ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2016 р.Справа № 922/1233/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Шевляковій К.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт-агро", м. Харків
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 615350,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року до господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 (далі - відповідач) звернулось ТОВ "Смарт-Агро" (далі - позивач). У позові останній просив суд стягнути з відповідача на свою користь 615350,00 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по договору №10/02-2015, що був укладений між сторонами 10.02.2015 року.

Ухвалою суду від 18.04.2016 року було порушено провадження по справі та її розгляд був призначений на 04.05.2016 року о 10:00 год.

У судовому засіданні 04.05.2016 року представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 04.05.2016 року представник відповідача визнав позов та надав суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач підтвердив факт укладання договору та поставки товару, а також повідомив, що не розрахувався з позивачем з причини відсутності у відповідача грошових коштів. Наданий відзив досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

10 лютого 2015 року між сторонами був укладений договір №10/02-2015 (надалі - договір).

Згідно умов договору (п. 1.1) позивач зобов'язується передати у власність відповідача товар, а відповідач в порядку та на умовах, визначених договором, зобов'язується прийняти й оплатити поставлений позивачем товар.

У відповідності до п. 1.2. договору найменуванням товару є кукурудза З клас (надалі - товар).

Поставка товару до місця призначення здійснювалася позивачем до 15 лютого 2015 року (п. 5.1. договору).

Датою поставки партії товару вважається дата зазначена в видаткових накладних на товар (п. 5.3. договору).

Як встановлено судом, на виконання умов договору в період з 11.02.2015 року по 13.02.2015 року включно, на адресу відповідача було поставлено товар загальною кількістю 198,500 тонн за ціною товару 3 100, 00 грн. (без ПДВ) на загальну суму 615350, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними на поставку товару, копії яких досліджені судом та долучені до матеріалів справи (а.с.8-10), а саме: №№ РН-0000006 від 11.02.2015 року, РН-0000007 від 12.02.2015 року та РН-0000008 від 13.02.2015 року.

У відповідності з п. 4.2. договору відповідач взяв на себе зобов'язання сплатити вартість поставленого товару протягом п'яти банківських днів з моменту поставки товару.

Втім, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по оплаті постановленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 615350, 00 грн. Факт наявності боргу також підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків за період з 10.02.2015 року по 01.02.2016 року, підписаним між сторонами (а. с. 13).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав доказів, які б спростовували суму заявленого боргу. Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, а також визнання позову відповідачем, останній визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого товару на суму 615350,00 грн., а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 525, 526, 530, 712 ЦК України; ст. ст. 173, 174, 179 ГК України; ст. ст. 1, 4, 12, 32, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ФОП ОСОБА_1 (61145, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт-Агро" (61052, м. Харків, пров. Симферопольський, 6, кім. 703, , р/р 3524 в АТ "ОТП Банк", МФО 300528) - 615350,00 грн. заборгованості та 9230,25 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_4