ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2016 року Справа № 904/7819/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Герасименко І.М., Кузнецової І.Л.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №148/1001 від 01.04.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №124/472 від 03.11.2015р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2015р. по справі №904/7819/15

за позовом публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпрообленерго, м.Дніпропетровськ

до Державного підприємства Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року публічне акціонерне товариство ДТЕК Дніпрообленерго (далі ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова (далі ДП Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова) про стягнення 234 959 421, 91 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії №15-Ц від 01.01.2002р., з яких: 153 226 100, 56 грн. заборгованість за спожиту активну електричну енергію, 1 476 335, 95 грн. заборгованість по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, 4 393 186, 55 грн. 3% річних, 70 867 433, 70 грн. інфляційні втрати, 4 996 365, 15 грн. пеня, та 73 080, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2015р. по справі №904/7819/15 (суддя Петренко І.В.) позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ДП Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова на користь ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго 153 199 808, 10 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 919 086, 25 грн. заборгованості по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, 4 996 365, 15 грн. пені, 4 393 186, 55 грн. 3% річних, 69 261 177, 36 грн. інфляційних втрат та 72 575, 75 грн. витрат по сплаті судового збору; в частині стягнення з ДП Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова на користь ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго 18 474, 62 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію та 557 249, 70 грн. заборгованості по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, провадження припинено; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами 01.01.2002р. договору №15-Ц про постачання електричної енергії

Не погодившись з рішенням суду, ДП Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова звернулось з апеляційною скаргою, в якій, з урахуванням доповнення до апеляційної скарги, просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2015р. по справі №904/7819/15, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з урахуванням результатів судово-економічної експертизи, зменшити розмір пені до мінімального.

В апеляційній скарзі, з урахуванням доповнення до апеляційної скарги, скаржник посилається на те, що господарським судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про зменшення розміру пені; обставини, на які посилався відповідач в обґрунтування необхідності зменшення пені, є загальновідомими, тому не підлягали доказуванню, оскільки їх істинність очевидна і її доказування є зайвим; стягнення штрафних санкцій без їх зменшення вплине на поглиблення фінансової кризи підприємства; позивачем необґрунтовано нараховано 43 833, 23 грн. пені, 9 006, 08 грн. 3% річних, 1 613 236, 63 грн. інфляційних втрат, що залишено поза увагою господарського суду; суд не призначив відповідну судову експертизу за наявності по справі суперечливих розрахунків заборгованості, припустився неповного зясування обставин справи.

В відзиві на апеляційну скаргу ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2015р. по справі №904/7819/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

28.03.2016р. ДП Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова подано клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи щодо встановлення розміру заборгованості за спожиту активну електроенергію, визначення відповідності розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат умовам договору та вимогам законодавства.

Клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відповідно п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 Про деякі питання практики призначення судової експертизи, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Мотиви призначення експертизи вирішення питань щодо розміру позовних вимог, а саме, заборгованості відповідача за спожиту активну електроенергію, 3% річних, інфляційних втрат, пені, перевірка обґрунтованості аргументів сторін щодо правильного визначення заборгованості, безпідставно наведені відповідачем як належні правові підстави для призначення експертизи та потреби у спеціальних знаннях. Питання, поставлені перед експертом, чинним законодавством віднесені до компетенції суду. Аналогічна позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 12.10.2015р. у справі №904/2863/15 та від 18.11.2015р. у справі №904/2625/15. Отже, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті шляхом надання правової оцінки правовідносинам сторін, дослідження та аналізу первинних документів, які підтверджують заявлені позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

01.01.2002р. між відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго, правонаступником якої є ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго, (енергопостачальник) та ДП Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова (споживач) укладено договір №15-Ц про постачання електричної енергії, предметом якого є постачання і передача електроенергії енергопостачальником та оплата спожитої електроенергії споживачем (п. 1.1 договору).

За п. 1.2 договору, споживач приймає до оплати обсяг та витрати електроенергії, спожитої підприємством, і не несе відповідальність за обсяги та витрати електроенергії, відпущеної енергопостачальником через мережі споживача за межею балансового розподілу електромереж споживача та інших споживачів (субспоживачів) енергопостачальника.

