донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

26.04.2016 справа №908/4879/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М.

судді судді Склярук О.І., Ушенко Л.В.

секретар судового засідання помічник судді За участю представників сторін: від позивача від відповідача 1 - від відповідача 2 від ДВС - розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2, за довіреністю не зявився не зявився ОСОБА_3, за довіреністю Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

на ухвалу господарського суду Запорізької області
від24.02.2016 р.
за скаргою на дії у справі Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку, м. Київ Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ № 908/4879/14 (головуючий суддя Смірнов О.Г., судді: Носівець В.В., Сушко Л.М.)
за позовомПублічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку, м. Київ
до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект, м. Макіївка Донецької області 2.Товариства з обмеженою відповідальністю АФ Аспект Плюс, м. Артемівськ Донецької області
простягнення 14 530 865,76 грн. та звернення стягнення на предмети іпотеки та застави

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Український банк реконструкції та розвитку звернулося до господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання наказу від 12.10.2015 р. про примусове виконання рішення господарського суду Запорізької області від 11.06.2015 р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 02.09.2015 р. по справі № 908/4879/14, в якій просило суд визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.11.2015 р. з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 р. у справі № 908/4879/14; визнати незаконною (недійсною) постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.11.2015 р. з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 р. у справі № 908/4879/14.

Скарга обґрунтована тим, що 12.11.2015 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з посиланням на п.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», неправомірно винесено постанову № 49339398 про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі № 908/4879/14, виданого 12.10.2015 р. В підставу відмови державним виконавцем безпідставно покладено неможливість здійснення заходів примусового виконання, у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей та відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-VIII.

Стягувач наполягає на порушенні його прав, зазначає, що Закони, на які послався виконавець, не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 р. доводи стягувача у справі - Публічного акціонерного товариства «Український банк реконструкції та розвитку», викладені у скарзі, визнано правомірними; скаргу Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено.

Визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.11.2015 р. з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 року у справі № 908/4879/14.

Визнано недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.11.2015 р. з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 12.10.2015 р. у справі № 908/4879/14.

Ухвала суду мотивована тим, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження № ВП 49339398 від 12.11.2015 р. прийнята за відсутності передбачених законом підстав для її прийняття. При цьому державний виконавець покладених на нього Законом обовязків з прийняття предявленого до виконання наказу № 908/4879/14 від 12.10.2015 р., який відповідає вимогам ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, та вчинення відповідних виконавчих дій з метою його примусового виконання не виконав, відмовивши стягувачу по справі у відкритті виконавчого провадження постановою № ВП 49339398 від 12.11.15 р. за відсутності передбачених законом підстав. Судом також зазначено, що вказані дії державного виконавця призводять до затягування процесу примусового виконання рішення суду від 11.06.2015 р. у справі № 908/4879/14, яке набрало законної сили, та виданого на його виконання наказу від 12.10.2015 р. і як наслідок порушення прав стягувача - Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку на справедливий судовий захист. Разом з тим відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження може привести до неможливості взагалі примусового виконання судового рішення з урахуванням встановленого в наказі строку предявлення його до виконання, а саме до 02.09.2016 р. Тобто, державним виконавцем порушено ст. ст. 6, 11 Закону України Про виконавче провадження, рівність усіх перед законом, фактично надано перевагу боржнику.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 р. у справі № 908/4879/14; залишити скаргу Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку без задоволення у повному обсязі.

Апелянт вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанови Верховної ради України від 17.03.2015 р. «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, здійснення заходів примусового виконання щодо арешту та опису майна боржника за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. Леніна, б. 115 на даний час неможливе. Також у державного виконавця відсутня можливість надіслання будь яких документів стороні виконавчого провадження, місцезнаходженням яких є зона тимчасової окупації.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 11.04.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.04.2016 р.

ПАТ «Український банк реконструкції та розвитку» проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві № 12/155 від 25.04.2016 р. на апеляційну скаргу. Наполягає, що виявлення обставин неможливості примусового виконання виконавчого документу, може бути встановлено державним виконавцем лише в межах відкритого виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник стягувача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. Просив ухвалу господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ДВС в судовому засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 р. у справі № 908/4879/14; залишити скаргу Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку без задоволення у повному обсязі.

Відповідачі не скористалися правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою суду сторони та інші учасники процесу не зобовязувалися забезпечити явку повноважних представників в судове засідання, тому згідно зі ст.ст. 75, 99 ГПК України, скаргу розглянуто за наявними матеріалами, які є достатніми для розгляду апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.ст.101,106 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість ухвал місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.06.2015 р. у справі № 908/4879/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект та до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю АФ Аспект Плюс задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект, як з позичальника, та з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю АФ Аспект Плюс, як з поручителя, на користь Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку прострочену заборгованість за договором кредитної лінії № 04КЛ30032011 від 30.03.2011 р., а саме: заборгованість за фактично отриманим кредитом в сумі 12 000 000,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 2 571 651,28 грн., заборгованість за комісією за пролонгацію кредиту в сумі 20 000,00 грн., пеню в сумі 19 104,89 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 73 080,00 грн.

