ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" квітня 2016 р.Справа № 916/4976/15

За позовом: Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів»;

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд»

про визнання договору недійсним та виселення,

Головуючий - Оборотова О.Ю.

Судді - Цісельський О.В.

ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: ОСОБА_2 довіреність від 05.12.2015р.

СУТЬ СПОРУ: 16.12.2015р. Державне підприємство Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд» про визнання договору оренди недійсним та звільнення приміщення шляхом виселення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.12.2015р. порушено провадження по справі №916/4976/15; призначено розгляд у відкритому судовому засіданні 11.01.2016р.

16.12.2015р. від Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» надійшло клопотання про витребування доказів, а саме в порядку ст. 38 ГПК України позивач просив суд зобовязати надати відповідача належним чином засвідчену копію договору оренди №20 від 01.04.2012р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.01.2016р. в порядку ст. 38 ГПК України, зобовязано відповідача надати належним чином засвідчену копію договору оренди №20 від 01.04.2012р., оригінал для огляду.

27.01.2016р. до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд» надійшло клопотання про витребування доказів яке вмотивоване тим, що Державне підприємство Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» в обґрунтування позовних вимог не надало доказів на підтвердження згоди Міністерства оборони України на укладення договору оренди №20 від 01.04.2012р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.01.2016р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд» задоволено у відповідності до ст.38 ГПК України; витребувано у Фонду державного майна України, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області відомості стосовно наявності або відсутності згоди Міністерства оборони України на укладення договору оренди №20 від 01.04.2012р. між Державним підприємством Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.02.2016р. в порядку ст. 38 ГПК України повторно витребувано у Фонду державного майна України, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області відомості стосовно наявності або відсутності згоди Міністерства оборони України на укладення договору оренди №20 від 01.04.2012р. між Державним підприємством Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд».

01.03.2016р. на виконання ухвал господарського суду Одеської області від 27.01.2016р. та 16.02.2016р. Фонд державного майна України, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області Міністерства оборони України, надало пояснення, відповідно до яких своїм листом від 24.05.2012р. № 220/3165 Міністерство оборони України не надало регіональному відділенню згоди на укладання договору оренди вищевказаного нерухомого майна Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів». Враховуючи відмову органу, уповноваженого управляти зазначеним майном, регіональне відділення своїм листом від 04.07.2012р. № 11-10-03550 повернуло Товариству з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд» пакет документів.

02.03.2016р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд» до господарського суду Одеської області надійшло клопотання про призначення судової експертизи та зупинення провадження по справі. а також надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.03.2016р. призначено справу №916/4976/15 до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 02.03.2016р., та відповідно до рішення зборів суддів господарського суду Одеської області, було призначено автоматичний розподіл справи та визначено наступний склад колегії для розгляду даної справи: головуючий суддя Оборотова О.Ю., судді Цісельський О.В., Бездоля Д.О.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.03.2016р. прийнято справу №916/4976/15 на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Оборотова О.Ю., судді Цісельський О.В., Бездоля Д.О.; колегіальний розгляд справи призначиено на 23.03.2016р. о 16:00.; зобовязано позивача надати докази, що підтверджують площу (201,8 кв.м.) приміщення за адресою вул. Хімічна, 35, яка було передана відповідачу відповідно до договору оренди; явку представників сторін визнано обовязковою. попереджено сторони про передбачену п. 5 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України відповідальність за невиконання вимог ухвали суду, а позивача про передбачені п. 5. ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України правові наслідки.

23.03.2015р. від Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» надійшли заперечення на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд».

У судовому засіданні 27.04.2016р. після виходу колегії суддів з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, колегія суддів встановила:

01 квітня 2012 року між Державним підприємством Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» (ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд» (ТОВ «Алекс Полімербуд») був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 предметом якого є: оренда державного нерухомого майна, а саме, нежитлових приміщень загальною площею 201,8 кв.м. з метою розміщення лабораторії (розміщення офісних приміщень) та виробничого цеху (інше використання нерухомого майна).

В розділі 2 договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року передбачені умови передачі орендованого майна орендарю а саме: Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акта приймання-передавання ОСОБА_3; передача ОСОБА_3 в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це ОСОБА_3 ОСОБА_3 залишається держава, а Орендар користується ним протягом строку оренди; обов'язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на Орендодавця (Балансоутримувача) (п.п. 2.1., 2.2., 2.4. договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року).

