ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р.Справа № 916/30/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого Ярош А.І.,

Суддів: Лисенко В.А., Ліпчанської Н.В.,

секретар судового засідання Кіртока Л.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 01/02-17/00060, дата видачі : 05.01.16;

від відповідача - ОСОБА_2, договір № 2/1, дата видачі : 12.01.15;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфереції апеляційну скаргу Запорізької міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 04 березня 2016 року

по справі № 916/30/16

за позовом Запорізької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю СПС-Інвест

про стягнення 88 982,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Запорізька міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю СПС-ІНВЕСТ про стягнення збитків у розмірі 88982,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як замовник будівництва "Реконструкція нежитлових приміщень басейну під кафе та адміністративно-санітарний комплекс (ІІ черга) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Розваги, 27", в порушення ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не уклав з позивачем договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста (далі договір про пайову участь) та не перерахував до бюджету м. Запоріжжя кошти для створення і розвитку інфраструктури міста, чим завдав збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 88 982,50 грн. (розмір пайової участі).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.03.2016 р. (суддя Дяченко Т.Г.) в задоволенні позовної заяви Запорізької міської ради відмовлено повністю, з підстав того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "СПС - Інвест" не було замовником будівництва, так як не здійснювало забудову земельної ділянки, отже не було зобовязане укладати договір пайової участі з позивачем та сплачувати до місцевого бюджету кошти у вигляді пайових внесків.

Не погодившись з рішенням суду, Запорізька міська рада звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначав, що реконструкція обєкту будівництва є забудовою земельної ділянки населеного пункту, а тому в силу вимог ч.2 ст.40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» ТОВ «СПС - Інвест» зобовязане взяти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, шляхом перерахування коштів пайової участі до місцевого бюджету.

05.04.2016 р. до суду апеляційної інстанції поштою надійшло клопотання ТОВ СПС-ІНВЕСТ, про участь даного товариства у судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручення Господарському суду Запорізької області забезпечити проведення судового засідання у даній справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.04.2016 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю СПС-Інвест про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено, розгляд апеляційної скарги призначено на 26 квітня 2016 р. о 11:00 год., доручено Господарському суду Запорізької області забезпечити проведення судового засідання у справі № 916/30/16 в режимі відеоконференції в приміщенні господарського суду Запорізької області.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване судове рішення - скасувати, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 26.04.2016 р. згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та перевірено в процесі перегляду справи апеляційним господарським судом, 18 травня 2007р. між Запорізькою міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПС-Інвест" (Орендар) було укладено договір оренди землі, за умовами якого відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 5,5993 га за адресою м. Запоріжжя, вул. Розваги, 27, з метою розташування оздоровчо-житлового комплексу з будівлями та спорудами Товариства з обмеженою відповідальністю "СПС-Інвест" зі строком користування земельною ділянкою 19 років. (а.с.55-63).

15 липня 2013р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за №ЗП 62, згідно якої Товариством з обмеженою відповідальністю "СПС-Інвест" декларувалось проведення робіт з реконструкції нежитлових приміщень басейну під кафе та адміністративно-санітарний комплекс за адресою: м. Запоріжжя, вул. Розваги, 27 (а.с.17-22).

30 жовтня 2013р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації за № ЗП 76, згідно якої Товариством з обмеженою відповідальністю "СПС-Інвест" декларувався факт проведення реконструкції нежитлових приміщень басейну під кафе та адміністративно-санітарний комплекс І черга (адміністративно-санітарний корпус) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Розваги, 27 та готовність реконструйованого обєкта до експлуатації.

Згідно даних Декларації про готовність обєкта до експлуатації за № ЗП 76 від 30 жовтня 2013р. витрати на будівельно-монтажні роботи склали 889 825 грн..

Рішенням Запорізької міської ради від 24 грудня 2012р. №77 було затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, який регулює організаційні та економічні відносини, повязані із залученням, розрахунком розміру, використанням коштів пайової участі замовників будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту (будівництво) у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя та укладання договорів про пайову участь.

Згідно п. 1.5 Порядку, пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до бюджету розвитку м. Запоріжжя коштів для створення і розвитку вищезазначеної інфраструктури.

З урахуванням п.2.2. вищезазначеного Порядку, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя з урахуванням інших передбачених цим Порядком відрахувань становить, зокрема, для нежитлових будівель та споруд 10% загальної кошторисної вартості будівництва обєкта. А згідно п.2.7 даного Порядку, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя визначається протягом 10 робочих днів з дня реєстрації виконавчим комітетом звернення замовника про укладання договору про пайову участь замовників у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва обєкта, з техніко-економічними показниками.

Як зазначено у п. 3.1 Порядку, договір про пайову участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя укладається під час надання департаментом архітектури та містобудування міської ради замовнику містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки або після надходження до виконавчого комітету міської ради повідомлення про реєстрацію декларації про початок будівельних робіт та дозволу на виконання будівельних робіт.

Як зазначав позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СПС-Інвест" не зверталось до Запорізької міської ради з метою укладання договору про пайову участь замовників у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, не понесло витрат на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, чим, на думку представника позивача, порушено вимоги ст.40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Порядку, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24 грудня 2012р. №77, що призвело до неотримання місцевим бюджетом доходів у розмірі такої пайової участі.