Обсяги постачання електроенергії та її вартість визначаються відповідно до додатка 1, за тарифами на електроенергію, які визначаються у порядку, затвердженому НКРЕ України; підтвердження фактичного обсягу спожитої споживачем електроенергії за звітний місяць здійснюється сторонами за формою звіту про спожиту електроенергію, що відображена у додатку 5, до 12-00 годин 3 числа місяця, що настає за звітним; фактичний обсяг спожитої споживачем електроенергії визначається як різниця між показанням обсягів електроенергії по увідним розрахунковим приладам споживача (додаток 2.1 листи №1-2а) та обсягами електроенергії, що передається субспоживачам, які мають прямі договори на постачання електроенергії з енергопостачальником та договори на транспортування електроенергії з основним споживачем (додаток 2.1 листи №3-14а); обсяг цієї електроенергії та обсяг електроенергії, яка передається в мережі енергопостачальника або для населення, зазначається у звіті (додаток 5) окремо по кожній точці її обліку(п. 2.1, п. 2.9 договору).

В п. 2.10, п. 2.11 договору визначено, що вартість поставленої (спожитої) у розрахунковому періоді (місяці) електроенергії визначається за чинними роздрібними тарифами щодо відповідної тарифної групи та за класом напруги, відповідно до яких здійснюється розрахунок обсягу спожитої електроенергії, за формою, що відображена у додатку 5 до цього договору; про всі зміни роздрібних тарифів на електричну енергію енергопостачальник повідомляє споживача через засоби масової інформації, а саме, у газеті Вісті Придністров'я, до 25 числа місяця, що передує місяцю введення нових тарифів.

Згідно п. 3.1 договору з урахуванням додаткової угоди №2 від 10.06.2002р., розрахунковий період для обліку і розрахунку спожитої електроенергії за показаннями розрахункових приладів обліку встановлюється з 1 числа до кінця календарного (розрахункового) місяця.

Пунктом 4.2 договору визначено, що остаточний розрахунок за фактично спожиту електроенергію у розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі рахунку, наданого енергопостачальником, протягом 2-х календарних днів з моменту його отримання, але не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим; рахунок надається нарочно (через канцелярію споживача), рекомендованим листом або платіжною вимогою-дорученням через банк (в редакції додаткової угоди №2 від 10.06.2002р.).

Пунктом 4.3 договору визначено, що споживач здійснює економічну компенсацію втрат енергопостачальника, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, шляхом платежів на поточний рахунок енергопостачальника протягом 5 днів після отримання рахунків-фактур енергопостачальника.

Договір укладено на строк до 31.12.2003р., договір набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовжений, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд (п. 11.4 договору).

Відповідно ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору позивач протягом листопада 2013 року - травня 2014 року та жовтня 2014 року - липня 2015 року поставив відповідачу електроенергію на загальну суму 158 856 562, 15 грн., вартість втрат, повязаних з перетіканням реактивної електроенергії, протягом жовтня 2014 року липня 2015 року склала 1 913 736, 00 грн., що підтверджується актами та звітами про розподіл електроенергії, кількість використаної електроенергії, показники приладів обліку, групу споживання та клас напруги, складеними фахівцями ДП Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова та посвідченими печаткою підприємства.

Щомісяця позивач надавав відповідачу рахунки на оплату за поставлену активну електроенергію та на оплату компенсації втрат, які виникають через перетікання реактивної електроенергії, що підтверджується підписами уповноважених представників відповідача на корінцях виданих рахунків.

Розрахунок розміру плати за поставлену активну електроенергію та за перетікання реактивної електроенергії визначено постачальником відповідно до актів про використану електроенергію за показниками розрахункових приладів обліку та актів про обсяги перетікання реактивної електроенергії, підписаних представниками постачальника та споживача, скріпленими печатками підприємств.

З огляду на положення укладеного між сторонами договору, строк оплати є таким, що настав.

Відповідачем, в порушення умов договору, виставлені рахунки за спожиту в період листопад 2013 року - травень 2014 року, жовтень 2014 року - липень 2015 року активну електроенергію та компенсацію за перетоки реактивної енергії в період грудень 2014 року - липень 2015 року оплачено частково.

