РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2016Справа №910/5299/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЮКС-БІЛДИНГ";

про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Бевза А. С., представник, довіреність № б/н від 22.10.2015 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить витребувати у відповідача майно (вантажний автомобіль самоскид Mercedes Benz Actros 4140 K, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_2), що перебуває у незаконному володінні відповідача та передати його в розпорядження Товариству з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 року порушено провадження у справі № 910/5299/16, розгляд справи призначено на 14.04.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 року відкладено розгляд справи до 26.04.2016 р.

У судовому засіданні 26.04.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленням, яке повернулося на адресу суду і підтверджує факт направлення ухвали господарського суду на адресу відповідача, зазначену у витязі з ЄДРПОУ.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, керуючись принципами розумності строків судового провадження, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЮКС- БІЛДИНГ" 09.09.2013 р. було укладено договір оперативного лізингу № 012/13 ОЛ ЮО AB, відповідно до якого предметом договору є надання лізингодавцем у платне користування лізингоодержувачу предмету лізингу, а саме вантажний автомобіль самоскид Mercedes Benz Actros 4140 К, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_2, на визначений цим договором строк, за встановлену лізингодавцем плату (лізингові платежі).

25 грудня 2013 року між сторонами було укладено договір № 1-012/13 ОЛЮОАВ про внесення змін до договору оперативного лізингу № 012/13 ОЛЮОАВ від 09 вересня 2013 року, 05 травня 2014 року Договір № 2-012/13 ОЛЮОАВ про внесення змін до договору оперативного лізингу № 012/13 ОЛЮОАВ від 09 вересня 2013 року, якими, зокрема, сторони погодили графіки та суму лізингових платежів.

Відповідно до п. 1.2. договору, протягом дії договору предмет лізингу є власністю лізингодавця. Строк, на який предмет лізингу передається у оперативний лізинг, становить 31 місяць з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі предмету лізингу (пункт 2.1 договору);

Згідно з п. 3.1. договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцеві лізингові платежі відповідно щомісячно до 05 (п'ятого) числа за поточний місяць.

У випадку дострокового припинення договору лізингоодержувач зобов'язаний повернути лізингодавцеві предмет лізингу в робочому непошкодженому стані з врахуванням нормативного зносу (пункт 4.9 договору).

Відповідно до п. 16.1. договору, договір може бути достроково розірваний (припинений) за згодою сторін, або лізингодавцем у односторонньому порядку відповідно до пункту 16.2 договору.

Лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати Договір у випадках, коли лізингоодержувач, зокрема: порушив пункт 3.1 договору; не сплачує лізингові платежі протягом тридцяти календарних днів з дня настання строку платежу (підпункти 16.2.2 та 16.2.3 пункту 16.2 договору).

Згідно з п. 16.3. договору, у випадку розірвання договору в односторонньому порядку з ініціативи лізингодавця, договір вважається розірваним, якщо лізингодавець письмово повідомив лізингоодержувача про свої наміри не раніше ніж за десять календарних днів та вказав причини розірвання договору, безспірно або за згодою сторін вилучив у лізингоодержувача предмет договору (пункт 16.3 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту повного та належного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (пункт 18.1 договору).

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 806 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частинами першою та другою статті 292 Господарського кодексу України передбачено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо.

Оперативний лізинг (оренда) - це господарська операція фізичної або юридичної особи, що передбачає передачу орендарю основного фонду, придбаного або виготовленого орендодавцем, на умовах інших, ніж ті, що передбачаються фінансовим лізингом (орендою) (стаття 14 Податкового кодексу України).

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором оперативного лізингу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

10.09.2013 року позивач передав, а відповідач прийняв предмет лізингу, що підтверджується актом приймання-передачі предмету лізингу від 10.09.2013 № 0068/13.

ТОВ "Делюкс-Білдинг" неналежним чином виконувало умови договору, а саме несвоєчасно та не у повному обсязі перераховувало лізингові платежі, внаслідок чого, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 25.12.2013 склала 49 740,00 грн.

Сторонами було оформлено та підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період 2014, в якому ТОВ "Делюкс-Білдинг" підтвердило наявність боргу.

Позивач зазначає, що на момент звернення до суду заборгованість відповідача за договором складає 467 800,83 грн.; доказів протилежного ТОВ "Делюкс-Білдинг" суду не подало.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою припинити порушення умов договору та виконати взяті на себе фінансові зобов'язання шляхом надсилання відповідних листів та претензій (від 24.06.2014 № 285; від 07.08.2014 № 438; від 12.08.2014 № 442; від 08.10.2014 № 540; від 23.12.2014 № 661; від 11.06.2015 № 286; від 15.07.2015 № 334).

Відповідач залишив звернення позивача без відповіді та належного реагування; умови договору не виконав та заборгованість не погасив.

Разом з тим, 27.07.2015 позивач надіслав відповідачу письмове повідомлення про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку (лист від 27.07.2015 № 362) та припис про зобов'язання ТОВ "Делюкс-Білдинг" припинити експлуатацію предмету лізингу та безспірно передати його ТОВ "КрАЗ Лізинг" 05.08.2015 о 12:00 - 13:00 за адресою: м. Бровари, Київська область, вул. Щолківська, 37 (від 27.07.2015 № 357).

Факт надсилання вказаного листа та припису на адресу відповідача підтверджується описом вкладення у цінний лист від 28.07.2015, копія якого долучена до матеріалів справи.

ТОВ "Делюкс-Білдинг" за вказаною адресою предмет лізингу не передало і жодним чином не відреагувало.

Відповідно до частин першої та третьої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, договір достроково розірвано з 05.08.2015 року.

Позивач документально підтвердив право власності на предмет лізингу, а саме вантажного автомобіля самоскида Mercedes Benz Actros 4140 К, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_2.

Так, до матеріалів справи долучено копію Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частинами першою та другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями частин першої та другої статті 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, власник вправі вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння, а також належного йому майна, придбаного володільцем від особи, яка не мала права його відчужувати. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

При вирішенні спорів про витребування майна з чужого незаконного володіння відповідно до статей 387, 388 ЦК необхідно встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника або особи, якій він передав його у володіння, за наявності на це згоди законного розпорядника зазначеного майна (постанова Верховного Суду України від 28.03.2011 зі справи №3-17гс11).

Матеріалами справи підтверджено, що спірне майно було передано позивачем відповідачу у оперативний лізинг за актом приймання-передачі предмету лізингу від 10.09.2013 № 068/13, тому факт вибуття спірного майна з володіння позивача (власника) сторонами не заперечується.

Як на підставу неправомірного користування спірним майном позивач вказує на те, що відповідачем неналежним чином було виконано умови договору в частині сплати лізингових платежів, внаслідок чого, договір достроково розірвано, що свідчить про відсутність правових підстав для користування відповідачем спірним майном, тобто необхідність його повернення позивачу як законному власнику.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс-Білдинг" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 2-А; код ЭДРПОУ 34288914) вантажний автомобіль самоскид Mersedes Benz Actors 4140 K, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_2, шляхом передачі його в розпорядження Товариству з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг" (01015, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11-Б; код ЭДРПОУ 34979070). Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Делюкс-Білдинг" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 2-А; код ЭДРПОУ 34288914) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг" (01015, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11-Б; код ЭДРПОУ 34979070) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору. Видати наказ.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 29.04.2016 р.