В погашення вимог Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку за зобовязаннями першого відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект згідно договору кредитної лінії № 04КЛ30032011 від 30.03.2011 р., що полягають в обовязку сплатити прострочену заборгованість за кредитом в сумі 12 000 000,00 грн., за процентами за користування кредитом в сумі 2 571 651,28 грн., за комісією за пролонгацію кредиту в сумі 20 000,00 грн., сплати нарахованої пені в сумі 19 104,89 грн. звернено стягнення на належне першому відповідачу - ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект нерухоме майно, що є предметом іпотеки Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку згідно договору іпотеки комплексу виробничих будівель та споруд від 31.03.2011 р., посвідченому приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованому в реєстрі за № 1378, а саме: нежитлові будівлі та споруди загальною площею 13033,00 кв.м., що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. Леніна, буд. 115а, договірною вартістю предмета іпотеки 9 193 000,00 грн. шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, розмір якої буде не нижче розміру звичайних ринкових цін на подібне майно на момент продажу, визначений субєктом оціночної діяльності, що буде залучений державним виконавцем.

В погашення вимог Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку за зобовязаннями першого відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект згідно договору кредитної лінії № 04КЛ30032011 від 30.03.2011 р., що полягають в обовязку сплатити прострочену заборгованість за кредитом в сумі 12 000 000,00 грн., за процентами за користування кредитом в сумі 2 571 651,28 грн., за комісією за пролонгацію кредиту в сумі 20 000,00 грн., сплати нарахованої пені в сумі 19 104,89 грн. звернено стягнення на належне другому відповідачу - ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю АФ Аспект Плюс нерухоме майно, що є предметом іпотеки Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку згідно договору іпотеки комплексу виробничих будівель та споруд від 31.03.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 1376, а саме: комплекс виробничих будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Горбатова Б., буд. № 97: газоочисні споруди, загальною площею 22,4 кв.м.; очисні споруди стічних вод, загальною площею 35,0 кв.м.; резервуари пожежні (2 шт. по 250 куб.м.), загальною площею 100,0 кв.м.; виробничий корпус, загальною площею 6771,0 кв.м.; допоміжний корпус, загальною площею 3425,0 кв.м.; склад-ангар, загальною площею 936,7 кв.м., договірною вартістю предмета іпотеки в розмірі 8 601 675,00 грн., шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, розмір якої буде не нижче розміру звичайних ринкових цін на подібне майно на момент продажу, визначений субєктом оціночної діяльності, що буде залучений державним виконавцем.

В погашення вимог Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку за зобовязаннями першого відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект згідно договору кредитної лінії № 04КЛ30032011 від 30.03.2011 р., що полягають в обовязку сплатити прострочену заборгованість за кредитом в сумі 12 000 000,00 грн., за процентами за користування кредитом в сумі 2 571 651,28 грн., за комісією за пролонгацію кредиту в сумі 20 000,00 грн., сплати нарахованої пені в сумі 19 104,89 грн. звернено стягнення на належні першому відповідачу - ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект наступні обєкти рухомого майна, що є предметом застави згідно договору застави обладнання, який посвідчено 31.03.2011 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1381, та визначені в п. 2.1 вказаного договору (з урахуванням договору №3 про внесення змін та доповнень від двадцять шостого грудня дві тисячі тринадцятого року), а саме: виробниче обладнання, розміщене в м. Макіївка Донецької обл. по вул. Леніна, буд. 115, згідно переліку, застосувавши до вказаного предмету застави процедуру реалізації шляхом проведення прилюдних торгів за ціною визначеною суб'єктом оціночної діяльності у ході виконавчого провадження в межах Закону України Про виконавче провадження.

В погашення вимог Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку за зобовязаннями першого відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект згідно договору кредитної лінії № 04КЛ30032011 від 30.03.2011 р., що полягають в обовязку сплатити прострочену заборгованість за кредитом в сумі 12 000 000,00 грн., за процентами за користування кредитом в сумі 2 571 651,28 грн., за комісією за пролонгацію кредиту в сумі 20 000,00 грн., сплаті нарахованої пені в сумі 19 104,89 грн. звернено стягнення на належні другому відповідачу - ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю АФ Аспект Плюс, наступні обєкти рухомого майна, що є предметом застави згідно договору застави обладнання, який посвідчено 31.03.2011 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1380, та визначені в п. 2.1 вказаного договору, (з урахуванням договору №3 про внесення змін та доповнень від двадцять шостого грудня дві тисячі тринадцятого року) а саме: виробниче обладнання, розміщене в м. Артемівськ, Донецька обл., вул. Горбатова Б, буд. 97, згідно переліку, застосувавши до вказаного предмету застави процедуру реалізації шляхом проведення прилюдних торгів за ціною визначеною суб'єктом оціночної діяльності у ході виконавчого провадження в межах Закону України Про виконавче провадження.

