ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2016 р. Справа № 925/194/16

За позовом фермерського господарства "Степівське" ОСОБА_1

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 12600 грн.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: не зявилися

від відповідача: не зявилися;

Фермерське господарство "Степівське" ОСОБА_1 звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 12600 грн. як безпідставно набутої останнім за рахунок позивача суми коштів.

Також позивач у позові просить судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що за платіжним дорученням від 26.06.2015 № 287 він перерахував на рахунок відповідача в установі банку 12600 грн. за залізобетонні балки згідно з рахунком від 26.06.2015 б/н, проте договору поставки чи іншого правочину сторони не укладали (не вчиняли). Відповідач поставки товару не здійснив і перераховані йому за вказаним платіжним дорученням кошти у сумі 12600 грн. на вимогу позивача не повернув.

Ухвалою від 03.03.2016 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву фермерського господарства "Степівське" ОСОБА_1 до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її до розгляду в судовому засіданні на 11 годину 24.03.2016 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 24.03.2016 Господарський суд Черкаської області у відклав розгляд справи на 11 годину 07.04.2016 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

Ухвалою від 07.04.2016 Господарський суд Черкаської області у відклав розгляд справи на 11 годину 29.04.2016 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

У наданому Господарському суду Черкаської області письмовому поясненні голова фермерського господарства "Степівське" ОСОБА_1 пояснив, що вказаний у платіжному дорученні від 26.06.2015 № 287 рахунок від 26.06.2015 б/н насправді відповідачем позивачу не направлявся, а був повідомлений по телефону.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання суду, призначеного ухвалою від 07.04.2016 на 11 годину 29.04.2016, проте їх представники у це судове засідання не зявилися і не повідомили господарський суд про причини незявлення.

Відзив на позов до господарського суду не надійшов.

Незявлення представників сторін у судове засідання не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2015 року фермерське господарство "Степівське" ОСОБА_1 (далі - позивач) за платіжним дорученням від 26.06.2015 № 287 перерахувало на рахунок фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі відповідач) в установі банку 12600 грн. 44 коп. із зазначенням у вказаному платіжному дорученні такого призначення платежу: За залізобетонні балки зг. рах. №б/н від 26.06.2015р.

Докази укладення між сторонами у письмовій формі договору поставки (купівлі-продажу) залізобетонних балок, оплачених за вказаним платіжним дорученням, відсутні.

Відповідач оплачені позивачем за платіжним дорученням від 26.06.2015 № 287 залізобетонні балки не поставив, і отримані кошти у сумі 12600 грн. позивачу на його вимогу не повернув.

Частиною 1 ст. 206 Цивільного кодексу України встановлено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Частиною 1 ст. 208 Цивільного кодексу України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

З матеріалів справи вбачається, що сторони як у письмовій так і в усній формі не вчиняли між собою правочину (не укладали договору), з якого б у позивача виникло зобовязання щодо сплати відповідачу 12600 грн., а у відповідача право на одержання від позивача цієї суми коштів.

Отже, правових підстав для перерахованої позивачем відповідачу за платіжним дорученням від 26.06.2015 №287 коштів у сумі 12600 грн. і для набуття їх відповідачем не було.

Таким чином, набуті відповідачем за рахунок позивача кошти у сумі 12600 грн. були набуті ним без достатньої правової підстави, тому відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України мають бути повернуті відповідачем позивачу, але відповідач цього не зробив.

З огляду на викладене позивач вправі вимагати від відповідача повернення безпідставно набутої ним за рахунок позивача суми коштів у розмірі 12600 грн.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню 1378 грн. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (село Пугачівка, Жашківський район, Черкаська область, 19241 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь фермерського господарства "Степівське" ОСОБА_1

(село Степівка, Монастирищенський район, Черкаська область, 19151, ідентифікаційний код 30885706) 12600 грн. безпідставно набутої суми коштів та 1378 грн. витрат на сплату судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 10.05.2016.

СУДДЯ М.В. Дорошенко