номер провадження справи 22/61/15-35/20/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016 Справа № 908/1629/15-г

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцькому Д.І.

За участю представників сторін:

Від позивача не зявився.

Від відповідача ОСОБА_1, довіреність № 80/4 від 10.07.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДЕЛЬТА ТЕКС, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ДОМУС, м. Донецьк.

про стягнення 87768,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 16.02.2016р. у справі № 908/1629/15-г касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМУС" задоволено частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 20.05.2015 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24.11.2015 у справі № 908/1629/15-г скасовано.

Справу № 908/1629/15-г передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області в іншому складі суду.

29.02.2016р. автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл, справу призначено до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою від 02.03.2016р. судом прийнято справу № 908/1629/15-г до свого провадження та присвоєно вищевказаній справі номер провадження 35/20/16. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 11.03.2016р.

09.03.2016р. через канцелярію господарського суду Запорізької області отримано запит від Донецького апеляційного господарського суду № 908/1629/15-г від 02.03.2016р. щодо направлення справи № 908/1629/15-г у звязку з надходженням заяви про виправлення описки на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24.11.2015р.

Ухвалою суду від 09.03.2016р. вирішення спору по справі № 908/1629/16-г відкладено до розгляду Донецьким апеляційним господарським судом заяви про виправлення описки на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. у справі № 908/1629/16-г та повернення матеріалів справи № 908/1629/16-г до господарського суду Запорізької області.

11.03.2016р. справу № 908/1629/15-г направлено на адресу Донецького апеляційного господарського суду

29.03.2016р. справа № 908/1629/15-г надійшла на адресу господарського суду Запорізької області.

Ухвалою від 30.03.2016р. справу № 908/1629/15-г призначено до розгляду на 07.04.2016р. об 11 год. 30 хв.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, зазначає що, 13.05.2013р. між ТОВ ДЕЛЬТА ТЕКС та відповідачем було укладено договір оренди № 83/13 за умовами якого, відповідач передав, а позивач прийняв обєкт оренди за актом приймання-передачі обєкту оренди від 01.06.2013р.

Згідно п. 6.1 договору протягом пяти днів з дати набрання сили договором позивач зобовязаний сплатити, окремо від орендної плати за перший місяць оренди, яка сплачується відповідно до п. 5.4 договору, передоплату орендної плати на підставі договору у розмірі орендної плати за останній місяць оренди.

Відповідно до п. 4.1 договору, розмір орендної плати за один місяць становить 72060,00 грн.

На виконання умов договору оренди № 83/13 від 13.05.2013 р., позивачем було перераховано відповідачу передплату орендної плати у розмірі орендної плати за останній місяць оренди 72060,00 грн.

06.07.2014р. сторонами було укладено Додаткову угоду до договору оренди № 83/13, якою останній було достроково припинено, обєкт оренди було повернуто відповідачеві.

У звязку з тим, що обєкт оренди було повернуто, а переплата орендної плати, здійснена позивачем, не була використана, у ТОВ ДОМУС виник обовязок з повернення ТОВ ДЕЛЬТА ТЕКС суми передплати орендної плати.

Позивач зазначає, що в порушення взятих на себе зобовязань відповідач передплату не повернув, що є також, на думку позивача, підставою для стягнення з ТОВ ДОМУС 3% річних та інфляційних втрат.

На підставі викладеного та враховуючи надану позивачем заяву від 06.04.2015 р. про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з ТОВ ДОМУС заборгованість за договором у розмірі: 87768,60 грн., яка складається з основної суми заборгованості 68860,40 грн., 3% річних за прострочення виконання зобовязання 1383,01 грн., інфляційних втрат за прострочення виконання зобовязання 17525,19 грн.

07.04.2016р. на електронну адресу господарського суду Запорізької області від відповідача надійшли пояснення від 07.04.2016р., в яких він додатково пояснює суду, що судами попередніх інстанції, під час попереднього розгляду справи, встановлено наявність непогашеної заборгованості позивача перед відповідачем за спожиту в обєкті оренди електроенергію протягом липня 2014р. на суму 3199,60 грн., докази наявності зазначеної заборгованості позивача містяться у матеріалах справи.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що відповідно до п. 6.5 договору оренди № 83/13, у випадку збільшення розміру орендної плати, а також у випадку зарахування передоплати орендної плати як виконання орендарем зобовязань, зазначених у п. 6.4 договору, орендодавець зобовязаний надіслати орендарю відповідне повідомлення (рахунок) протягом трьох робочих днів, при цьому орендар зобовязаний протягом пяти робочих днів з дати отримання такого повідомлення сплатити орендодавцю частину передоплати орендної плати у такому розмірі, щоб загальна сума передоплати орендної плати, яка утримується орендодавцем після зарахування, дорівнювала розміру плати за останній місяць строку оренди за цим договором.