Як вбачається з даних розрахунку розміру збитків, проведеного представником позивача з урахуванням п.2.2 Порядку, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24 грудня 2012р. №77, розмір не отриманої пайової участі складає 88982,50 грн., що складає 10% від загальної вартості будівництва, що була зазначена Товариством з обмеженою відповідальністю "СПС-Інвест" у Декларації про готовність обєкта до експлуатації за № ЗП 76 від 30 жовтня 2013р.

У письмовій вимозі, датованій 29.07.2015р. №01/02-21/02465, Запорізькою міською радою зверталась увага відповідача на необхідність відшкодування збитків, завданих територіальній громаді у розмірі 88982,50грн. Вказана вимога була отримана представником Товариства з обмеженою відповідальністю "СПС-Інвест" 05.08.2015р., що вбачається з копії наявного у матеріалах справи поштового повідомлення про вручення. Однак, відповідачем не здійснювались заходи, направлені на задоволення вимоги позивача.

Позовні вимоги у справі обґрунтовані завданням неправомірними діями відповідача, що полягали у неукладенні договору про пайову участь замовників у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя та не сплаті відповідачем пайової участі у сумі 88982,50 грн. (імовірний дохід позивача) та направлені на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПС-Інвест" 88982,50 грн. збитків.

Відмовляючи в задоволенні позовної заяви Запорізької міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "СПС - Інвест" не було замовником будівництва, так як не здійснювало забудову земельної ділянки, а здійснювало реконструкцію, тому не було зобовязане укладати договір пайової участі з позивачем та сплачувати до місцевого бюджету кошти у вигляді пайових внесків.

Судова колегія погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з наступних підстав.

Як вище згадувалось, 15 липня 2013р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт за №ЗП 62, згідно якої Товариством з обмеженою відповідальністю "СПС-Інвест" декларувалось проведення робіт з реконструкції нежитлових приміщень басейну під кафе та адміністративно-санітарний комплекс за адресою: м. Запоріжжя, вул. Розваги, 27 (а.с.17-22).

30 жовтня 2013р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації за № ЗП 76, згідно якої Товариством з обмеженою відповідальністю "СПС-Інвест" декларувався факт проведення реконструкції нежитлових приміщень басейну під кафе та адміністративно-санітарний комплекс І черга (адміністративно-санітарний корпус) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Розваги, 27 та готовність реконструйованого обєкта до експлуатації.

Згідно Декларації про готовність обєкта до експлуатації на вказаному обєкті виконувались будівельно-монтажні роботи.

Реконструкцією є комплекс будівельних робіт та організаційно-технічних заходів щодо зміни призначення будинків або їх основних техніко-економічних показників (кількість і площа квартир, загальна площа, потужність, геометричні розміри, місткість, кількість послуг та інше) з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, якості обслуговування, збільшення обсягу послуг.

Таким чином, судовою колегію встановлено, що на замовлення ТОВ СПС-ІНВЕСТ не здійснювалась забудова земельної ділянки за адресою м. Запоріжжя, вул. Розваги, 27 у розумінні положень ст. 40 Закону України "Про планування містобудівної діяльності", що також вбачається зі змісту поданих відповідачем декларацій про початок виконання будівельних робіт за №ЗП 62 від 15 липня 2013р. та про готовність обєкта до експлуатації за № ЗП 76 від 30.10.2013р., а проводилась саме реконструкція обєкта будівництва - нежитлових приміщень басейну під кафе та адміністративно-санітарний комплекс (ІІ черга) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Розваги, 27 в межах вже існуючого обєкту.

Згідно з п. 2 ч. 2 статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Встановлюючи наявність в діях усіх елементів складу цивільного правопорушення, з яким законодавець повязує застосування до особи цивільної-правової відповідальності, суди попередніх інстанцій не врахували наступного.

Статтею 9 Закону України „Про архітектурну діяльність встановлено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Як вбачається з преамбули Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі ОСОБА_1), цей ОСОБА_1 встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до п.п. 4, 13 ст.1 Закону замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема будівництво обєктів, реконструкцію існуючої забудови та території.

Згідно із ч.ч. 2, 3, 9 ст. 40 Закону, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта про те, що дія Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розповсюджується також і на діяльність з реконструкції будівель, оскільки при здійсненні реконструкції існуючої будівлі відповідач не є замовником будівництва в розумінні імперативних норм Закону, і у нього відсутній обов'язок укладати договір про пайову участь та сплачувати пайові внески.

Отже, позивачем не доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення та підстав для стягнення збитків з відповідача, у звязку з чим судова колегія вважає висновки суду першої інстанції вірними та обґрунтованими.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Вищого господарського суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 908/5513/15, від 27.01.2016р. у справі № 908/4000/15.

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п.1 ст.103, 105 ГПК України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Запорізької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 04 березня 2016 року по справі № 916/30/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 27.04.2016 р.

Головуючий суддя: А.І. Ярош

Суддя: В.А. Лисенко

Суддя: Н.В. Ліпчанська