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.3. договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95р. №786 (зі змінами) (надалі методика розрахунку) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (квітень 2012 р.) - 3105.41 (три тисячі сто пять гривень сорок одна копійка) гривень. Орендна плата за перший місяць оренди - квітень 2012 р. визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена у абзаці І цього пункту на індекси інфляції за період з першого числа за базовим місяця зо останнього числа першого місяця оренди. Нарахування ПДВ на суму орендної плата здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної тплати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно п.3.5. договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року орендна плата перераховується Орендодавцю (Балансоутримувачу) згідно виставлених рахунків у співвідношенні 70% та 30% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним.

Строк чинності, умови зміни та припинення договору визначені у розділі 10 договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року та полягають у наступному: цей договір укладено строком до трьох років (2 роки та 364 дні), який діє з моменту його підписами сторонами. За ініціативою однієї із сторін цей Договір може бути розірвано за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством, та у разі якщо Орендар не погоджується підписувати новий розрахунок орендної плати та відповідні зміни до Договору при зміні Методики розрахунку орендної плати. У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця та у разі належного виконання Орендарем умов цього договору, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором та чинним законодавством за умови відсутності заперечень органу, уповноваженому управляти обєктом оренди, наданих Орендодавцю (Балансоутримувачу) у встановлений законодавством термін. (п.п. 10.1., 10.3, 10.4. договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року).

Пунктом 10.9. договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року передбачено, що у разі припинення або розірвання цього Договору. Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем - Орендодавцю (Баласоутримувачу).

Рішенням господарського суду Одеської області від 05 жовтня 2015 р. по справі №916/3041/15, яке набрало законної сили, позов Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд» про визнання договору недійсним та зобовязання повернути нежитлові приміщення задоволено частково; визнано недійсним договір № 20 про резервування обєктів нерухомого, укладений між Державним підприємством Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд»; у задоволенні решти частин позовних вимог Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд» про зобовязання повернути нежитлові приміщення відмовлено.

Враховуючи те, що як зазначає позивач, при розгляді справи №916/3041/15 Державному підприємству Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» стало відомо про існування договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року між ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів» та ТОВ «Алекс Полімербуд» з метою захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про визнання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 від 01.04.2012 р. недійсним та з вимогою зобовязати ТОВ «Алекс Полімербуд» звільнити нежитлові приміщення загальною площею 201,8кв.м. ((34,4 кв.м. адміністративного корпусу (інв.№491) та 167,4кв.м. механічного цеху (інв.№285)), які розташовані за адресою: м.Одеса, вул. Хімічна,35, шляхом виселення.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, колегія суддів дійшла наступних висновків:

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним.

Стаття 203 ЦК України встановлює умови чинності правочину, а саме: законність змісту правочину, наявність у сторін (сторони) необхідного обсягу цивільної дієздатності; наявність об'єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину та його адекватність внутрішній волі учасника правочину; спрямованість волі учасника правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату. У разі встановлення факту неправомірності насправді вчиненого правочину удаваний правочин може бути визнаний недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України, адже в ньому зовнішнє волевиявлення сторін не збігається з їх внутрішньою волею.

Крім того, в силу ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. В силу ч. 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Так, за змістом спірного правочину в обовязки відповідача входить користування обєктом, що відповідає змісту договору оренди, викладеному в ст. 759 ЦК України, тобто, спірним договором передано у користування відповідачу на відповідний строк нежитлові приміщення, що знаходяться на балансі позивача, який є державним підприємством.

У п.п. 2.1, 2.9, 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» (з наступними змінами та доповненнями) зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом вказаного договору є державне майно, а саме нежитлові приміщення загальною площею 201,8 кв.м (34,4 кв.м адміністративного корпусу (інв.№491) та 167,4 кв.м механічного цеху (інв. № 285), які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, 35, а тому до спірних правовідносин повинні бути застосовані норми Закону України «Про оренду державного та комунального майна України» (в редакції чинній на момент вчинення правочину а саме у редакції Закону України від 21.04.2011р. N 3269-VI).

