ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" травня 2016 р. Справа № 924/293/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Виноградова В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства „Банк національний кредит", м. Київ в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації - ОСОБА_1, м. Київ

до приватного підприємства "Аграрна компанія 2004", с. Попівці Волочиського району Хмельницької області

про зобов'язання повернути кошти

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю від 02.09.2015 р.

від відповідача: не з'явився

встановив: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача повернути грошові кошти в розмірі 2283658,74 грн., отримані без достатніх правових підстав. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач достроково без відповідної заяви відповідача до спливу строку договорів траншу безпідставно повернув відповідачу суму вкладу в розмірі 9442000,00 грн. та виплатив нараховані проценти в розмірі 2283658,74 грн. При цьому посилається на умови договору депозитної лінії від 28.03.2014 р. №DL14/2014-147, положення ст. ст. 11, 15, 16, 387, 1058, 1060, 1212 ЦК України, п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 р. №516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за №1256/8577, ст. ст. 1, 34, 36, 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позивачем подано додаткові пояснення (№04-08/1541 від 10.05.2016 р.), в яких зазначає, зокрема, що 11 червня 2015 року на виконання положень ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк національний кредит" ОСОБА_3 видано наказ №39 від 11.06.2015р. "Про перевірку договорів у ПАТ "Банк національний кредит", відповідно до якого створено комісію з перевірки договорів, укладених ПАТ "Банк національний кредит" протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), виконання яких спричинило або могло спричинити погіршення фінансового стану банку, які відповідають критеріям, передбаченими частиною другою статті 38 Закону. За результатами перевірки було виявлено, що відповідно до додаткової угоди №1 від 04.06.2015р. до договору №DL14/2014-147 від 28.03.2014р., укладеного між відповідачем та позивачем, вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону, у зв'язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою Банк відмовився від власних майнових вимог, що потягло за собою необґрунтовану виплату відповідачу грошових коштів у розмірі 2233592,21 грн., що, в свою чергу, спричинило погіршення фінансового стану банку. Повідомляє, що у передбаченому законом порядку уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повідомила відповідача про нікчемність додаткової угоди №1 від 04.06.2015р. та обов'язок відповідача повернути усе отримане за вищевказаним договором. Однак, в порушення приписів ч. 5 ст. 38 Закону, відповідач не повернув банку усе отримане на підставі нікчемного правочину до дати подачі позову, чим порушив не лише права позивача, але й вкладників та інших кредиторів ПАТ "Банк національний кредит", вимоги яких підлягають задоволенню в результаті здійснення ліквідаційної процедури. При цьому посилається на положення ст. ст. 202, 203, 215 ЦК України, п. 2.5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013р., ст. ст. 37, 38, 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та вважає, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб після виявлення перевіркою факту нікчемності правочину вправі направити повідомлення стороні такого правочину з вимогою про повернення майна, отриманого за таким договором, а Відповідач зобов'язаний був повернути таке майно. При цьому прийняття уповноваженою особою Фонду додаткового рішення про нікчемність правочпну не вимагається ані Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ані Цивільним кодексом України, оскільки його недійсність встановлена законом, а саме п. 1 ч. 3 ст. 38 Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Доходить висновку, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було вжито всі необхідні дії, передбачені Законом, з метою збереження активів банку та вжиття заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, однак в добровільному порядку відповідачем майно повернуто не було, що змусило позивача звернутись до суду.

Аналізуючи положення ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", умови договору та додаткової угоди, вважає, що внаслідок укладення договору про внесення змін до договору банківського вкладу банк відмовився від права (втратив право) утримати із суми депозиту, яка повертається вкладнику, різниці між сумою раніше сплачених вкладнику процентів та сумою процентів, перерахованих за зниженою процентною ставкою, фактично сума майнових вимог, від яких відмовився банк в даному випадку, становить 2233592,21 грн. Повідомляє, що одразу ж після укладення додаткової угоди №1 від 04.06.2015р. (в той же день) відповідач звернувся до банку із заявою про дострокове розірвання депозитного договору, виплату депозиту та відсотків, та в той же день грошові кошти були перераховані на рахунок відповідача, що підтверджується виписками по особовому рахунку клієнта. Зазначає, що розуміючи негативне фінансове становище банку, сторони договору з метою уникненння негативних наслідків для вкладника у вигляді втрати нарахованих відсотків уклали додаткову угоду №1 від 04.06.2015р. до договору, внаслідок чого банк відмовився від власних майнових вимог права утримати із суми депозиту, яка повертається вкладнику, різниці між сумою раніше сплачених вкладнику процентів та сумою процентів, перерахованих за зниженою процентною ставкою. Жодної вигоди від вказаного правочину банк не отримав і об'єктивно договір укладено не в інтересах банку. враховуючи його умови і дії вкладника після його укладення. Посилається на положення ст. ст. 216, 236 ЦК України та стверджує, що Додаткова угода №1 від 04.06.2015р. до договору є недійсною в силу закону (нікчемною) - ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.Тому вважає, що відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"відповідач зобов'язаний повернути виплачені позивачу кошти у вигляді процентів , які добровільно не були повернуті.