Стягнуто з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект на користь Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку витрати по сплаті судового збору в сумі 146 160,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю АФ Аспект Плюс на користь Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку витрати по сплаті судового збору в сумі 146 160,00 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку на користь Державного бюджету України недоплачену суму судового збору в розмірі 292 320,00 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.09.2015 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український банк реконструкції та розвитку на рішення господарського суду Запорізької області від 11.06.2015 р. по справі № 908/4879/14 - задоволено.

Рішення господарського суду Запорізької області від 11.06.2015 р. по справі № 908/4879/14 скасовано частково.

Змінено пункт сьомий та восьмий резолютивної частини рішення Запорізької області від 11.06.2015 р. по справі № 908/4879/14, виклавши їх у наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Макіївська взуттєва фабрика "Аспект" на користь Публічного акціонерного товариства "Український банк реконструкції та розвитку" витрати по сплаті судового збору в сумі 36 540,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю АФ "Аспект Плюс" на користь Публічного акціонерного товариства "Український банк реконструкції та розвитку" витрати по сплаті судового збору в сумі 36 540,00 грн.

Змінено пункт девятий резолютивної частини рішення Запорізької області від 11.06.2015 р. по справі № 908/4879/14, виклавши його у наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Макіївська взуттєва фабрика "Аспект" на користь Державного бюджету України недоплачену суму судового збору в розмірі 120 755,76 грн.

Доповнено резолютивну частину рішення Запорізької області від 11.06.2015 р. по справі № 908/4879/14 пунктом десятим:

Стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю АФ "Аспект Плюс" на користь Державного бюджету України недоплачену суму судового збору в розмірі 120 755,76 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Макіївська взуттєва фабрика "Аспект" на користь Публічного акціонерного товариства "Український банк реконструкції та розвитку" суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 461,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю АФ "Аспект Плюс" на користь Публічного акціонерного товариства "Український банк реконструкції та розвитку" суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 461,60 грн.

На виконання рішення господарського суду Запорізької області від 11.06.2015 р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 02.09.2015 р. господарським судом Запорізької області 12.10.2015 р. видано відповідні накази про примусове виконання рішення та постанови, в т.ч. наказ про звернення стягнення в погашення вимог Публічного акціонерного товариства Український банк реконструкції та розвитку за зобовязаннями першого відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект згідно договору кредитної лінії № 04КЛ30032011 від 30.03.2011 р., що полягають в обовязку сплатити прострочену заборгованість за кредитом в сумі 12 000 000,00 грн., за процентами за користування кредитом в сумі 2 571 651,28 грн., за комісією за пролонгацію кредиту в сумі 20 000,00 грн., сплати нарахованої пені в сумі 19 104,89 грн., на належні першому відповідачу - ТОВ Макіївська взуттєва фабрика Аспект наступні обєкти рухомого майна, що є предметом застави згідно договору застави обладнання, який посвідчено 31.03.2011 р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1381, та визначені в п. 2.1 вказаного договору (з урахуванням договору №3 про внесення змін та доповнень від двадцять шостого грудня дві тисячі тринадцятого року), а саме: виробниче обладнання, розміщене в м. Макіївка Донецької обл. по вул. Леніна, буд. 115, згідно переліку, застосувавши до вказаного предмету застави процедуру реалізації шляхом проведення прилюдних торгів за ціною визначеною суб'єктом оціночної діяльності у ході виконавчого провадження в межах закону України Про виконавче провадження.

Заявою № 12/496 від 26.10.2015 р. стягувач, Публічне акціонерне товариство Український банк реконструкції та розвитку, звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо прийняття до виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі № 908/4879/14, виданого господарським судом Запорізької області 12.10.2015 р., відкриття виконавчого провадження відносно боржника - ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Макіївська взуттєва фабрика Аспект з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу.

12.11.2015 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, винесено постанову № 49339398 про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі № 908/4879/14, виданого 12.10.2015 р.

Стягувач не погодився з такими діями виконавчої служби та звернувся до господарського суду з відповідною скаргою.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з приписами ст. ст.124, 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Однією з засад судочинства є обовязковість рішень суду.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ст. 115 Господарського процесуального кодексу України).

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України Про державну виконавчу службу (ст.ст.1, 2 Закону України Про виконавче провадження).

