КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"25" квітня 2016 р. Справа №41/207

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Рудченка С.Г.

Суліма В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року

(За скаргою Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України)

у справі № 41/207 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий мандарин ОЙЛ»

до Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»

Треті особи із самостійними вимогами на предмет спору

1.Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Ресурси»

2. Дочірнє підприємство «Стальінвест» Товариства з обмеженою відповідальністю «Донметалзбут»

за участі Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про виконання зобов'язання в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2016р. року Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідно до якої просив:

- зупинити виконавче провадження на час розгляду цієї скарги;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е.;

- визнати незаконною та скасувати постанову від 10.02.2016 р. ВП № 13930081 про стягнення з ПАТ "Київенерго" 5 583 967,40 грн. виконавчого збору. (а.с.4-7).

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 41/207 від 14 березня 2016 року скаргу ПАТ «Київенерго» на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено.

Визнано дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. щодо стягнення з ПАТ «Київенерго» виконавчого збору протиправними.

Визнано незаконною та скасовано постанову від 10 лютого 2016 року ВП № 13930081 про стягнення виконавчого збору (а.с. 64-68).

28 березня 2016 року Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою № 11/5014/695/2012/20.1-1 від 28 березня 2016 року на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі №41/207, про що свідчить відповідна відмітка на поштовому конверті про направлення апеляційної скарги, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі 41/207 скасувати, у задоволенні скарги відмовити.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 квітня 2016 року апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №41/207 від 14 березня 2016 року передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Суліма В.В., Рудченка С.Г.

Разом з апеляційною скаргою, апелянтом заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому просить відстрочити Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі №41/207 до прийняття рішення апеляційною інстанцією.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та додані до неї документи, судовою колегією встановлено наступне.

Згідно статті 8 Закону України "Про судовий збір": «враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі».

Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Проте скаржником не додано до матеріалів апеляційної скарги, належних доказів, які б підтвердили скрутне матеріальне становище Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

З огляду на викладене, судова колегія відмовляє в задоволені клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378 гривень.

Пунктом 2.16 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", передбачено що: "Підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону визначено розмір ставки судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду, а саме один розмір мінімальної заробітної плати. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на будь-які ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали."

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VІ від 08.07.2011 "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду становлять 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Проте, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, доказів сплати судового збору скаржник не надав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 97 вказаного Кодексу апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 93 ГПК України: "Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу".

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 41/207 від 14 березня 2016 року скаргу ПАТ «Київенерго» на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено.

28 березня 2016 року Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся з апеляційною скаргою № 11/5014/695/2012/20.1-1 від 28 березня 2016 року на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі №41/207, про що свідчить відповідна відмітка на поштовому конверті про направлення апеляційної скарги, тобто через 10 дні з дня прийняття ухвали Господарського суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі №41/207.

Відповідно до ст. 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Проте, Департаментом Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не заявлено клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення або таке клопотання відхилено.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про повернення апеляційної скарги Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі п. 3,4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, у зв'язку із неподанням доказів сплати судового збору та пропуском строку на подання апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 86, 93, 94, п. 3,4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №41/207 від 14 березня 2016 року - повернути без розгляду.

3. Копію ухвали Київського апеляційного господарського суду надіслати учасникам провадження.

4. Матеріали оскарження №41/207 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді С.Г. Рудченко

В.В. Сулім