РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016Справа №910/4097/16

За позовомПублічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»
доТовариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»
провідшкодування шкоди в сумі 34 093,50 грн.

СуддяБорисенко І.І.

Представники:
від позивача - Шпура Ю.В., представник за довіреністю;
від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 34 093,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119

Відповідно до статті 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача по справі.

На призначені судові засідання 14.04.2016, 10.05.2016 представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, про дату та час проведення судових засідань повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні в матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалами суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 18.03.2016, 28.04.2016.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судового засідання, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

Враховуючи встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України строк вирішення спору та зважаючи на те, що суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи, відповідно до статті 75 ГПК України суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015 на по вул. Кільцевій дорозі у м. Києві була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля "Фольцваген", д.р.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 та автомобіля «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2.

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Фольцваген", д.р.н. НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки не вжив всіх необхідних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2, чим порушив вимоги п. 2.3.б, 12.1, 12.3 ПДР України. Дані обставини підтверджуються розгорнутою довідкою №67286317 про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Голосіївського районного суду м. Києва (справа №752/11359/15-п, провадження 3/752/3186/15), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2 (Застрахований автомобіль), який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування від 01.09.2014 №1020005.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування 01.09.2014 №1020005, страхового акту №СТО-15-4151/1 від 24.07.2015, позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 34 093,50 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжним дорученням №42736 від 31.07.2015 на суму 34 093,50 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "Фольцваген", д.р.н. НОМЕР_1, ОСОБА_3, під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва (справа №752/11359/15-п, провадження 3/752/3186/15).

На час скоєння вищевказаної ДТП (01.07.2015) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 під час експлуатації автомобіля "Фольцваген", д.р.н. НОМЕР_1, на законних підставах, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АІ/8153419 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0 грн., строк дії полісу з 30.04.2015 до 29.04.2016.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АІ/8153419 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Фольцваген", д.р.н. НОМЕР_1, на час спірної ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що вартість матеріального збитку відповідно виставленого рахунку-фактура №ЕЛюС-0006160 від 08.07.2015 складає 34 093,56 грн. Згідно акта виконаних робіт №ЕЛЮСА-005576 від 14.07.2015 вартість матеріального збитку складає 34 093,60 грн.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Документом, який підтверджує дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, є акт виконаних робіт. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжне доручення (інший документ, який підтверджує факт перерахування коштів на відновлювальний ремонт).

Відтак, реальний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2, склав 34 093,60 грн., відповідно до акта виконаних робіт з технічного обслуговування №ЕЛЮСА-005576 від 14.07.2015. Факт виплати позивачем, як страховиком цивільно-правової відповідальності потерпілої у ДТП особи, страхового відшкодування в розмірі 34 093,50 грн. суду також доведений (підтверджується платіжним дорученням №42736 від 31.07.2015.

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Судом взято до уваги, що відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Лексус», д.н.з. НОМЕР_2, рік випуску автомобіля - 2012, а отже на момент ДТП (01.07.2015) строк експлуатації вказаного автомобіля не перевищував 7 років, а отже підстав для вирахування зносу в даному випадку не має.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону N1961-IV, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АІ/8153419 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (34 093,50 грн.), з урахуванням того, що франшиза за полісом №АІ/8153419 дорівнює 0,00 грн. тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 34 093,50 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню судом повністю.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119, ідентифікаційний код 35265086) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) 34 093 (тридцять чотири тисячі дев'яносто три) грн. 50 коп. страхового відшкодування, а також 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.05.2016

Суддя І.І. Борисенко