КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р. Справа№ 910/5746/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Суліма В.В.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від скаржника: Кононенко К.А. довіреність б/н від 11.02.16

від позивача: не з'явився

від відповідача: Трохимчук О.І. довіреність № б/н від 20.02.16

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Грінем"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22 березня 2016 року

про відмову в задоволенні заяви ТОВ "ФК "Грінем" про заміну сторони стягувача у виконавчому проваджені №46572683.

у справі № 910/5746/14 (суддя Морозов С.М.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне мереживо"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквамарін-Глоу"

про стягнення 52 816 952,35 грн., -

За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквамарін-Глоу"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне мереживо"

про тлумачення змісту договору, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційне мереживо" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 52 816 952,35 грн. (т.І, а.с.4-8).

13 травня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Аквамарін-Глоу" звернулось до Господарського суду міста Києва з зустрічною позовною заявою про здійснення тлумачення укладеного між сторонами Договору №1012-02Р поставки обладнання від 23.01.2013 р. щодо досягнення істотних умов і відповідність умов договору та додаткам до нього нормам законодавства (т.І, а.с.63-67).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року у справі №910/5746/14 первісний позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 48 198 775,20 грн., пеню в розмірі 3 748 034,48 грн. та 3% річних в розмірі 870 142,67 грн. В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено повністю (т. І, а.с.203-215).

03 грудня 2014 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили 14 листопада 2014 року у справі №910/5746/14 видано відповідний наказ (т.І, а.с. 236).

19 лютого 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Грінем" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до якої просить замінити стягувача у виконавчому провадженні №46572683 по виконанню наказу від 03 грудня 2014 року у справі №910/5746/14 на ТОВ "Фінансова компанія "Грінем" (т. ІІ, а.с.138-139).

22 березня 2016 року ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/5746/14 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Грінем" про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) у справі №910/5746/14 - відмовлено (т.ІІ, а.с. 218-222).

01 квітня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Грінем" звернулось з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22 березня 2016 року у справі №910/5746/14, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22 березня 2016 року і прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ "ФК "Грінем" про заміну сторони стягувача у виконавчому проваджені №46572683.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 квітня 2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Грінем" на ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №910/5746/14 від 22 березня 2016 року передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Суліма В.В.

14 квітня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Грінем" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22 березня 2016 року у справі №910/5746/14 прийнято до провадження колегію суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Суліма В.В., справу призначено до розгляду на 26 квітня 2016 року.

22 квітня 2016 року представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу.

Представник ТОВ "Фінансова компанія "Грінем" в судовому засіданні 26 квітня 2016 року надав суду пояснення, в яких просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22 березня 2016 року у справі № 910/5746/14 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ "ФК "Грінем" про заміну сторони стягувача у виконавчому проваджені №46572683.

Представник ТОВ "Аквамарін-Глоу" у судовому засіданні 26 квітня 2016 року надав суду пояснення, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Представник ТОВ "Інформаційне мереживо" у судове засідання 26 квітня 2016 року не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим відправленням за штрихмасовим ідентифікатором 216.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судове засідання 26 квітня 2016 року не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим відправленням за штрихмасовим ідентифікатором 960.

Згідно ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно з частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Заява ТОВ "ФК "Грінем" про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні обґрунтована тим, що між ним та ТОВ "Інформаційне мереживо" було укладено Договір факторингу № 07/09/15-1 від 07.09.2015 р. (далі - Договір Факторингу) (т.ІІ, а.с. 142-149).

Відповідно до умов п. 2.1. вказаного Договору, фактор (ТОВ "ФК "Грінем") зобов'язувався передати грошові кошти в сумі, визначеній в п. 3.3. Договору в розпорядження клієнта (ТОВ "Інформаційне мереживо"), а клієнт зобов'язувався відступити та передати факторові права вимоги сплати заборгованості яка виникла у боржника по відношенню до клієнта на підставі Договору.

Розмір права вимоги, що передається фактору становить сукупну заборгованість в сумі 52 890 032,35 грн. дійсних грошових зобов'язань боржника перед клієнтом, які виникли на підставі договору поставки обладнання № KOV1012-02P від 23.01.2013 р. та підтверджені наказом суду від 03.12.2014 р. у справі №910/5746/14 (п. 2.5.1. Договору факторингу).

За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбаче ний договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1078 ЦК України, майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч. 1 ст. 1082 ЦК України).

Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. При цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Згідно ст. 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" заміна кредитора у зобов'язанні можлива лише з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним на розгляду судом заяви про заміну стягувача. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 20.11.2013 р. у справі №6-122 цс13.

У зв'язку з заміною кредитора внаслідок відступлення права вимоги (цесії) відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконаче провадження" за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

При цьому, в п. 11.2. Договору поставки №KOV1012-02Р від 23.01.2013 р., на підставі якого первісний кредитор (клієнт) передав новому кредитору (фактору) належне йому право вимоги, встановлено, що жодна із сторін не має права передавати свої права та обов'язки за цим Договором третій особі без письмової згоди на це іншої сторони.

Доказів на підтвердження надання ТОВ "Аквамарін-Глоу" письмової згоди на укладення Договору щодо передачі своїх прав та обов'язків за Договором поставки №KOV1012-02Р від 23.01.2013 р., до матеріалів справи не надано.