Отже, у випадку здійснення відповідачем зарахування передоплати орендної плати в рахунок оплати за спожиті комунальні послуги, в якості доказу такого зарахування позивач зобовязаний був би надати суду відповідне повідомлення відповідача про здійснення зарахування.

Оскільки відповідач не здійснював зарахування, він не надсилав позивачу таке повідомлення і, відповідно, позивач не може надати його суду у якості доказу, цей факт, на думку відповідача, підтверджує безпідставність та протиправність заявлених до відповідача позовних вимог.

Крім того, як вважає відповідач, позивач у позовній заяві та у заяві про збільшення розміру позовних вимог від 06.04.2015р. та письмових поясненнях по справі від 06.04.2015р. фактично підтвердив відсутність зарахування та наявність за ним заборгованості за спожиту електричну енергію.

Окрім цього, здійснення зарахування передоплати орендної плати в рахунок оплати за спожиті комунальні послуги фактично і не могло бути реалізовано, у звязку з тим, що для нього не склались умови, передбачені законодавством, оскільки відповідно до п. 6.6 договору оренди, строк виконання вимоги про повернення передоплати орендної плати повязано з погашенням всіх заборгованостей орендаря по договору, до моменту такого погашення він не може вважатися таким, що настав.

Таким чином здійснення зарахування суперечило б вимогам ч. 1 ст. 601 ЦК України в звязку з чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судове засідання 07.04.2016р. представники сторін не зявились, про причину неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 07.04.2016р. розгляд справи відкладено на 21.04.2016р.

В судовому засіданні 21.04.2016р. представник відповідача підтримав заперечення в повному обсязі. Просить відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання 21.04.2016р. представник позивача вдруге не зявився. Причини неявки суду невідомі. Про час та місце судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду від 02.03.2016р. про прийняття справи до провадження та від 30.03.2016р. про призначення справи до розгляду, були направлені на адресу позивача для листування, яку він сам зазначив в позовній заяві: 01601 м. Київ, Спортивна площа, З-В.

Ухвала від 02.03.2016р. про прийняття справи до провадження отримана представником позивача за довіреністю 09.03.2016р., про що свідчить його підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Ухвала від 30.03.2016р. про призначення справи до розгляду станом на день розгляду справи на адресу суду не поверталась.

Крім того, ухвала від 02.03.2016р. про прийняття справи до провадження була розміщена на сторінці Господарського суду Запорізької області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.

Таким чином, суд вважає, що про дату, час та місце розгляду справи № 908/1629/15-г позивач повідомлявся належним чином, тобто судом були вжиті достатні заходи для повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті, суд вважає, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи та вона може бути розглянута в порядку ст. 75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами. Справа розглянута за заявою представника відповідача - без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 21.04.2016 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані відповідачем додатково, заслухавши пояснення представника відповідача, судом встановлено наступне.

13.05.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОМУС" (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дельта Текс" (далі - орендар) укладено договір оренди № 83/13.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору орендодавець зобовязався передати, а орендар прийняти у строкове платне користування обєкт оренди: нежитлове приміщення № 33 на 1 поверсі будівлі торгівельно-розважального центру "Green Plaza", розташованого за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, буд. 51А загальною площею 240,2 кв.м.

Пунктом 2.3 договору (в редакції додаткової угоди від 06.07.2014) сторони обумовили строк оренди по 31.07.2014. Перебіг строку оренди починається з дати підписання сторонами акта приймання-передачі обєкту оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, актом приймання-передачі обєкту оренди від 01.06.2013 р. ТОВ ДЕЛЬТА ТЕКС передав, а ТОВ ДОМУС прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення .№ 33 загальною площею 240,2 кв.м. на 1 поверсі будівлі торгівельно-розважального центру "Green Plaza", розташованого за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, буд. 51А.

Відповідно до п. 4.1 договору загальний розмір орендної плати за користування обєктом оренди за один місяць становить 72 060,00 грн. з урахуванням ПДВ 12 010,00 грн. Розмір орендної плати, передбачений п. 4.1 договору включає в себе експлуатаційні витрати.

Пунктом п. 4.3 договору сторони домовились, що в орендну плату не входять, а сплачуються окремо відшкодування вартості комунальних послуг, а саме, відшкодування вартості спожитої електроенергії.

Згідно з п. 4.4 договору відшкодування вартості спожитої електроенергії розраховується орендодавцем та сплачується орендарем орендодавцю за показниками лічильника за тарифами, що встановлені у м. Донецьку для нежитлових приміщень юридичних осіб. Показники лічильника фіксує представник орендодавця кожного місяця в присутності орендаря, або представника орендаря, або особи, яка працює у орендаря. У випадку відсутності лічильників, пломб, їх пошкодження або несправності, відшкодування вартості спожитої електроенергії розраховується орендодавцем та сплачується орендарем орендодавцю за розрахунковою потужністю, яка зазначається в акті приймання-передачі обєкта оренди.

