РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2016Справа №910/4672/16

За позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Міжліссся»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС Центр»

Про стягнення 60 900,00 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Полігас В.М., довіреність № 04/16 від 15.04.2016

Джус Ф.К., директор (статут, паспорт)

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне сільськогосподарське підприємство «Міжліссся» (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС Центр» (далі - відповідач) про стягнення 60 900,00 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 21 від 01.02.2016р.

Ухвалою суду від 17.03.2016р. порушено провадження у справі № 910/4672/16 та призначено розгляд на 18.04.2016 р.

18.04.2016р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

18.04.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явились, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд відклав судовий розгляд справи на 29.04.2016р., у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

29.04.2016р. представники позивача у судовому засіданні надали пояснення по суті спору та підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явились, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на те, що ухвали суду надсилались за адресою, що зазначена в позовній заяві та є юридичною адресою згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 14.04.2016р., а саме: 03083, м. Київ, проспект Науки 59, офіс 3, відтак відповідач вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду судом справи.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами, оскільки позивачем надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2016 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВС Центр» (далі - відповідач) було укладено договір купівлі-продажу за №21 (далі-договір). Даний договір було укладено шляхом обміну між сторонами проектом Договору у електронному вигляді, згідно якого відповідач зобов'язався поставити позивачу карбамід у кількості 4 тонни та нітроамофос у кількості 3 тонни на загальну суму 61 400 00, грн.., а позивач у свою чергу, зобов'язався оплатити вартість поставленого товару (п.1.1. договору).

01 лютого 2016 року відповідачем позивачу було надано рахунок №21 на оплату карбоміду кількості 4 тонни та нітроамофос у кількості 3 тонни на загальну суму 61 400,00 грн.

Згідно п 5.1. договору, оплата за поставлений по договору товар здійснюється шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця у розмірі передоплати 100%.

02 лютого 2016 року , на виконання умов договору позивачем було здійснено оплату вказаного рахунку платіжним дорученням №60 на загальну суму 52 022,86 грн. та платіжним дорученням №61 на загальну суму 8 877,14 грн., всього по договору позивач перерахував на рахунок відповідача 60 900,00 грн.

Відповідно до статті 2 договору, відповідач зобов'язаний був передати позивачу товар у триденний строк з моменту підписання Договору разом з відповідними документами на товар: сертифікат якості, накладні, податкову накладну та інші документи.

Пунктом 2.4. договору визначено, що відповідач зобов'язався доставити товар власним транспортом до місця розташування позивача.

Проте, в порушення умов договору, відповідач взяті на себе договірні зобов'язання не виконав та не поставив, обумовлений договором, товар.

11.02.2016р. на адресу відповідача позивач направив претензію, згідно якої вимагав відповідача повернути сплачені позивачем за не поставлений відповідачем товар у розмірі 60 900,00 грн., проте відповідач на таку вимогу позивача жодним чином не вілреагував.

Внаслідок неможливості врегулювання спору у досудовому порядку, позивач подав на розгляд суду позов, в якому просив суд стягнути з відповідача 60 900,00 грн. - грошових коштів та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Крім того, з метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся за адвокатською допомогою , у зв'язку з чим поніс витрати у розмірі 3600,00 грн., як також просив суд стягнути з відповідача.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 655 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Укладений між продавцем та покупцем договір за своєю юридичною природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1 ст.181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощенвий спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконань замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договору.

Відповідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно пунктів 1 та 2 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором. Аналогічні положення містяться і в статті 526 ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Одностороння відмова від зобов'язання в силу ст. 525 ЦК України не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений (п.2 ст. 625 ЦК України).

Судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання стосовно поставки товару по договору № 21 від 01.02.2016р.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність заявлених вимог до відповідача про стягнення з останнього кошти сплачені на його рахунок позивачем за поставку товару, оскільки такий товар відповідачем поставлено не було, як не було і повернуто грошові кошти.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вина відповідача в порушенні зобов'язань по оплаті за надані позивачем послуги доведена матеріалами справи та не спростована відповідачем.

Згідно поданого позову, позивач також просив суд відшкодувати йому судові витрати за подачу даного позову, а саме судовий збір у розмірі 1378,00 грн. та вартість надання адвокатських послуг у розмірі 3600,00 грн., сплачені позивачем внаслідок підготування позову та його юридичного супроводу у судовій інстанції.

Судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Статтею 44 ГПК передбачено відшкодування зазначених витрат за послуги, надані лише адвокатом, а не будь-яким представником, що також зазначено у постанові Верховного Суду України від 01.10.2002 № 30/63 та у Інформаційному листі ВГСУ № 01-8/973 від 14.12.2007р.

Позивачем, в підтвердження понесених витрат на послуги адвоката подано договір, квитанцію до прибуткового касового ордеру, копію посвідчення адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю, оригінал якого оглянуто судом у судовому засіданні, що у повній мірі підтверджує факт надання позивачу саме адвокатських послуг.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, у тому числі і вартість адвокатських послуг, при задоволенні позову, покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 173, 193, ГК України, ст.ст. 22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС Центр» (03083, м.Київ, проспект Науки 59, офіс 3, ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Міжлісся» (, 23161 Вінницька обл., Жмеринський район, с. Тарасівка, вул. Першотравнева 6) 60 900 (шістдесят тисяч дев'ятсот) грн. - основного боргу, ) судовий збір у розмірі 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. та вартість адвокатських послуг у розмірі 3600 (три тисячі шістсот) грн.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення підписано 10.05.2016р. )

Суддя В.І.Мельник