Крім того, відповідно до п. 2.7. Договору факторингу право вимоги переходить до Фактора в день заміни сторони виконавчого провадження № 46572683 з примусового ви конання наказу Господарського суду м. Києва № 910/5746/14 від 03.12.2014 р. на стадії виконання судового рішення, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржника стосовно заборгованості останнього перед Клієнтом. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі інші пов'язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі й ті, що забезпечували виконання зобов'язань Боржника.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на умови укладеного договору факторингу, до заявника станом на час розгляду судом першої інстанції заяви про зміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні не перейшли права та обов'язки первісного кредитора.

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Інформаційне мереживо" від 18.06.2015 р. вирішено припинити вказане товариство шляхом ліквідації (т.ІІ, а.с. 247). Крім того, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 21.03.2016 р. зазначене товариство перебувало у процесі припинення з 26.06.2015 р. (т.ІІ, а.с. 193-200)

Відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комі сії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступа ють у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Відповідно до умов Договору факторингу, зі сторони ТОВ "Інформаційне мереживо" його підписано директором Гонзалез Хідальго Сімон Болівар, тоді як згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 07.09.2015р. (дата укладення договору), в силу приписів ст. 105 ЦК України, уповноваженою особою на підписання вказаного договору був ОСОБА_4 (ліквідатор), що підтверджується витягом № від 21.03.2016 р., у якому надано інформацію станом на 07.09.2015 р. (т.ІІ, а.с. 194).

Клопотання апелянта від 01.04.2016 р. відповід но до якого він просить прийняти у якості додаткового доказу довіреність, видану від 01.07.2015 р. ТОВ "Інформаційне мереживо" на Гонзалеза Хідальго Сімона Болівара (т.ІІ, а.с. 258) є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки апелянт не обґрунтував неможли вість подання вказаної довіреності суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, як це передбачено ч. 1 ст. 101 ГПК України.

Вказаним спростовуються доводи апеляційної скарги про наявність у Гонзалеза Хідальго Сімона Болівара повноважень на підписання Договору факторингу, а суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що Договір факторингу було підписано особою, яка не мала відповідних повнова жень.

Варто зазначити, що відповідно до під пункту 1.2.1. пункту 1.2. статті 1 Договору про відступлення права вимоги від 10.03.2015 р., право вимоги до боржника за договором поставки обладнання № KOV1012-02P від 23.01.2013 р. ТОВ "Інформаційне мереживо" було передано ТОВ "Дистрибуція та інновації" (т.ІІ, а.с. 96).

07 вересня 2015 року рішенням Господарського суду м. Києва по справі № 910/17383/15 вищезазначений підпункт 1.2.1. пункту 1.2. статті 1 Договору про відступлення прав вимоги від 10.03.2015 р., укладеного між ТОВ "Інформаційне мереживо" та ТОВ "Дистрибуція та інновації" було визнано недійсним (т.ІІ, а.с. 201-202).

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господар ського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Частиною 1 статті 93 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається протягом де сяти днів.

Таким чином, враховуючи той факт, що на момент укладення Договору факторингу, рішення Господарського суду м. Києва від 07.09.2015 р. у справі № 910/17383 не набрало законної сили, отже дійсним був підпункт 1.2.1. пункту 1.2. статті 1 Договору про відступлення прав вимоги, укладений між ТОВ "Інформаційне ме реживо" та ТОВ "Дистрибуція та інновації". А ТОВ "Інформаційне мереживо" зо бов'язалось передати факторові відсутні у нього права вимоги.

Отже твердження апелянта про те що ТОВ "Інформаційне ме реживо", на час укладення Договору факторингу, мало дійсне право вимоги до боржника, яке воно передало апелянту є помилковими.

Як передбачено ст. 216 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тоді як договір факторингу на реальне настання правових наслідків не спрямований, зокрема, в частині відступлення та передання факторові права вимоги сплати заборгованості яка виникла у боржника по відношенню до клієнта на підставі договору поставки обладнання № KOV1012-02P від 23.01.2013 року.

Слід зазначити, що відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію припинення ТОВ "Інформаційне мереживо" було здійснено 22.12.2015 р.

Вказана інформація визнана колегією суддів загальновідомою та відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України не потребує доказування.

Згідно п. 3.3. Договору факторингу № 07/09/15-1 від 07.09.2015 р., суму фінансування Фактор перераховує протягом 90 (дев'яносто) календарних днів з дати заміни стягувача правонаступником (з Клієнта на Фактора) в межах Виконавчого провадження № 46572683 з примусового виконання Господарського суду м. Києва № 910/5746/14 від 03.12.2014 р.

Отже оскільки вказаними пунктом Договором факторингу передбачено перерахування фінансування після заміни стягувача правонаступником в межах Виконавчого провадження, а станом як на момент розгляду вказаної заяви судом першої інстанції, так і апеляційним господарським судом ТОВ "Інформаційне мереживо" було ліквідовано, виконання фактором свого обов'язку за Договором факторингом є неможливим.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що до нового кредитора не перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним на розгляду судом заяви про заміну стягувача. Отже оскільки у суду відсутні передбачені законом підстави для вчинення вищезазначених процесуальних дій, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що в задоволенні заяви ТОВ "Інформаційне мереживо" слід відмовити.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 ГПК України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в ухвалі Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 22 березня 2016 року у справі № 910/5746/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Грінем" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22 березня 2016 року у справі № 910/5746/14 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Грінем" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22 березня 2016 року у справі № 910/5746/14 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22 березня 2016 року у справі № 910/5746/14 залишити без змін.

3.Справу № 910/5746/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді В.В. Сулім

С.Г. Рудченко