Всі платежі за цим договором здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування орендарем грошових коштів в національній валюті України на поточний банківський рахунок орендодавця (п. 5.1).

Датою виконання орендарем зобовязань щодо сплати всіх платежів за цим договором вважається дата зарахування суми платежу в повному обсязі на поточний банківський рахунок орендодавця (п. 5.2).

Відповідно до п. 5.7 договору відшкодування вартості комунальних послуг нараховується та сплачується орендарем орендодавцю за кожний місяць з дати підписання стонами акту приймання-передачі обєкта оренди орендарю до дати підписання акта приймання-передачі (повернення) обєкта оренди орендодавцю, включаючи обидві такі дати, на підставі наданих орендодавцем рахунків протягом пяти банківських днів з дати надання рахунку.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що протягом 5 днів з дати набрання сили договором орендар зобовязаний сплатити окремо від орендної плати за перший місяць оренди, яка сплачується відповідно до п. 5.4 договору передплату орендної плати на підставі договору у розмірі орендної плати за останній місяць оренди, яка передбачена п. 4.1 договору.

Як вбачається з матеріалів справи платіжним дорученням № 8719 від 17.09.2013р. ТОВ ДЕЛЬТА ТЕКС перераховано на користь ТОВ ДОМУС 72060 грн., як зазначено в призначенні платежу: оплата гарантованого платежу за оренду приміщення за останній місяць оренди згідно договору № 83/13 від 13.05.2013р.

Відповідно до п. 6.2 договору передплата орендної плати утримується орендодавцем протягом всього строку дії договору як забезпечення виконання орендарем зобовязань, зазначених в п. 6.4 договору.

Згідно з п. 6.3 договору проценти (відсотки) на передплату орендної плати не нараховуються та не сплачуються.

Згідно з п. 9.1 договору протягом 5 днів після спливу строку оренди, або протягом 5 днів у випадках, передбачених в абзаці другому п. 5.5, в п. 7.5 договору та у випадку дострокового припинення дії договору орендар зобовязаний звільнити обєкт оренди від свого майна, повернути його орендодавцю, передати всі ключі та погасити всі заборгованості.

Відповідно до п. 9.3 договору передача обєкту оренди відбувається з одночасним підписанням уповноваженими представниками сторін відповідного акта приймання-передачі, який підтверджує факт передачі обєкту оренди орендодавцю.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.07.2014р. згідно з актом приймання передачі обєкту оренди, орендар передав, а орендодавець прийняв нежитлове приміщення .№ 33 загальною площею 240,2 кв.м. на 1 поверсі будівлі торгівельно-розважального центру "Green Plaza", розташованого за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, буд. 51А

Пунктом 6.6 договору передбачено, що у випадку відсутності заборгованості з платежів за договором (крім орендної плати) сума сплаченої передплати орендної плати зараховується як виконання орендарем зобовязань з повної та своєчасної сплати орендної плати за останній місяць оренди, при цьому індексація такої суми відбувається згідно з п. 4.2 договору на момент здійснення такого зарахування орендодавцем. У випадку залишення суми передплати орендної плати після повернення обєкту оренди орендодавцю та погашення всіх заборгованостей орендаря відповідно до умов договору, залишок такої суми повертається орендарю протягом десяти днів.

Позивач зазначає, що обєкт оренди був повернутий позивачу 31.07.2014р., отже сума передплати орендної плати за останній місяць мала бути повернута до 11.08.2014р., так як вона не була використана для оплати орендної плати. Разом з цим, як свідчать матеріали справи та не заперечується позивачем, останнім у липні 2014 р. було спожито електроенергію на суму 3199,60 грн., яка на думку позивача, була погашена в повному обсязі за рахунок внесеної позивачем раніше авансом орендної плати за останній місяць оренди. Підтвердженням цього, на думку позивача є акт звірки взаєморозрахунків від 18.12.2014р., підписаний безпосередньо відповідачем, в якому зазначена наявність залишкового платежу в розмірі 68860,40 грн., що є заборгованістю відповідача перед позивачем. Позивач зазначає, що оскільки відповідачем були порушені умови договору в частині повернення грошових коштів в розмірі передплати орендної плати, як це передбачено п. 6.6 договору, то на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач нарахував 3 % річних в сумі 1383,01 грн. та інфляційні витрати в сумі 17525,19 грн.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та оцінивши надані докази, враховуючи постанову ВГСУ від 16.02.2016 р. суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 11, 509 ЦК України договір є однією із підстав виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін виникли на підставі договору оренди № 83/13 від 13.05.2013 р.

