РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"28" квітня 2016 р. Справа № 906/1778/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гулова А.Г.

судді Грязнов В.В. ,

судді Петухов М.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Біріт імені Шевченка"

на рішення господарського суду Житомирської області від "11" лютого 2016 р.

у справі № 906/1778/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут передових технологій "Агрофарм", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біріт імені Шевченка", с.Радулин, Баранівський р-н, Житомирська обл.

про стягнення 486056,09грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 11 лютого 2016 року у справі №906/1778/15 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут передових технологій "Агрофарм" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біріт імені Шевченка" про стягнення 486056,09грн. задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біріт імені Шевченка" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут передових технологій "Агрофарм" 231224,32грн. боргу; 245747,50 грн. перерахунку; 9084,27 грн. 3% річних, 7290,84 грн. судового збору.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ТОВ "Біріт імені Шевченка" оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду від 10.03.2016р. та від 07.04.2016р. ТОВ "Біріт імені Шевченка" було відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та повернуто апеляційну скаргу на підставі п. 3 ч.1 ст. 97 ГПК України.

16.04.2016р. (відбиток штемпеля на поштовому конверті) відповідач втретє звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 11 лютого 2016 року у справі №906/1778/15 та задовольнити клопотання про призначення експертизи. Разом з тим, просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення по справі.

Вивчивши зміст апеляційної скарги та розглянувши додані до неї документи, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для прийняття апеляційної скарги до розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору та надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Проте, як вбачається із апеляційної скарги, скаржником не надано доказів сплати судового збору та заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

За нормами статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, відсутність коштів, необхідних для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до п. 3.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 р. (із змінами і доповненнями) клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання доказів, котрі свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену сторону.

Так, колегія суддів зауважує, що звертаючись до суду апеляційної інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, вказуючи на відсутність грошових коштів, скаржником в обґрунтування зазначено обставини, на які він посилався у своїх апеляційних скаргах при попередніх зверненнях до суду та докази, яким апеляційний господарський суд вже давав оцінку (довідка ПАТ "КБ "Преміум" від 18.02.2016р. №01311/0225-21/69, витяг із газети Голос України від 16.02.2016р., де розміщено оголошення про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Преміум", довідку АТ "ОСОБА_1 Аваль" від 10.03.2016р.).

Заявивши втретє клопотання про відстрочення сплати судового збору, новою обставиною скаржник зазначає про наявність у нього залишків зерна, яке можливо реалізувати під час проведення сільськогосподарських робіт та в подальшому направити кошти на сплату судового збору.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що скаржником не наведено та не надано будь - яких доказів на підтвердження зазначених обставин, того, що його матеріальне становище зміниться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги та скаржник зможе сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

Колегія суддів зазначає, що заявником апеляційної скарги є юридична особа - суб'єкт господарювання, який здійснює господарську (підприємницьку) діяльність на власний ризик з метою одержання прибутку. Обставина, пов'язана з відсутністю коштів підприємства не може вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору.

Також, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що він може сплатити судовий збір готівкою, а також шляхом залучення додаткових коштів, як надання йому кредиту або отриманням позики.

Оскільки відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким суд користується за наявності виключних обставин, яких у даному випадку скаржником не доведено, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У cправі "Креуз проти Польщі" (п.53, «Case of Kreuz v. Poland», рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001р., надалі - Рішення) суд постановив, що "Право на суд", закріплене п.1 ст.6 Конвенції, не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема, такими обмеженнями є сплата судового збору при зверненні особи до суду.

У пункті 60 Рішення Європейський суд з прав людини постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У зв'язку із вищевикладеним, клопотання про відновлення строку для подання апеляційної скарги колегією суддів не розглядається.

Керуючись ст. 86, п. 3 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Біріт імені Шевченка" у задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

2. Повернути апеляційну скаргу Товариству з обмеженою відповідальністю "Біріт імені Шевченка" без розгляду.

3. Справу №906/1778/15 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Петухов М.Г.