ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"28" квітня 2016 р. Справа № 911/4532/13

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області щодо виконання рішення

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»

та до Фермерського господарства «Гримікс»

про стягнення 100 037,45 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

за участю представників:

від позивача (скаржник): Грищенко О.М., довіреність б/н від 02.06.2014 року

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

від ДВС: не з'явився

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.02.2014 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс до Товариства з обмеженою відповідальністю ПК «Трейдсервісгруп»; Фермерського господарства Гримікс про стягнення 100037,45 грн. задоволено частково; Солідарно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ПК «Трейдсервісгруп» та Фермерського господарства «Гримікс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Ніко-Тайс» 5000 грн. пені, 10000 грн. витрат на послуги адвоката та 2092,90 грн. судового збору; стягнуто з Фермерського господарства «Гримікс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Ніко-Тайс» 2807,37 грн. пені, 96142,63 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 696,55 грн. інфляційних втрат; в іншій частині позовних вимог відмовити.

03.03.2014 року на виконання рішення від 11.02.2014 року Господарським судом Київської області видано відповідні накази.

07.04.2016 року до Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Ніко-Тайс» надійшла скарга №07-7/04 від 07.04.2016 року на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби Любешівського РУЮ Волинської області щодо виконання наказу від 03.03.2014 року у даній справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи суддю А.Ю.Кошика визначено для розгляду зазначеної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень (ч. 2 ст. 121-2 ГПК України).

Ухвалою суду від 11.04.2016 року розгляд скарги призначено на 28.04.2016 року.

Відповідачі (боржники) та представник Відділу Державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області, належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги, у судове засідання 28.04.2016 року не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали.

У судовому засіданні 28.04.2016 року, представник скаржника підтримав вимоги скарги, яка мотивована тим, що державним виконавцем не було вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення суду, а саме - належних, повних та об'єктивних виконавчих дій щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13.

Як зазначив скаржник, ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області за період з липня 2015 року по березень 2016 року не було виконано вимоги, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13, а саме не зроблено запитів до всіх реєстраційних органів та банківських установ про наявність у боржника майна та грошових коштів.

Також, як зазначає скаржник, ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області порушено приписи статті 30 та статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку з наведеним, скаржник просить задовольнити скаргу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області під час примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13; визнати незаконною та протиправною бездіяльність ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області у виконавчому провадженні №42818646 при примусовому виконанні наказів Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13.

Згідно з ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги на дії органів Державної виконавчої служби.

Розглянувши в судовому засіданні 28.04.2016 року скаргу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області щодо виконання наказів Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13, суд дійшов висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Згідно з приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.

Поряд з цим, статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 25 статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

У відповідності з приписами ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як вбачається з матеріалів скарги та встановлено судом, постановою ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області від 03.04.2014 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13.

Відповідно до Постанови ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області від 25.12.2014 року наказ Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13 повернутий стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Київської області від 17.06.2015 року у справі №911/4532/13 задоволено скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» дії та бездіяльність ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області щодо виконання наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів.

Згідно з приписами п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.11.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Таким чином, у відповідності до статті 35 ГПК України, факти, встановлені в ухвалі Господарського суду Київської області від 17.06.2015 року у справі №911/4532/13 є належним та допустимим доказом бездіяльності ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13 в період до 17.06.2015 року.

Згідно приписів частини 8 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003р. №43/5.

Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (надалі - Єдиний реєстр) - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії (п.1.1. Положення). Дані виконавчих документів, що надійшли до органу ДВС, підлягають обов'язковому внесенню до Єдиного реєстру (п. 2.1. Положення). До Єдиного реєстру обов'язково вносяться державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС відомості про проведення всіх виконавчих дій (п.п. 3.1.-3.2. Положення). Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія. Відомості про відкладення провадження виконавчих дій, зупинення виконавчого провадження, поновлення виконавчого провадження вносяться до Єдиного реєстру не пізніше наступного робочого дня після винесення відповідних постанов, а про відстрочення або розстрочення виконання рішення - не пізніше наступного робочого дня після надходження відповідного рішення (п. 3.4.Положення).

Розділом 5 вказаного Положення передбачено порядок доступу до Єдиного реєстру. Зокрема, кожна фізична або юридична особа має право безоплатного та цілодобового доступу до відомостей про торги та майно, що реалізується, шляхом отримання інформації через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. Право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. Указаний доступ до інформації Єдиного реєстру здійснюється безоплатно та цілодобово з використанням звичайних програмних засобів перегляду інформації у мережі інтернет через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. З метою забезпечення доступу до інформації Єдиного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз'яснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання. Розділом 6 вказаного Положення регламентовано процедуру отримання з Єдиного реєстру інформації про наявність виконавчих проваджень.

Пунктом 7.2. Положення регламентовано, що посадові особи органу ДВС несуть відповідальність за повноту та вірогідність інформації, яка вноситься до Єдиного реєстру.

Судом встановлено, що постановами від 03.04.2014 року про відкриття виконавчого провадження, сторонам виконавчого провадження роз'яснено, що останні мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, унесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за адресою в мережах Інтернет://trade.informjust.ua/, та ідентифікатор для доступу (зазначається лише в постановах, які направляються стягувачу та боржнику).

