РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2016Справа №910/10334/15

За позовомЗаступника прокурора Львівської області
доФонду державного майна України
треті особи1. Міністерство енергетики та вугільної промисловості України; 2. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Львівгаз"; 3. Публічне акціонерне товариство "Іскра"; 4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектргаз"
провизнання нечинним пункту наказу та переліку майна, переданого у власність
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Греськів І.І. - прокурор;
від відповідача:Васильківська В.Є. - представник за довіреністю;
від третьої особи № 1:Старушкевич У.М. - представник за довіреністю;
від третьої особи № 2:Гарбузюк Р.О. - представник за довіреністю; Волощук П.Ю. - представник за довіреністю;
від третьої особи № 3:Лозицький С.О. - представник за довіреністю;
від третьої особи № 4:Морочинський А.М. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Львівської області звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України про:

- визнання нечинним пункту 1 наказу Фонду державного майна України від 31.12.1993 № 59-АТ "Про затвердження плану приватизації майна державного підприємства "Львівський електроламповий завод "Іскра" в частині включення до цілісного майнового комплексу, який підлягає приватизації, газопроводу високого тиску ГРС "Винники" - ВО "Іскра" (інвентарний номер 13000031);

- визнання нечинним Переліку нерухомого майна, переданого у власність відкритому акціонерному товариству "Іскра" від 27.03.2003 року в частині включення до Переліку газопроводу високого тиску ГРС "Винники" - ВО "Іскра" (інвентарний номер 13000031).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2015 року позовні вимоги задоволено (суддя Чебикіна С.О.).

Визнано незаконним п.1 наказу Фонду Державного майна України від 31.12.1993 року №59-АТ "Про затвердження плану приватизації майна державного підприємства "Львівський електроламповий завод ВО "Іскра" в частині включення до цілісного майнового комплексу, який підлягає приватизації, газопроводу високого тиску ГРС "Винники" - ВО "Іскра".

Визнано незаконним Перелік нерухомого майна, переданого у власність ВАТ "Іскра" від 27.05.2003 року в частині включення до Переліку газопроводу високого тиску ГРС "Винники" - ВО "Іскра".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 року рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2015 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.12.2015 року скасовано: Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2015 року та Рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2015 року у справі № 910/10334/15. Справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням № 04-23/38 від 11.01.2016 року призначено повторний автоматичний розподіл матеріалів справи № 910/10334/15, в результаті якого вказану справу передано на розгляд судді Підченко Ю.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2016 року справу № 910/10334/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.02.2016 року.

Судом прийнято до уваги, що вказівки, які містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи відповідно до вимог статті 111 №І ГПК України. У якості фактів, які повинні бути досліджені судом під час нового розгляду спору по даній справі є:

- факт того, що газопровід ГРС "Винники" - ВО "Іскра" був включений у перелік майна, яке підлягало приватизації;

- факт того, коли відбулося фактичне передання майна Фондом державного майна України до ПАТ "Іскра".

- факт того чи було пропущено строк позовної давності, наявності або відсутності поважних причин його пропуску.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, і судом з урахуванням вимог ст.ст. 4І, 4і ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

08.02.2016 року через відділ діловодства суду від прокурора надійшла заява про зміну предмету позову.

Відповідно до положень статті 22 Господарського процесуального кодексу України, до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Як вбачається із тексту поданої заяви позивач просить змінити предмет позову шляхом викладення прохальної частини позовної заяви у наступній редакції:

- визнати незаконним пункт 1 наказу Фонду державного майна України від 31.12.1993 № 59-АТ "Про затвердження плану приватизації майна державного підприємства "Львівський електроламповий завод "Іскра" в частині включення до цілісного майнового комплексу, який підлягає приватизації, газопроводу високого тиску ГРС "Винники" - ВО "Іскра" (інвентарний номер 13000031);

- визнати незаконним Перелік нерухомого майна, переданого у власність відкритому акціонерному товариству "Іскра" від 27.03.2003 року в частині включення до Переліку газопроводу високого тиску ГРС "Винники" - ВО "Іскра" (інвентарний номер 13000031).

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зміну предмету позову до розгляду.

Крім того, 10.02.2016 року представником прокуратури подано письмові пояснення у справі, у яких висловлено думку про те, що строк позовної давності прокуратурою пропущено не було.

04.02.2016 року представником ПАТ "Львівгаз" через відділ діловодства канцелярію надано письмові пояснення, у яких позовні вимоги прокуратури підтримано.

Безпосередньо в судовому засіданні відповідачем, першою, третьою та четвертою третьою особою були заявлені усні клопотання про відкладення розгляду справи, з метою ознайомлення із заявою позивача про зміну предмета позову та надання своїх доводів та заперечень на неї.