Станом на 18.08.2015р. відповідачем за спожиту активну електроенергію сплачено 5 638 279, 43 грн., а за втрати, які виникають через перетоки реактивної електроенергії 437 400, 05 грн., що підтверджується рахунками та банківськими виписками за спірний період.

Заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту активну електричну енергію станом на 18.08.2015р. складала 153 218 282, 72 грн., заборгованість по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії - 1 476 335, 95 грн.

В подальшому відповідачем здійснено оплату за спожиту активну електроенергію: 02.09.2015р. - 5 265, 11 грн.; 02.09.2015р. - 3 754, 02 грн.; 07.09.2015р. - 9 455, 49 грн.

28.09.2015р. сторонами підписано протокол заліку зустрічних однорідних вимог №2615, де сторони дійшли згоди про припинення зобов'язань по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, заліком зустрічних однорідних грошових вимог на суму 557 249, 70 грн.

Порушенням зобовязання, відповідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Докази оплати відповідачем 153 199 808, 10 грн. за спожиту активну електроенергію та 919 086, 25 грн. втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, в матеріалах справи відсутні, сторонами суду не надані.

Відповідачем не наведені доводи та не надані докази щодо спростування позовних вимог в частині суми основного боргу за активну електроенергію та перетоки реактивної електроенергії.

Господарським судом вірно стягнуто з відповідача 153 199 808, 10 грн. за спожиту активну електроенергію та 919 086, 25 грн. втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, відмовлено в позові в частині стягнення 7 817, 84 грн. за спожиту активну електроенергію з огляду на те, що вказану суму відповідач сплатив 01.08.2015р. до порушення провадження у справі, та припинено провадження по справі в частині стягнення 18 474, 62 грн. за спожиту активну електроенергію та 557 249,70 грн. заборгованості по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, оскільки відповідачем після порушення провадження у справі сплачено 18 474, 62 грн. за спожиту активну електроенергію, а 28.09.2015р. сторонами здійснено залік однорідних грошових вимог на суму 557 249,70 грн. по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії.

Крім наявної заборгованості по справі за спірний період, заборгованість по компенсації за перетоки реактивної енергії за жовтень, листопад 2014 року сплачена відповідачем з порушенням строків, передбачених умовами укладеного між сторонами договору.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п. 4.6 договору сторони визначили, що у разі прострочення платежу за спожиту електроенергію споживач на вимогу енергопостачальника зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.5 договору визначено, що у разі несвоєчасних розрахунків споживач сплачує енергопостачальнику пеню за кожний день прострочення платежу за споживання електроенергії у розмірі 0,04%, але не більше подвійної величини облікової ставки Національного банку України; пеня нараховується енергопостачальником з першого дня одержання остаточного рахунку або рахунку-фактури згідно пунктів 4.2 та 4.3.

Позивачем за порушення строків оплати поставленої активної електроенергії нараховано відповідачу 4 897 502, 89 грн. пені за загальний період з 12.11.2014р. по 20.08.2015р. та 4 370 832, 42 грн. 3% річних за загальний період з 08.12.2013р. по 20.08.2015р. за кожний період окремо.

Також позивачем за прострочення оплати за перетікання реактивної електроенергії нараховано відповідачу 98 862, 26 грн. пені та 22 354, 13 грн. 3% річних за загальний період з 12.11.2014р. по 20.08.2015р. за кожний період окремо.

За розрахунком відповідача за порушення строків оплати поставленої активної електроенергії підлягають нарахуванню пеня в розмірі 4 854 357, 45 грн. (за загальний період з 13.11.2014р. по 20.08.2015р.) та 3% річних в розмірі 4 361 966, 93 грн. (за загальний період з 08.12.2013р. по 20.08.2015р.), за прострочення оплати за перетікання реактивної електроенергії підлягають нарахуванню пеня в розмірі 98 174, 47 грн. та 3% річних в розмірі 22 213, 54 грн. за загальний період з 13.11.2014р. по 20.08.2015р.

Розбіжності в нарахуванні пені (43 833, 23 грн.) та 3% річних (9 006, 08 грн.) виникли в результаті різної кількості днів прострочення, зазначеної сторонами в розрахунках, оскільки позивач вказував дні прострочення з урахуванням погоджених сторонами умов п. 4.2 та п. 4.3 договору, тоді як на думку відповідача період прострочення виконання зобовязання слід визначати з урахуванням строків оплати, вказаних в рахунках на оплату.

