ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016р. Справа№ 914/671/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Гутьєвої В.В.

при секретарі Петровській Н.Я.

розглянувши матеріали справи за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача: Червоноградської центральної міської лікарні, м. Червоноград Львівської області

про стягнення 1 744,00 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 - представник

від відповідача : не з'явився

Відповідно до ст.20 ГПК України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін.

Суть заяви: Позов заявлено Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 до відповідача Червоноградської центральної міської лікарні про стягнення 1 744,00 грн.

Ухвалою суду від 14.03.2016 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 28.03.2016 р.

Підстави відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 28.03.2016 р., розгляд справи відкладено на 10.05.2016 р.

10.05.2016 р. представник позивача в судове засідання з'явився, вимоги, викладені в ухвалі суду від 14.03.2016 р. виконав повністю, позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та поясненнях, наданих в судовому засіданні, просив стягнути з відповідача 1 679,78 грн. - втрат від інфляції та 64,22 грн. - 3 % річних та покласти на відповідача судові витрати.

10.05.2016 р. представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимог, викладених в ухвалі суду від 14.03.2016 р. не виконав, жодних доказів сплати суми боргу повністю чи частково не надав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, про що докази долучено до матеріалів справи (повідомлення про вручення поштового відправлення № 811 зареєстроване канцелярією Господарського суду Львівської області за вхідн. № 15542/16 від 08.04.2016 р.).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Рішенням господарського суду Львівської області від 05.02.2015 р. у справі № 914/4607/14 позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю та стягнуто з відповідача - Червоноградської центральної міської лікарні на користь позивача 19 532,31 грн. - основного боргу, 4 961,20 грн. - втрат від інфляції, 1 686,43 грн. - 3 % річних та 1 827,00 грн. - судового збору. Вказаним рішенням суду встановлено та стягнуто суму втрат від інфляції за період з січня 2013 р. до грудня 2014 р. та 3% річних за період з 27.12.2014 р. до 16.01.2015 р.

16.02.2015 р. на виконання рішення господарського суду від 05.02.2015 р. видано наказ у справі № 914/4607/14. Рішення суду від 05.02.2015 р. у справі № 914/4607/14 набрало законної сили 16.02.2015 р.

Відповідно до банківської виписки за особовим рахунком позивача № 1700 з 01.01.2015 р. до 31.12.2015 р. заборгованість Червоноградської центральної міської лікарні перед ФОП ОСОБА_1 погашена 26.02.2015 р. відповідно до рішення суду від 05.02.2015 р. у справі № 914/4607/14.

З огляду на наведене, позивач просить стягнути з відповідача 1 679,78 грн. - втрат від інфляції за період з 01.01.2015 р. до 25.02.2015 р. та 64,22 грн. - 3 % річних за період з 17.01.2015 р. до 25.02.2015 р. та покласти на відповідача судові витрати у зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань щодо своєчасної оплати заборгованості встановленої рішенням господарського суду від 05.02.2015 р. у справі № 914/4607/14.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. При цьому, суд виходить із наступного:

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 р. № 14 за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Пунктом 5.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 р. № 14 роз'яснено, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв'язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв'язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписами п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи наведене, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду від 05.02.2015 р. у справі № 914/4607/14 вирішено стягнути з відповідача на корить позивача 19 532,31 грн. - основного боргу, 4 961,20 грн. - втрат від інфляції за період з січня 2013 р. до грудня 2014 р., 1 686,43 грн. - 3 % річних за період з 27.12.2014 р. до 16.01.2015 р. Відповідач виконав зазначене рішення суду та сплатив заборгованість 26.02.2015 р.

З врахуванням наведеного, позивачем правомірно нараховано відповідачу втрати від інфляції у розмірі 1 679,78 грн. за період з 1 січня 2015 р. до 25 лютого 2015 р. та 3% річних у розмірі 64,22 грн. за період з 17 січня 2015 р. до 25 лютого 2015 року.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши представника позивача, cуд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1 679,78 грн. - втрат від інфляції, 64,22 грн. - 3 % річних є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, суд, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладає судові витрати на відповідача на суму 1 378,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 12, 33, 34, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Червоноградської центральної міської лікарні (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Івасюка, буд. 2; код ЄДРПОУ № 01996869) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (79015, АДРЕСА_1; код ЄДРПОУ № НОМЕР_1) 1 679,78 грн. - втрат від інфляції, 64,22 грн. - 3 % річних, 1 378,00 грн. - судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

У судовому засіданні 10.05.2016 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 13.05.2016 р.

Суддя Гутьєва В.В.