Відомості, котрі внесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, є належними, достовірними та допустимими.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відомостей про здійснені виконавцем заходи примусового виконання та невиконання рішення Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13 у встановлені законодавством строки, скаржник зазначає про бездіяльність ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області, що виявилась у не вчиненні всіх належних, повних та об'єктивних виконавчих дій щодо примусового виконання.

Відділ державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області в судове зсідання 28.04.2016 року не з'явився, подав письмові заперечення від 27.04.2016 року № 1538/3-22 на скаргу, в яких зазначив, що за клопотанням стягувача головним державним виконавцем 11.08.2015 року було відновлено виконавче провадження у ЄДРВП №42818646 по виконанню наказу №911/4532/13. Копію постанови №3264/03-22 від 11.08.2015 року надіслано сторонам виконавчого провадження для відома.

20.08.2015 року винесена постанова про приєднання до зведеного виконавчого провадження у ЄДРВП №37181216.

Представник державної виконавчої служби зазначає, що в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження та з метою виявлення майна належного боржнику, та на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, державним виконавцем надсилались відповідні запити та винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в тому числі повторно в кінці 2015 року та на початку 2016 року.

З метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем здійснено виїзди за місцем розташування боржника для перевірки майнового стану, про що складено відповідні акти державного виконавця від 04.09.2015 року, 23.10.2015 року, 21.12.2015 року, 03.02.2016 року та 05.04.2016 року.

04.04.2016 року були надіслані платіжні вимоги, які повернені банком без виконання, оскільки на рахунках боржника відсутні кошти для погашення боргу.

Виконавча служба зазначає, що з відповідей на запити вбачається відсутність у боржника майна та коштів, за рахунок яких можливо погасити заборгованість. Інформацію про вчинення виконавчих дій було надіслано стягувачу 28.03.2016 року простою кореспонденцією, що підтверджується записами у журналах вихідної кореспонденції та обліку конвертів, використаних для відправлення вихідної кореспонденції відділу за 2016 рік.

Однак, Відділом державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області до заперечень від 27.04.2016 року № 1538/3-22 не надано жодного документа в підтвердження викладених в них обставин.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.04.2016 року зобов'язано Відділ Державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області надати суду відзив на скаргу з документальним обґрунтуванням його висновків та матеріали виконавчого провадження (з копіями у матеріали справи).

На час розгляду скарги у судовому засіданні 28.04.2016 року відділом державної виконавчої служби витребуваних судом документів, в тому числі в обґрунтування викладених в запереченнях обставин, суду не подано.

Таким чином, заперечення Відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області є необґрунтованими і не спростовують викладені у скарзі обставини, зокрема, що до відсутності відомостей про вчинені виконавчі дії в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та дотримання державним виконавцем строків здійснення виконавчого провадження.

Враховуючи встановлену ухвалою суду від 17.06.2015 року бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області в період до 17.06.2015 року, відсутність в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відомостей та ненадання відповідних доказів виконавчою службою про вчинення в період з 17.06.2015 року визначених законодавством виконавчих дій та виконання наказу суду, в діях Відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області вбачаються ознаки протиправної бездіяльності.

Як визначено ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Таким чином, у зведеному виконавчому провадженні мають вчинятись виконавчі дії щодо загальної суми стягнення за таким зведеним виконавчим провадженням. При цьому, виконавчі дії в іншому виконавчому проваджені щодо того ж боржника, вчинені до його об'єднання (створення) у зведене виконавче провадження, не поширюються на інші виконавчі провадження.

Однак, як вбачається з наданих виконавчою службою пояснень, висновки про відсутність коштів та майна боржника зроблені за наслідками отримання відповідей на здійснені виконавчі дії та надіслані запити в період до приєднання виконавчого провадження за спірним виконавчим документом до зведеного виконавчого провадження. Доказів вчинення виконавчих дій та надіслання всіх запитів у зведеному виконавчому провадженні після приєднання до нього спірного наказу, суду не надано.

Крім того, як передбачено ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

При цьому, суд зазначає, що у відповідній ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» йде мова саме про строк зведеного виконавчого провадження, однак відповідна норма не змінює встановлений шестимісячний строк для здійснення виконавчого провадження за кожними конкретним виконавчим документом (рішенням).

З огляду на зміст постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», розгляд скарг на дії виконавчої служби у зведеному виконавчому провадження, здійснюється судом в частині, яка стосується виконання рішення в конкретній судовій справі.

Оскільки, рішення суду у справі № 911/4532/13 не виконано у встановлений ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» шестимісячний строк (не винесено відповідного процесуального документу за наслідками здійснення виконавчого провадження), при цьому, виконавчі дії по виконанню рішення у справі № 911/4532/13 не відкладались та не зупинялись, має місце протиправна бездіяльність ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на встановлені судом обставини, державним виконавцем ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області не вживалися усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у справі.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що скарга ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області у виконавчому провадженні при примусовому виконанні рішення Господарського суду Київської області від 03.03.2014 року у справі №911/4532/13 є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, у зв'язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області під час примусового виконання рішення Господарського суду Київської області у справі №911/4532/13.

2. Визнати бездіяльність ВДВС Любешівського РУЮ Волинської області під час примусового виконання рішення Господарського суду Київської області у справі №911/4532/13 незаконною та протиправною.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 16.05.2016 р.