Прокурор наполягав на позові та підтримував заявлені клопотання про відкладення розгляду справи, з метою дотримання рівності та змагальності учасників судового процесу.

Представник другої третьої особи надав письмові пояснення по справі та підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник третьої третьої особи проти позову заперечував надав додаткові обґрунтування по справі та наполягав на заяві про застосування строків позовної давності.

Вимоги ухвали про призначення справи до розгляду сторонами не виконано, що перешкоджає розгляду спору по суті.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, суд створює сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та доказів на їх підтвердження, відклавши розгляд справи на 11.03.2016 року.

У судовому засіданні 11.03.2016 року прокурор наполягав на позові та стверджував, що строк позовної давності не пропущено, оскільки позов подано 17.04.2015 р., а відлік строку позовної давності за позовами, де прокурор є самостійним позивачем, розпочинається не раніше 01.12.2012 р. Також, прокурор повідомляє суд, що про порушення інтересів держави Фондом державного майна України прокуратура дізналася лише пісня надання ПАТ "Львівгаз" документів про належність газопроводу до об'єктів інженерної інфраструктури населених пунктів, а тому строк позовної давності починає відлік з 03.04.2015р.

Представник відповідача позов не визнавав, посилаючись на те, що позивач пропустив строк позовної давності, а також подав клопотання про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів відповідно до ст. 69 ГПК України.

Крім того, відповідач заявляє клопотання про витребування доказів відповідно до ст. 38 ГПК України, а саме: про витребування в учасників судового процесу документів, що підтверджують або спростовують факт належності газопроводу ГРС "Винники" - ВО "Іскра", втім не конкретизує: який доказ витребовується, обставини, що перешкоджають його наданню, підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Керуючись ст. ст. 34, 36, 38 ГПК України, суд встановив, що клопотання про витребування доказів буде розглянуте під час судового процесу.

Представники першої та другої третьої особи підтримували позовні вимоги прокурора та вважають, що строк позовної давності не пропущено, що також підтверджують й у письмових поясненнях поданих через відділ діловодства господарського суду та долучених до матеріалів справи.

Так, представником першої третьої особи у письмових поясненнях висловлено думку про не пропущення прокуратурою строків позовної давності та про необхідність задоволення заяви позивача про зміну предмету позову.

Представником другої третьої особи суду надано письмові пояснення, у яких вказано, що поданням заяви про зміну предмету позову прокурор привів позовну заяву у відповідність до вимог чинного законодавства.

Представники третьої та четвертої третьої особи позовні вимоги не визнавали, оскільки вважають, що строк позовної давності пропущено (письмові пояснення та обґрунтування наявні у матеріалах справи).

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, суд задовольнив клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів та відклав розгляд справи на 25.03.2016 року.

25.03.2016 р. судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Підченко Ю.О. на лікарняному.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 р. критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва справу № 910/10334/15 призначено до розгляду на 22.04.2016 року.

У судовому засіданні прокурор на позові наполягав та надав усні пояснення по справі. 21.03.2016 року через відділ діловодства канцелярію подав пояснення до позовної заяви, у яких вкотре висловив думку про не пропущення строку позовної давності, посилаючись на те, що відлік строку позовної давності за позовами, де прокурор є самостійним позивачем, розпочинається не раніше 01.12.2012 року.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. 22.03.2016 року подав клопотання про витребування доказів в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

Витребувати у сторін по справі документи, що підтверджують або спростовують факт належності газопроводу ГРС "Винники" - ВО "Іскра", що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14, до об'єктів інженерної інфраструктури міста, а саме:

- детальний план території, яка розташована в межах населеного пункту, затверджений виконавчим органом сільської, селищної, міської ради;

- технічні умови - документ, що визначає комплекс умов і вимог до інженерного забезпечення приєднання об'єкта системи газоспоживання або газопостачання та його підключення до газотранспортної системи і містить вихідні дані для проектування;

- технічну документацію на газопровід з записами в паспорті про проведенні ремонти за період його експлуатації.

Суд дійшов висновку, що вказане клопотання відповідача задоволенню не підлягає, оскільки наявних у справі доказів достатньо для розгляду спору по суті.

Перша та друга треті особи безпосередньо у судовому засіданні 22.04.2016 року позовні вимоги прокурора підтримували та надавали усні пояснення по справі. Посилались на обставини викладені у письмових поясненнях на обґрунтуваннях, які було подано до початку розгляду спору по суті через відділ діловодства суду.

Представник третьої та четвертої третіх осіб проти задоволення позовних вимог заперечували.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 22.04.2016 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача та представників третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням № 1040-Р від 06.12.1993 року Кабінет Міністрів України дозволив проведення приватизації державного підприємства "Львівський електроламповий завод ВО "Іскра" та затверджено план приватизації.