Відповідно ст. 11, ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Умовами укладеного сторонами договору (п. 4.2 та п. 4.3) передбачено здійснення остаточного розрахунку за фактично спожиту електроенергію у розрахунковому місяці протягом 2-х календарних днів з моменту отримання рахунку, але не пізніше 7 числа місяця наступного за розрахунковим, та здійснення компенсації втрат енергопостачальника, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, шляхом платежів протягом 5 днів після отримання рахунку, отже, визначення у відповідних рахунках інших строків оплати, не змінює погоджених сторонами в договорі умов щодо строків остаточного розрахунку.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 01.04.2015р. по справі №904/5208/14 між тими ж сторонами (за позовом ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго до ДП Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова) про стягнення заборгованості за тим же договором №15-Ц про постачання електричної енергії від 01.01.2002р.

Отже, доводи відповідача щодо необхідності здійснення розрахунку пені та 3% річних виходячи зі строків виконання зобовязання, які вказані в рахунках на оплату, колегія суддів вважає безпідставними.

Проте, в розрахунку пені та 3% річних за порушення строків оплати поставленої в липні 2015р. активної електроенергії позивачем нараховано відповідачу 17 123, 70 грн. пені та 3 518, 57 грн. 3% річних з суми заборгованості в розмірі 3 891 749, 58 грн., тоді як залишок суми боргу на визначену дату становив 3 883 931, 74 грн. (позивачем не враховано здійснений відповідачем 01.08.2015р. платіж на суму 7 817, 84 грн.).

За порушення строків оплати поставленої в липні 2015р. активної електроенергії відповідачу слід сплатити 3 511, 50 грн. 3% річних та 17 089, 30 грн. пені за період з 11.08.2015р. по 20.08.2015р. з суми заборгованості в розмірі 3 883 931, 74 грн.

Таким чином, загальний розмір 3% річних, що підлягають стягненню, становить 4 393 179, 48 грн., а загальний розмір пені, що підлягає стягненню, становить 4 996 330, 75 грн.

Відповідачем суду першої інстанції було подано клопотання про зменшення розмір пені до мінімального у зв'язку з тим, що підприємство перебуває в тяжкому економічному стані, що спричинено світовою фінансовою кризою та воєнним станом в країні, має затримку з виплати заробітної плати, виплати єдиного внеску, працює в одноденному режимі роботи, відсутні обігові кошти, на даний час підприємство несе великі фінансові збитки.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто, сукупності з'ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен виходити з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Господарський суд клопотання відповідача про зменшення розміру пені визнав необґрунтованими та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки клопотання не підтверджено доказами.

Проте, господарським судом залишено поза увагою, що:

по-перше, ДП Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова відповідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.06.2005р. №216-р внесене до переліку підприємств, які належать до державного сектору економіки, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015р. №83 включене до переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави;

по-друге, загальна сума пені, 3% річних та інфляційних втрат (78 643 707, 30 грн.) є надмірно великою в порівнянні з невиконаним відповідачем за договором зобовязанням (154 118 894, 35 грн.) і складає більше 50% суми основного зобовязання;

по-третє, в матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані, що свідчать про те, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань кредитор зазнав збитків;

в четверте, стягнення з відповідача одночасно заборгованості в повному обсязі призведе до призупинення виробничої діяльності підприємства та невиконання державних програм у сфері космічного ракетобудування, затримки у виплаті заробітної плати працівникам підприємства.

Крім того, з метою забезпечення правильного вирішення господарського спору суд не позбавлений можливості витребувати від сторони документи та відомості, необхідні для вирішення клопотання, а саме, інформацію про майновий стан сторони, що бере участь у зобовязанні, кредиторську та дебіторську заборгованість, причини неналежного виконання зобов'язання, тощо.

Станом на день прийняття рішення по справі заборгованість відповідача по невиплаченій заробітній платі становить 60 310 381, 34 грн., а заборгованість по єдиному внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування - 31 490 597, 91 грн.