Відповідно до ст. 326 Цивільного кодексу України державною власністю є майно, належне державі, але Держава безпосередньо не може здійснювати функції власника, для цього вона створює відповідні органи державної влади, які відповідно до частини другої статті 326 Цивільного кодексу України здійснюють право власності від імені та в інтересах держави України, згідно визначеним функціям та наданим повноваженням.

Статтею 287 Господарського кодексу України передбачено, що єдиними орендодавцями державного майна - майна цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, є Фонд державного майна України, його регіональні відділення і представництва.

Згідно ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) орендодавцями є:

- Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам;

- органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності;

- підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Матеріалами справи встановлено, що всупереч вимогам чинного законодавства ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів» не одержало дозволу органу уповноваженого управляти цим майном - Міністерства оборони України на передачу в оренду обєкту нерухомості, площа якого становить понад 200 кв.м., а відтак розрахунку і погодження орендної плати з регіональним відділенням Фонду Державного майна України здійснено не було, на конкурсній основі передачу державного майна в оренду не проведено. Це підтверджується письмовими поясненнями регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, відповідно до яких 26.12.2011р. регіональне відділення (вх.З0/07905 від 26.12.2011р) отримало заяву ТОВ «Алекс Полімербуд» щодо укладення договору оренди державного нерухомого майна, яке знаходиться на балансі Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів», а саме не житлового приміщення, загальною площею 201, 8 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, 35, для розміщення лабораторії та виробничого цеху. Крім того, на адресу регіонального відділення також звернувся керівник балансоутримувача вищевказаного державного нерухомого майна - Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» щодо укладання договору оренди.

Регіональне відділення своїм листом від 18.01.2012р. за № 07-10-00257 та з відповідним пакетом документів звернулося до Міністерства оборони України щодо надання висновків по можливості передачі майна в оренду про що, Міністерство оборони України, своїм листом від 24.05.2012р. № 220/3165 не надало регіональному відділенню згоди на укладання договору оренди вищевказаного нерухомого майна Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів».

Враховуючи відмову органу, уповноваженого управляти зазначеним майном, регіональне відділення своїм листом від 04.07.2012р. № 11-10-03550 повернуло ТОВ «Алекс Полімербуд» пакет документів. Іншої інформації з цього питання у регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області немає.

З огляду на те, що передача спірного державного майна відбулась на підставі угоди, укладеної без участі Фонду державного майна України та без його дозволу, колегія суддів дійшла до висновку, що спірний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства.

Частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 вказаного Кодексу визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Колегія суддів не приймає до уваги відзив відповідача, як не обґрунтований та не підтверджений належними та допустимими доказами, у з вязку з тим, що площа нерухомого майна яке було передано в оренду, взагалі не є предметом даного спору, так як підтверджена договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року в якому сторони дійшли згоди щодо передачі нежитлових приміщень загальною площею 201,8 кв.м., також сторони підписали акт прийому-передачі до договору оренди від 01 квітня 2012 року відповідно до якого ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів» передав а ТОВ «Алекс Полімербуд» прийняв нежитлові приміщення загальною площею 201,8 кв.м.

Суд звертає увагу, що відповідно до висновку комісії, уповноваженої на підписання акту прийому-передачі до договору оренди від 01 квітня 2012 року, стан майна визнаний задовільним, капітального ремонту не потребує, з боку ТОВ «Алекс Полімербуд» жодних зауважень щодо стану майна на момент прийняття не було, тому доводи відповідача про те що за результатами обмірів, проведених працівниками ТОВ «АЛЕКС ПОЛІМЕРБУД» 29.02.2016р. встановлено, що загальна площа приміщень переданих в користування Відповідачу за Договором складає 199,3 кв.м., з яких площа приміщень адміністративного корпусу складає. 33,6 кв. м. площа приміщень механічного цеху - 165,7 кв. м.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

А тому зміни, які могли спричинити зменшення площі яке зафіксовано 29.02.2016р. не стосуються предмету розгляду справи №916/4976/15 в якій розглядається питання визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року, що власне свідчить про безпідставність задоволення клопотання ТОВ «Алекс Полімербуд» від 02.03.2016р. про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Отже, колегія суддів дійшла до висновку про правомірність вимог позивача про визнання недійсним укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року. Адже внаслідок укладення такого договору були порушені права позивача, якому обєкт оренди належав на праві господарського відання, що підлягає захисту у разі його порушення у спосіб, встановлений для захисту права власності.