Згідно ч. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

Позивач вважає, що відповідачем порушені умови договору в частині повернення грошових коштів в розмірі передплати орендної плати, проте суд не погоджується з доводами викладеними в позові.

Умовами п. 6.4 договору передбачено, що орендар погоджується з тим, що передплата орендної плати у відповідних сумах може бути зарахована орендодавцем як виконання орендарем наступних зобовязань: своєчасного та повного відшкодування всіх витрат на ремонт та відновлення обєкту оренди у випадку, коли таке відшкодування є обовязком або відповідальністю орендаря; своєчасної та повної сплати відшкодування вартості комунальних послуг; своєчасної та повної сплати орендної плати з урахуванням її індексації.

Тобто, виходячи з положень п. 6.4 договору зарахування передплати орендної плати в рахунок оплати за спожиті комунальні послуги є правом орендодавця, а не його обов'язком.

Суд не може прийняти в якості доказу зарахування відповідачем передплати орендної плати в рахунок оплати за спожиті комунальні послуги акт звірки взаєморозрахунків станом на 18.12.2014р., оскільки даний акт не є первинним документом, який містить відомості про господарську операцію та фіксує факт здійснення господарської операції, поскільки первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо-безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкованості оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Даний акт є, по суті, документом, який містить зведені відомості про бухгалтерський облік здійснених операцій на підприємствах, проте не може вважатися належним доказом проведення цих операцій і наявності чи відсутності заборгованості у субєкта господарської діяльності. Таким чином, виходячи з приписів ст. 1, ст. 9 та ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили як доказу наявності обов'язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов'язку.

Крім того, відповідно до п. 6.5 договору у випадку збільшення розміру орендної плати, а також у випадку зарахування передплати орендної плати як виконання орендарем зобовязань, зазначених у п. 6.4 договору, орендодавець зобовязаний надіслати орендарю відповідне повідомлення (рахунок) протягом трьох робочих днів, при цьому орендар зобовязаний протягом пяти робочих днів з дати отримання такого повідомлення сплатити орендодавцю частину передплати орендної плати у такому розмірі, щоб загальна сума передплати орендної плати, яка утримується орендодавцем після зарахування, дорівнювала розміру орендної плати за останній місяць строку оренди за цим договором.

Матеріали справи не містять та сторонами не надано належних доказів на підтвердження здійснення відповідачем зарахування суми заборгованості з електричної енергії з суми передплати орендної плати у порядку, який був погоджений сторонами в пункті 6.5 договору оренди, зокрема відсутнє повідомлення про зарахування заборгованості з електричної енергії в рахунок передплати з орендної плати.

Сторони в п. 6.6 договору обумовили, що у випадку відсутності заборгованості з платежів за договором (крім орендної плати) сума сплаченої передплати орендної плати зараховується як виконання орендарем зобовязань з повної та своєчасної сплати орендної плати за останній місяць оренди, при цьому індексація такої суми відбувається згідно з п. 4.2 цього договору на момент здійснення такого зарахування орендодавцем. У випадку залишення суми передплати орендної плати після повернення обєкту оренди орендодавцю та погашення всіх заборгованостей орендаря відповідно до умов договору, залишок такої суми повертається орендарю протягом десяти днів.

Виходячи за наведеного, строк виконання щодо повернення передплати орендної плати повязано з погашенням всіх заборгованостей орендаря по договору. До моменту такого погашення він не може вважатися таким, що настав.

В даному випадку, оскільки не відбулося погашення заборгованості зі спожитої електроенергії за липень 2014р., а також вказана заборгованість не була зарахована як виконання орендарем зобовязань, зазначених у п. 6.4 договору, то у відповідача не виникло обовязку щодо повернення суми передплати позивачеві.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення 3 % річних в сумі 1383,01 грн. та інфляційні витрати в сумі 17525,19 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Аналізуючи вказану норму слід зазначити, що завдаток за своїм характером наближується до санкцій, встановлених за порушення зобов'язання. Це проявляється у втраті суми завдатку, стороною, яка є винною такому порушенні. Угода про завдаток має бути укладена в письмовій формі. В такій угоді повинно бути чітко визначено, що сума, яка передається в рахунок належних за договором платежів, є саме завдатком. В разі, якщо це не буде встановлено, сплачена сума буде вважатися авансом, тобто звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. В разі невиконання зобов'язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Отже обовязок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобовязання у розумінні статті 625 ЦК України, а тому відсутні підстави для нарахування 3 % річних та інфляції.

На підставі вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 26.04.2016 р.

Суддя О.А. Топчій