ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.05.2016 Справа № 920/214/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», м. Суми

до відповідача: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії, м. Суми

про визнання кредиторських вимог та включення їх до проміжного балансу та реєстру кредиторів у сумі 179 045 грн. 31 коп.

Суддя Джепа Ю.А.

Представники сторін:

від позивача - Зякун С.О. (довіреність № 10-19/17-Д/69 від 30.06.2015)

від відповідача - Суворова М.О. (довіреність № 19/13 від 09.02.2016)

За участю секретаря судового засідання - Зері Ю.О.

Суть спору: позивач просить суд зобов'язати відповідача визнати кредиторські вимоги в розмірі 179045 грн. 39 коп., що складаються із заборгованості по сплаті двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини - 178330 грн. 58 коп., 108 грн. 90 коп. інфляційних втрат, 38 грн. 58 коп. 3 % річних, 567 грн. 33 коп. пені і включити їх до проміжного ліквідаційного балансу та реєстру кредиторів Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, відповідач безпідставно не визнав ці вимоги у порядку, встановленому цивільним законодавством України.

19.04.2016 та 05.05.2016 до господарського суду надійшли пояснення представника позивача на підтвердження заявлених вимог, у яких зазначено, що позивач своєчасно звернувся до відповідача із кредиторськими вимогами, а відповідна заява прийнята особисто посадовою особою відповідача у межах встановлених строків.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, проти вимог позивача заперечує та зазначає, що позивачем пропущено строк для звернення до суду із вимогою про стягнення пені, у зв'язку з чим просив застосувати до позовних вимог у цій частині позовну давність.

Також представником відповідача подані для долучення до матеріалів справи копія журналу вхідної кореспонденції, повідомлення про коригування договірних обсягів споживання та довідка на підтвердження повноважень посадової особи, яка отримувала заяву позивача про визнання грошових вимог.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши пояснення присутніх представників, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2009 між Публічним акціонерним товариством «Сумиобленерго» (позивачем у справі) та Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (відповідачем у справі) був укладений договір № 168 про постачання електричної енергії.

Згідно із п. 1 укладеного договору позивач зобов'язався продавати електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а останній зобов'язався оплачувати позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі відповідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємними частинами.

Пунктом 2.2.3. зазначеного договору визначено що відповідач повинен оплачувати вартість електричної енергії відповідно до умов додатку № 4 до договору.

Відповідно до п.1 додатку № 4 до договору (в редакції від 15.11.2013) розрахунковим вважається період з 20 числа місяця до 19 числа наступного місяця включно.

Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем (відповідачем) виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (позивача).

Датою оплати сторони погодили дату зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

Згідно п. 2 додатку № 4 до договору обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається відповідно до «Акту про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії».

Пунктом 3 вказаного додатку передбачено, що сума коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається наступним чином:

- обсяг переданої (спожитої) електричної енергії між датами зняття показів засобів обліку розкладається відповідно до тривалості дії протягом розрахункового періоду кожного з тарифів, після чого величина коштів, які має сплатити споживач, визначається як сума добутків тарифів відповідного класу на відповідні їм обсяги електричної енергії.

Рахунок на оплату електричної енергії має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів від дня отримання.

У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що позивач належно виконував умови укладеного договору № 168 та своєчасно і в повному обсязі відповідно до заявлених відповідачем обсягів, категорії надійності електроустановок та дозволеної потужності постачав відповідачу електричну енергію, проте останній розрахунки за спожиту електроенергію проводив з порушенням термінів, визначних договором.

Пунктом 4.2.1. договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 цього договору з порушенням термінів, визначених додатком № 4 «Порядок розрахунків», передбачений обов'язок відповідача сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені визначається в окремому рахунку.

Відповідно до п.5 додатку № 4 до договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів, постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування;

- 3% річних з простроченої суми. При цьому сума боргу за спожиту електроенергію повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Вказані рахунки мають бути оплачені боржником протягом 5 днів з дня отримання, що визначено п. 6 додатку №4 до договору.

Внаслідок порушення грошових зобов'язань згідно п. 4.2.1. договору відповідачу була нарахована пеня, розмір якої відповідно до розрахунку становить 567,33 грн.

До того ж, на підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, беручи до уваги неналежне виконання грошових зобов'язань, відповідачу були нараховані 3% річних у сумі 38,58 грн. та інфляційні втрати, які згідно розрахунків становлять 108,90 грн.

Суми нарахованих санкцій підтверджуються наявними у справі копіями рахунків № 11/7631 від 24.11.2015, № 11/7633 від 24.11.2015, № 11/7632 від 24.11.2015, № 11/7923 від 23.12.2015, № 117925 від 23.12.2015, № 11/7924 від 23.12.2015.