Що стосується звільнення орендованого приміщення шляхом виселення, колегія суддів звертає увагу, що спірне нерухоме майно перебуває у відповідача на підставі договору оренди № 20 від 01.04.2015р., про що свідчить складений сторонами акт прийому-передачі до договору оренди від 01.04.2012р. п. 10.9. договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року передбачено, що у разі припинення або розірвання цього Договору. Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем - Орендодавцю (Баласоутримувачу).

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, положення ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України про обов'язковість договору для виконання сторонами.

Судом встановлено, що ТОВ «Алекс Полімербуд» не має правових підстав для ухилення від повернення ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів» об'єкту оренди після 3 робочих днів з моменту припинення строку дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання пр пиняються виконанням, проведеним належним чином.

У матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі орендованих Відповідачем приміщень, що зумовлює висновок про наявність у ДП МОУ «Одеський завод будівельних матеріалів» як відповідного суб'єктивного права, яке підлягає судовому захисту, так і факту його порушення ТОВ «Алекс Полімербуд».

Обов'язок наймача повернути наймодавцеві об'єкт оренди, тобто, фактично виселитись з орендованого приміщення, у разі припинення договору найму унормований ст. ст. 785, 795 ЦК України та передбачений умовами договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року.

Норми ст. 20 ГК України, ст. 16 ЦК України визначають такі способи захисту цивільних прав та інтересів, як, зокрема, присудження до виконання обов'язку в натурі та примусове виконання обов'язку в натурі відповідно, отже, якщо колишній орендар не звільнив орендоване приміщення після закінчення строку дії договору, вимога орендодавця виконати цей обов'язок є законною і ґрунтовною. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 10 вересня 2013 року по справі № 18/3399/11.

За таких обставин, вимога позивача про звільнення приміщення шляхом виселення в контексті зазначених норм, відповідає способу судового захисту, передбаченого ст.16 Цивільного кодексу України, що полягає у спонуканні Відповідача до виконання зобов'язання з повернення орендованого майна. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 01 грудня 2015 року по справі № 910/11049/15.

Норми ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України визначають способи захисту цивільних прав та інтересів. До таких способів віднесено, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі, присудження до виконання обов'язку в натурі. Отже, якщо орендар не звільнив орендоване приміщення після закінчення строку дії договору оренди, позовна вимога орендодавця про його виселення як примусове виконання обов'язку в натурі відповідає приписам ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 02 червня 2014 року по справі № 916/2943/13.

Таким чином, господарський суд Одеської області вважає правомірними вимоги позивача про визнання недійсним укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 укладеного 01 квітня 2012 року. Адже внаслідок укладення такого договору були порушені права позивача, якому обєкт оренди належав на праві господарського відання, що підлягає захисту у разі його порушення у спосіб, встановлений для захисту права власності що передбачає звільнення нежитлових приміщення загальною площею 201,8 кв.м. (34,4кв.м. адміністративного корпусу (інв.№491) та 167,4 кв.м. механічного цеху (інв.№285), які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна,35, шляхом виселення.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 та ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити.

2. Визнати договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №20 від 01.04.2012р. укладений між Державним підприємством Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд» недійсним.

3. Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд» звільнити нежитлові приміщення загальною площею 201,8 кв.м. (34,4кв.м. адміністративного корпусу (інв.№491) та 167,4 кв.м. механічного цеху (інв.№285), які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна,35, шляхом виселення.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Полімербуд» (68001, м.Іллічівськ, вул.1 Травня, буд.11-В Код ) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» 65039, м Одеса, 4-й Басейний провулок,7 Код судовий збір в розмірі 2756грн.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10-денного строку з моменту складання повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Одеським апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 29.04.2016р.

Головуючий - О.Ю. Оборотова

Суддя О.В. Цісельський

Суддя Д.О. Бездоля