.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2015р. позов задоволено повністю: визнано право комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове вбудоване приміщення №57а (поз. 1-9) в житловому будинку літ. А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташовано за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 46; витребувано від товариства з обмеженою відповідальністю "СОРУС" майно - нежитлове вбудоване приміщення №57а (поз. 1-9) в житловому будинку літ. А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташовано за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 46.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2015р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2016р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2015р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. у справі №904/6073/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №904/6073/15 передано для розгляду по суті судді Петровій В.І.

Ухвалою від 14.04.2016р. суддя Петрова В.І. прийняла справу №904/6073/15 до свого провадження.

27.04.2016р. Заступник прокурора Дніпропетровської області подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: нежитлове приміщення вбудоване приміщення №57а (поз.1-9) в житловому будинку літ.А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, 46 до набрання законної сили рішенням у справі №904/6073/15.

Заява мотивована тим, що під час розгляду справи вказане нерухоме майно було відчужено, що, зокрема, стало підставою для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2015р. та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. у справі №904/6073/15 судом касаційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.04.2016р. №58041029 станом на даний час власником спірного майна є ТОВ "Сервіс СП". Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення у справі №904/6073/15 буде унеможливлено, оскільки титульний володілець спірного майна має реальні можливості реалізувати його.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Господарський суд має право вжити, передбачені статтею 67 Господарського процесуального кодексу України, заходи до забезпечення позову, у тому числі, за заявою прокурора.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Як зазначено в п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (далі - Постанова №16), заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (п.3 Постанови №16).

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Враховуючи, що до вирішення господарським судом спору по суті існує реальна можливість вільного розпорядження спірним майном, суд вбачає підстави для вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: нежитлове приміщення вбудоване приміщення №57а (поз.1-9) в житловому будинку літ.А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, 46 до набрання законної сили рішенням у справі №904/6073/15.

Керуючись ст.ст.66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Заступника прокурора Дніпропетровської області про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: нежитлове приміщення вбудоване приміщення №57а (поз.1-9) в житловому будинку літ.А-5, на першому поверсі, загальною площею 192,6 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, 46 до набрання законної сили рішенням у справі №904/6073/15.

Ухвала набирає законної сили з дати її винесення - 28.04.2016р.

Ухвала може бути предявлена до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя ОСОБА_7