ПАТ «Сумиобленерго» направило відповідні рахунки про сплату пені, 3 % річних та інфляційних втрат відповідачу, однак ці рахунки на даний час залишаються несплаченими.

Крім того, відповідно до п. 4.2.2. Договору, ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», п. 7 Порядку постачання електричної енергії споживачам, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 441 від 24.03.1999, якими передбачено, що за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, визначених згідно із вимогами розділу 5 договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин, відповідачу були надані (вручені) рахунки на оплату двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини №11/24388 від 26.11.2013 на загальну суму 144240,73 грн. та № 11/8166 від 30.12.2013 на загальну суму 34089,85 грн.

Відповідно до п. 6 «Порядку розрахунків», який є додатком № 4 до договору рахунок на оплату перевищення договірної величини споживання електричної енергії має бути сплачений відповідачем протягом 5 днів з дня отримання.

Проте, вищевказані рахунки залишаються несплаченими відповідачем, заборгованість відповідача перед позивачем за двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини становить 178330,58 грн.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського кодексу України, яка також передбачає, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 629, 530 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Протягом розгляду справи суд встановив, що у бюлетені державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про оприлюднення відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 335 (30) 2015 рік опубліковане оголошення про ліквідацію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області. Кінцевий строк, визначений для заявлення кредиторами своїх вимог встановлено 09.01.2016 .

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до відповідача із заявою № 57-06/176 від 05.01.2016 про визнання кредиторських вимог на суму заборгованості, яка виникла через неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № 168 від 01.12.2009 та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Однак, 27.01.2016 на адресу позивача надійшов лист відповідача № 93/31/05-2016 від 27.01.2016 за підписом заступника голови ліквідаційної комісії, у якому зазначено, що заява ПАТ «Сумиобленерго» про визнання грошових вимог до боржника - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на суму 179045,39 грн. надійшла з порушенням строку, встановленого в оголошенні про ліквідацію відповідача, тому вимоги позивача відповідачем не визнані.

У судових засіданнях представник позивача неодноразово наголошував, що заява № 57-06/176 від 05.01.2016 подана у межах строків, встановлених для звернення до боржника з кредиторськими вимогами, на підтвердження цього надав суду копію цієї заяви з відміткою посадової особи відповідача про прийняття заяви 06.01.2016.

Відповідно до ст. 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Частиною 1 статті 104 вищевказаного Кодексу передбачена можливість припинення юридичної особи в результаті ліквідації.

Відповідно до статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Статтею 111 Цивільного кодексу України встановлений порядок ліквідації юридичної особи.

Відповідно до частини 3 статті 112 Цивільного кодексу України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Так, представник позивача неодноразово наголошував, що заява №57-06/176 від 05.01.2016 була вручена безпосередньо в адміністративній будівлі за місцезнаходженням відповідача представнику ОСОБА_4, про що зроблено відповідну відмітку про отримання цієї заяви 06.01.2016.

В ході судового розгляду представник відповідача підтвердив, що вищезазначена особа перебуває у трудових відносинах з відповідачем і саме ця особа отримувала 06.01.2016 від представника позивача заяву про визнання грошових вимог, однак зареєстрована дана заява працівником не одразу - цієї ж дати, а пізніше (13.01.2016). На підтвердження цього представник відповідача подав для долучення до матеріалів справи копію журналу № 9 обліку вхідних документів.

Таким чином, суд робить висновок, що заява позивача № 57-06/176 від 05.01.2016 про визнання кредиторських вимог подана ним у строк, визначений законодавством. З вищенаведеного виходить, що відмова відповідача у визнанні цих вимог з підстав їх несвоєчасного заявлення, не відповідає дійсним обставинам та є безпідставною.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вимогою про визнання кредиторських вимог протягом місячного строку, встановленого для визнання цих вимог у судовому порядку, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Заява відповідача про застосування до вимог позивача по стягненню пені у розмірі 567,33 грн. позовної давності, задоволенню не підлягає, оскільки у процесі судового розгляду справи позивачем був доведений факт правомірності нарахування суми пені у межах строку позовної давності щодо вимог по нарахуванню пені, встановленого пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, і з цим у судовому засіданні погодився представник відповідача.

Згідно ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України суд відшкодовує позивачу за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 112, 258 Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, б. 23, ) визнати кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (40035, м. Суми, вул. Д.Коротченка, б. 7, ) в розмірі 179045,39 грн. 39 коп., що складається з заборгованості двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини - 178330,58 грн., 108,90 грн. - інфляційних нарахувань, 38,58 грн. - 3% річних, 567,33 грн. - пені і включити їх до проміжного ліквідаційного балансу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, б. 23, ) та реєстру кредиторів Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, б. 23, ).

3. Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, б. 23, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (40035, м. Суми, вул. Д.Коротченка, б. 7; ) судовий збір в сумі 1378,00 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.05.2016.

Суддя Ю.А.Джепа