Наказом Фонду державного майна України від 31.12.1993 р. № 59-АТ " Про затвердження плану приватизації майна державного підприємства "Львівський електроламповий завод ВО "Іскра" вирішено перетворити державне підприємство "Львівський електроламповий завод ВО "Іскра" у Відкрите акціонерне товариство "Іскра".

Також, згідно з вказаним наказом, в перелік нерухомого майна, переданого у власність ВАТ "Іскра", було включено, зокрема, газопровід (інвентарний номер 13000031).

Позовні вимоги мотивовані тим, що пункт 1 наказу Фонду державного майна України від 31.12.1993 № 59-АТ "Про затвердження плану приватизації майна державного підприємства "Львівський електроламповий завод ВО "Іскра" в частині включення до цілісного майнового комплексу, який підлягає приватизації, газопроводу високого тиску ГРС "Винники" - ВО "Іскра" та Перелік нерухомого майна, переданого у власність відкритому акціонерному товариству "Іскра" від 27.05.2003, в частині включення до Переліку газопроводів високого тиску ГРС "Винники" - ВО "Іскра" є незаконними.

Зокрема, вони не відповідають вимогам законодавства тому що, на час видання спірних актів газопровід ГРС "Винники" - ВО "Іскра" належав до трубопровідного транспорту і приватизації не підлягав. На думку позивача, фонд державного майна України незаконно не включив у перелік майна, що не підлягає приватизації (п. 7 Розділу 3 плану приватизації), газопровід ГРС "Винники" - ВО "Іскра".

Вищий господарський суд України у постанові від 30.12.2015 року вказав на необхідність встановлення факту того, що газопровід ГРС "Винники" - ВО "Іскра" був включений у перелік майна, яке підлягало приватизації, а також момент фактичного передання майна Фондом державного майна України до ПАТ "Іскра".

Рішення про приватизацію державного підприємства "Львівський електроламповий завод ВО "Іскра" було прийнято відповідно до наказу Фонду державного майна України від 18.03.1993 № 11-ДП.

Відповідно до Законів України "Про приватизацію майна державних підприємств", "Про господарські товариства", постанови Кабінету Міністів України від 07.12.1992 №686 "Про затвердження Порядку перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні товариства" та враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.12.1993 № 1040-р, яким надано дозвіл на приватизацію майна підприємства, наказом Фонду від 31.12.1993 № 59-АТ підприємство предтворено у відкрите акціонерне товарисвто "Іскра". Оцінку вартості майна цілісного майнового комплексу підприємства було здійснено відповідно до вимог Методики оцінки вартості об"єктів пиватизації та оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1993 року №717, чинної на момент приватизації.

Відповідно до Методики оцінки вартості об"єктів пиватизації оцінка майна цілісних майнових комплексів здійснювалась у такій послідовності:

- проведення повної інвентаризації майна;

- розроблення передаточного балансу;

- визначення вартості об"єкта приватизації згідно з даними інвентаризації та балансу;

- складання акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу.

Встановити дату фактичного передання майна ФДМ України до ПАТ "Іскра" можливо лише при наявності оформленого акту приймання-передачі, але у ході приватизації відповідний акт складено не було.

26.07.1993 року головою ФДМ України затверджено Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного підприємства "Львівськй електроламповий завод ВО "Іскра". У пункті 13 зазначеного акту оцінки визначено майно, яке вилучається, серед зазначеного майна, об'єкти, які не підлягають приватизації відсутні. Отже, вартість газопроводу була включена до вартості цілісного майнового комплексу державного підприємства " Львівськй електроламповий завод ВО "Іскра".

Враховуючи те, що під час проведення інвентаризації майна підприємства спірному газопроводу присвоєно інвентарний номер (13000031), можна зробити висновок про те, що акт оцінки вартості майна та в подальшому План приватизації були складені на основі даних проведеної інвентаризації.

Таким чином, статус та класифікація газопроводу високого тиску ГРС "Винники" - ВО "Іскра"повинні бути визначені ще під час провдення дій, направлених на оцінку вартості об"єктів інвентаризації.

Відповідно до Листа Фонду державного майна України № 10-21-3585 від 11.03.2015 року, у 2002 році на звернення ВАТ "Іскра" щодо підтвердженння права власності на об"єкти нерухомого майна, які передані до статутного фонду товариства, Фонд здійснив роботи з упорядкування передачі об"єктів нерухомого майна, керуючись Порядком підтвердження права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Фонду від 24.05.2002 № 906. Листом від 27.05.2003 № 10-21-6644 Фонд надав Перелік нерухомого майна, переданого у власність акціонерному товариству "Іскра".