Відповідно звіту про фінансові результати за 2015 рік сума збитків склала 1 175 755 000, 00 грн., сукупний розмір кредиторської заборгованості відповідача становить 6 623 677 000, 00 грн.

Суд апеляційної інстанції, взявши до уваги тяжкий фінансовий стан відповідача, ступінь виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором (часткова оплата), поважність причин несвоєчасного виконання розрахунків з позивачем, а також те, що сума, яка підлягає стягненню, буде прямим збитком підприємства і після її сплати відповідач не зможе в подальшому своєчасно та в повному обсязі розрахуватися з контрагентами, відповідно ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені на 50% від заявленої позивачем суми, стягнувши з відповідача 2 498 165, 38 грн. пені.

В задоволенні позовних вимог про стягнення 2 498 199, 78 грн. пені (2 498 165, 38 грн. 50% + 34, 40 грн. зайво нарахована) слід відмовити.

Позивачем нараховано відповідачу 70 478 459, 38 грн. інфляційних втрат за прострочення оплати за активну електроенергію за загальний період з 01.01.2014р. по 01.07.2015р. та 388 974, 32 грн. інфляційних втрат за прострочення оплати за перетікання реактивної електроенергії за загальний період з 01.12.2014р. по 01.07.2015р. за кожний період окремо.

Господарським судом здійснено перерахунок інфляційних втрат та задоволено позовні вимоги в цій частині частково, а саме, стягнуто 69 261 177, 36 грн. інфляційних втрат (68 899 678, 29 грн. за прострочення оплати за активну електроенергію та 361 499, 07 грн. за прострочення оплати за реактивну електроенергію).

За розрахунком відповідача сума інфляційних втрат за порушення строків оплати поставленої активної електроенергії за загальний період січень 2014р. червень 2015р. становить 68 892 767, 95 грн., а за прострочення оплати за перетікання реактивної електроенергії за загальний період грудень 2014р. червень 2015р. 361 429, 12 грн.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що нарахування інфляційних втрат відповідачем за спірний період проведено вірно, тому позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат слід задовольнити частково в розмірі 69 254 197, 07 грн. (68 892 767, 95 грн. за активну електроенергію та 361 429, 12 грн. за перетікання реактивної електроенергії), в частині позову щодо стягнення 1 613 236, 63 грн. інфляційних втрат слід відмовити.

На підставі викладеного, рішення господарського суду підлягає скасуванню в частині стягнення 2 498 199, 78 грн. пені, 07, 07 грн. 3% річних та 6 980, 29 грн. інфляційних втрат, з прийняттям нового рішення в цій частині.

Відповідно п. 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, у разі коли господарський суд на підставі п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова м. Дніпропетровськ задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2015р. по справі №904/7819/15 скасувати в частині стягнення з Державного підприємства Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова, м. Дніпропетровськ 2 498 199, 78 грн. пені, 07, 07 грн. трьох відсотків річних та 6 980, 29 грн. інфляційних втрат, з прийняттям нового рішення в цій частині, в звязку з чим абзац другий резолютивної частини рішення суду викласти в наступній редакції:

Стягнути з Державного підприємства Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова, м. Дніпропетровськ на користь публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпрообленерго, м. Дніпропетровськ 153 199 808, 10 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 919 086, 25 грн. заборгованості по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, 2 498 165, 38 грн. пені, 4 393 179, 48 грн. три відсотки річних, 69 254 197, 07 грн. інфляційних втрат та 72 575, 75 грн. судового збору.

В іншій частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2015р. по справі №904/7819/15 залишити без змін.

Припинити стягнення за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2015р. по справі №904/7819/15, виданим на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2015р., в частині стягнення з Державного підприємства Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова, м. Дніпропетровськ на користь публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпрообленерго, м. Дніпропетровськ 2 498 199, 78 грн. пені, 07, 07 грн. три відсотки річних та 6 980, 29 грн. інфляційних втрат.

Стягнути з публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпрообленерго, м. Дніпропетровськ на користь Державного підприємства Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова, м. Дніпропетровськ 863, 37 грн. витрат по сплаті судового збору за апеляційною скаргою.

Виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А.Сизько

Суддя І.М. Герасименко

Суддя І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складений 06.05.2016р.)