Статтею 19 Закону України Про виконавче провадження визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону (зокрема, судового наказу), за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону України Про виконавче провадження).

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (п.п.1,2 ст.11 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідно до ст. 25 наведеного Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

За положеннями ст.31 Закону України Про виконавче провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою.

Згідно з приписами ч.1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом.

В оскаржуваній постанові державний виконавець нормативною підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону Про виконавче провадження, зазначив Закон України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», Постанову Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-VIII, проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, відповідно до яких здійснення заходів примусового виконання є неможливим.

Зауважень з боку державного виконавця стосовно відповідності виконавчого документу вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та щодо строку предявлення наказу суду до виконання в постанові не зазначено.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Отже, обставини, які виключають здійснення виконавчого провадження та, як наслідок, зумовлюють відмову у прийнятті виконавчого документу до виконання (на підставі п.8 ч.1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження) повинні бути встановлені законом.

Втім, нормативні акти, на які йдеться посилання державного виконавця в постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження № ВП 49339398 від 12.11.15 р. (Закон України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-VIII) не регулюють відносини виконання судових рішень, порядок здійснення виконавчих дій, а також не містять положень, що обставини, про які йдеться у цих нормативних актах, виключають здійснення органами державної виконавчої служби виконавчого провадження та є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, жодний законодавчий акт, яким регулюються правовідносини та особливості застосування законодавства в зоні проведення антитерористичної операції не містить заборони щодо виконання рішень судів по відношенню до боржників, які мають реєстрацію на території, яка знаходиться в зоні проведення АТО. Законодавцем запроваджено мораторій на примусову реалізацію предметів іпотеки, розташованих на території проведення АТО (ст.9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»), проте інших заборон, повязаних із виконанням зобовязань та проведенням дій направлених на виконання рішень судів, не встановлено.

До того ж, виявлення обставин неможливості виконання судового наказу має здійснюватися виконавчою службою лише в рамках відкритого виконавчого провадження.

За змістом Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції проведення реєстраційних дій щодо зміни місцезнаходження юридичних осіб, місцезнаходженням яких є територія проведення антитерористичної операції, здійснюється щодо юридичних осіб державними реєстраторами реєстраційних служб територіальних органів Міністерства юстиції України в областях та місті Києві.

З матеріалів справи вбачається, що боржником не здійснено дій щодо зміни місцезнаходження підприємства.

Враховуючи наведене, захист інтересів боржників, які не скористалися своїм правом щодо зміни місця реєстрації протягом всього часу проведення АТО з 14.04.2014 р. та які не приймають жодних дій щодо виконання вищезазначеного судового рішення по даній справі, про яке їм відомо, не може мати прерогативне становище по відношенню до інтересів добросовісного стягувача.

Частиною 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційним Судом України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 р. у справі № 11-рп/2012 зазначено, що за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України і ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

За положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. у справі Півень проти України судом вказано, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 р. по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейським судом з прав людини зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції ("ОСОБА_6 проти Італії", заява № 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 р. у справі "Горнсбі проти Греції", Європейським судом наголошено, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2004р. справа «ОСОБА_3 проти України», суд нагадав свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1.

З огляду на вищенаведене, обовязковість виконання судових рішень, конституційний принцип доступності до правосуддя всіх осіб, незалежно від міста їх реєстрації (знаходження), практику Європейського суду з прав людини щодо недопустимості ухилення адміністративних органів від виконання судових рішень та враховуючи справедливий баланс інтересів стягувача і боржника, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність дій державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області по справі № 908/4879/14, виданого 12.10.2015 р., оскільки така відмова свідчить про порушення прав стягувача на справедливий судовий захист, своєчасне виконання судового рішення та отримання майна (доходу) у звязку з його виконанням.

Крім того, відмова у відкритті виконавчого провадження може призвести до неможливості примусового виконання судового рішення з урахуванням встановленого в наказі строку для предявлення його до виконання, а саме до 02.09.2016р.

Враховуючи вищевикладене, постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.11.2015 р. (ВП № 49339398) прийнята за відсутності передбачених законом підстав для її прийняття, з порушенням норм діючого законодавства, тому висновок суду про визнання постанови недійсною також є правомірним.

Виходячи з вищезазначеного, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами у розумінні ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим відсутні підстави для скасування ухвали господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 р. у справі № 908/4879/14.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

Результати апеляційного провадження у справі № 908/4879/14 оголошені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 р. у справі № 908/4879/14 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 24.02.2016 р. у справі № 908/4879/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: О.І. Склярук

ОСОБА_7

Надруковано 7 екз.:

1 - ДВС

1 - позивачу

2 - відповідачам

1 - у справу

1 - ДАГС

1 - ГСЗО