Крім того, повідомляє, що Головним слідчим управлінням МВС України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000255 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 200 та ч. 2 ст. 205 КК України, під час здійснення якого було встановлено, що службовими особами ПАТ "Банк національний кредит" за попередньою змовою з фізичними особами та юридичними особами розроблено та втілено у дію схему незаконного виведення активів банку та заподіяно банку збитків. Також встановлено, що попри завдання та функції Комітету з управління активами/пасивами та з управління ризиками ПАТ "Банк національний кредит" (надалі - Комітет), з 01 січня 2015 року по 08 червня 2015 року було прийнято ряд рішень щодо дострокового розірвання депозитних договорів без перерахування відсотків за зниженою процентною ставкою всупереч умовам депозитних договорів укладених в банку. Зазначає, що згідно з аудиторським висновком Служби внутрішнього аудиту ПАТ "Банк національний кредит" за результатами аудиту вкладних операцій від 15.03.2016 встановлено порушення п. 4.2. Положення про Комітет, затвердженого рішенням Правління №200/2 від 27.12.2013р. в частині прийняття рішення на засіданні комітету без дотримання кворуму (в т. ч. і щодо додаткової угоди №1 від 04.06.2015р.).

Також позивачем подано заяву про зміну підстави позову (№04-08/1540 від 10.05.2016 р.). З приводу зазначеної заяви суд враховує положення ст. 22 ГПК України, згідно з якими до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

При цьому відповідно до положень п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті; заяви про зміну або предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, оскільки письмова заява позивача про зміну підстави позову була подана 11.05.2016 р., тобто після початку розгляду судом справи по суті (11.04.2016р.), суд залишає цю заяву без розгляду.

Крім того, позивачем подана заява (від 11.05.2016 р.) про зменшення розміру позовних вимог до 2233592,21 грн. з підстав, викладених у додаткових поясненнях №04-08/1541 від 10.05.2016 р.

Оскільки подана заява не суперечить вимогам ст. 22 ГПК України, вона приймається судом.

Відповідач повноважного представника у судове засідання не з'явився, витребуваних ухвалою суду від 11.04.2016 р. доказів не надав. На адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з відрядженням представника до Державної інспекції сільського господарства, м. Київ та можливістю подати докази на виконання ухвали від 11.04.2016 р.

Суд відмовляє у цьому клопотанні відповідача, оскільки суд не викликав конкретного представника відповідача для участі в судовому засіданні та відповідно до ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді можуть вести як керівники та інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, так і представники, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства. Тобто відповідач не позбавлений права та можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно зі ст. 28 ГПК України. Така правова позиція викладена в п. 3.9.2 постанові Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Судом звертається увага на приписи ст. 22 ГПК України, відповідно до яких сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У відзиві на позов (від 11.04.2016 р.) відповідач проти позовних вимог заперечив, при цьому зазначаючи, що відповідно до п. 1.10 договору депозитної лінії від 28.03.2014 р. №DL14/2014-147 відповідачем було подано заяву про дострокове розірвання договору та повернення суми вкладного траншу від 02.06.2015 р. за вих. № 401. З посиланням на положення ст. ст. 1058, 1060, 1061 ЦК України, стверджує, що 04.06.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору, якою п. 2.9 договору було викладено у новій редакції: "2.9. У випадку розірвання цього договору або договору траншу з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються без перерахування за весь час знаходження вкладу та/або вкладного траншу/траншів на депозитному рахунку". Зазначає, що пунктом 4.2 договору передбачено порядок дій банку у випадку дострокового повернення по ініціативі вкладника суми вкладу та/або вкладних траншів, який було дотримано позивачем (з врахуванням внесених змін до п.2.9 договору), та виплачено відповідачу проценти у повному обсязі згідно умов договору".

Враховуючи визначені ГПК України засади змагальності та рівності сторін судового процесу, необхідність подання для повного, всебічного та об'єктивного вирішення спору витребуваних судом та додаткових доказів, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача (№04-08/1540 від 10.05.2016 р.) про зміну підстави позову залишити без розгляду.

Розгляд справи відкласти на 09:30 год. "18" травня 2016 р.

Відповідачу надати оригінал (для огляду в судовому засіданні) заяви від 02.06.2015 р., докази її направлення (вручення) позивачу, оригінал (для огляду в судовому засіданні) додаткової угоди №1 від 04.06.2015 р. до договору банківського вкладу №DL14/2014-147 від 28.03.2014 р., письмові пояснення на доводи відповідача викладені в письмових поясненнях відповідача від 10.05.2016р.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 4 прим.: 1 - до справи, 2, 3 - позивачу (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська 52/58; 01001, м. Київ, пл. Спортивна 3); 4 - відповідачу (31222, Хмельницька обл., Волочиський р-н, с. Попівці, вул. Шкільна 34 А) 4 - рек. з пов. про вруч.