Крім того, Вищим господарським судом України у постанові від 30.12.2015 року вказано на необхідність встановлено того, чи було пропущено строк позовної давності, якщо пропущено - чи наявна поважність причин пропуску.

Відповідно до ст. 257 вказаного Кодексу України встановлений загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність), у три роки.

За приписами ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач по справі, а також перша та друга треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, відстоювали позицію щодо не пропущення прокурором строку позовної давності при звернені із позовом до суду, зокрема посилаючись на наступне.

Вказані особи стверджують, що у справах, в яких прокурор є самостійним позивачем відлік строку позовної давності розпочинається не раніше ніж 01.12.2012 року, що пов'язано із внесенням змін до ст. 29 ГПК України Законом України № 5288-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань удосконалення діяльності прокуратури", який набрав законної сили 01.12.2012 року.

Як зазначає прокуратура Львівської області у позовній заяві, прокуратурі стало відомо про порушення інтересів держави в частині приватизації газопроводу у лютому 2015 року із справи № 914/622/14.

Також, до матеріалів справи було долучено копії запитів прокуратури до РВ ФДМУ по Львівській області, листів - відповідей Регіонального відділення та Фонду державного майна України, які свідчать про те, що перевірку законності приватизації газопроводу прокуратурою розпочато у лютому 2015 року.

Натомість відповідач, третя та четверта треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, вищезазначені твердження вважають хибними. Посилаючись на те, що прокуратурі стало відомо про порушення законності приватизації задовго до лютого 2015 року.

Так, ТОВ "Спектргаз" притримувався думки, що позивач по справі не міг дізнатися про вказані порушення після ознайомлення з постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 року у справі 914/622/14, оскільки ані в тексті постанови, ані в тексті ухвали суду першої інстанції, не міститься жодної інформації яка б прямо чи опосередковано вказувала б на порушення під час приватизації, або на сам факт проведення приватизації газопроводу.

ПАТ "Іскра", обґрунтовуючи пропущення прокуратурою строку позовної давності зазначає наступне:

- про існування наказу ФДМ України № 59-АТ від 31.12.1993 року ПАТ "Іскра" повідомляло в.о. прокурора Сихівського району м. Львова листом № 112/56юр від 21.08.2009 року, наданого у відповідь на вимогу прокурора № 5к/121 від 13.08.2009 року;

- про існування наказу ФДМ України № 59-АТ від 31.12.1993 року та Перелікунерухомого майна, переданого у власність ВАТ "Іскра", Прокурор Львівської області та ФДМ України знали ще 2010 році, про що свідчить, зокрема, рішення Господарського суду Львівської області у справі № 4/125 від 10.06.2010 року.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Враховуючи рекомендації, викладені у п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Суд дійшов висновку, що прокуратурою при поданні позовної заяви було пропущено встановлений законодавством строк позовної давності з огляду на наступне.

Відповідно до позовної заяви та доводів прокурора у судових засіданнях, оскаржувані обставини встановлені прокуратурою Львівської області в ході моніторингу судових рішень щодо майнових спорів по Львівській області, постановлених судами апеляційної інстанції. Так, 03.02.2015 року позивач довідався про скасування 03.12.2014 року Львівським апеляційним господарським судом ухвали Господарського суду Львівської області від 23.10.2014 року у справі № 914/622/14. У зазначеній ухвалі, як вказує прокуратура, суд дійшов висновків про нікчемність договору купівлі-продажу газопроводу, укладеного 20.08.2014 року між ПАТ "Іскра" та ТзОВ "Спектргаз".

Однак при дослідженні вказаної постанови Львівського апеляційного господарського суду, Господарським судом міста Києва встановлено, що у постанові взагалі йде мова про скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 23.10.2014 року та визнання протиправним бездіяльності державного виконавця державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. Тобто у даній ухвалі судом не було зроблено жодної оцінки з приводу нікчемності договору. Лише є посилання на оспорюваний наказ Фонду державного майна України від 31.12.1993 № 59-АТ та на Перелік нерухомого майна, переданого у власність відкритому акціонерному товариству "Іскра" від 27.03.2003 року.

Таким чином, прокуратурі Львівської області про існування спірних актів було відомо ще у 2009 році, а саме з листа № 112/56юр від 21.08.2009 року, наданого у відповідь на вимогу прокурора № 5к/121 від 13.08.2009 року та з рішення Господарського суду Львівської області у справі № 4/125 від 10.06.2010 року.

Отже, у задоволенні позовних вимог заступника прокурора Львівської області слід відмовити, у зв'язку із пропущенням строку позовної давності.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки прокурором пропущено строк позовної давності на звернення до суду з позовом, поважні причини пропуску строку позовної давності відсутні та не доведено переривання перебігу позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 82-85 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Заступника прокурора Львівської області відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 27.04.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко