ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25.02.2016р. Справа №905/141/15

за заявою: №10-139 від 03.02.2016р. ОСОБА_1 підприємства «Красноармійськтепломережа» про розстрочку виконання рішення по справі:

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства «Красноармійськтепломережа», м.Красноармійськ

про стягнення 1614685,61 грн

Суддя Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_2 гол. юрисконс.

від відповідача: не зявився

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.08.2015р. (суддя Кротінова О.В.) по справі №905/141/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до ОСОБА_1 підприємства «Красноармійськтепломережа», м.Красноармійськ про стягнення 1614685,61 грн, позовні вимоги задоволено частково, зменшено розмір стягуваної суми пені до 160304,26 грн, стягнуто з відповідача на користь позивача 160304,26 грн пені, 1220054,92 грн інфляційних витрат та 122630,37 грн 3% річних, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 30060 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.09.2015р. вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

05.11.2015р. на виконання зазначеного судового рішення господарським судом Донецької області було видано відповідний наказ.

08.02.2016р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла заява №10-139 від 03.02.2016р. ОСОБА_1 підприємства «Красноармійськтепломережа» про розстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 06.08.2015р. в сумі 1533049,55 грн, в т.ч. пені 160304,26 грн, інфляційних витрат 1220054,92 грн, 3% річних 122630,37 грн та судового збору 30060 грн на 24 місяці, починаючи з 01.02.2016р. по 01.02.2018р. з щомісячним платежем у розмірі 63877,06 грн.

Ухвалою суду від 08.02.2016р. (суддя Кротінова О.В.) розгляд вказаної заяви призначено у судовому засіданні 16.02.2016р.

15.12.2015р. у звязку з відсутністю судді Кротінової О.В. здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи, внаслідок чого справу №905/141/15 передано на розгляд судді Паляниці Ю.О.

Ухвалою суду від 16.02.2016р. суддею Паляницею Ю.О. справу №908/2945/15 прийнято до свого провадження, розгляд справи відкладено на 25.02.2016р.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на скрутне фінансово-економічне становище, збиткову діяльність, неможливість самостійно розпоряджатись своїми коштами, що має наслідком відсутність спроможності повного та негайного виконання рішення; зауважує на статусі підприємства та сфері його діяльності. Крім того, вважає, що у випадку винесення постанови про накладання арешту на рахункок та майно, такий арешт заблокує господарську діяльність, що може призвести до повного невиконання своїх боргових зобов'язань перед кредиторами і в подальшому до банкрутства ОСОБА_1 підприємства «Красноармійськтепломережа». Завадити таким негативним наслідкам, на думку заявника, можливо за умови поступової, протягом двох років сплати суми боргу.

Відповідач у судове засідання 25.02.2016р. не зявився, у клопотанні №10/257 від 25.02.2016р. розгляд заяви просив здійснити без участі власного представника.

Позивач письмових пояснень по суті заяви не представив, у судовому засіданні 25.02.2016р. проти розстрочки виконання судового рішення у справі заперечив.

Розглянувши заяву №10-139 від 03.02.2016р. ОСОБА_1 підприємства «Красноармійськтепломережа» про розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 06.08.2015р. по справі №905/141/15, заслухавши пояснення позивача, з урахуванням того, що згідно із ст.121 Господарського процесуального кодексу України розгляд заяв про розстрочку виконання рішення обмежений десятиденним строком, а відсутність представника відповідача не є перешкодою для вирішення відповідного питання, суд розглядає заяву по суті та зазначає про наступне:

Відповідно до ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України, згідно із якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», в ч.2 ст.13 якого встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

За приписами ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обов'язковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституціного Суду України (справа №1-17/2009) виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-26/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення №11-рп/2012 від 25.04.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-12/2012). Аналогічну правову позицію наведено в рішенні №5-рп/2013 від 26.06.2013р. Конституційного Суду України (справа №1-7/2013).

Виходячи з того, що згідно із ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

17.07.1997р. Україна ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України стала частиною національного законодавства.

Стаття 6 Конвенції закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст.19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини.

У п.18 рішення Європейського суду від 12.05.2011р. у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв'язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатує, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.124 Конституції України.

Таким чином, виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду.

З урахуванням викладеного, судове рішення по справі №905/141/15, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

За поясненням сторін, на теперішній час рішення суду від 06.08.2015р. по справі №905/141/15 ОСОБА_1 підприємством «Красноармійськтепломережа» не виконано.

Відповідно до ч.1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може, зокрема, розстрочити виконання рішення.

Згідно з зазначеною нормою, надання заявникові розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання розстрочки, проте визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищезазначеної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Виходячи зі змісту з п.7.1.2 постанови №9 від 17.10.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вказувалось вище, в обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на скрутне фінансово-економічне становище, збиткову діяльність, неможливість самостійно розпоряджатись своїми коштами, що має наслідком відсутність спроможності повного та негайного виконання рішення; зауважує на статусі підприємства та сфері його діяльності. Крім того, вважає, що у випадку винесення постанови про накладання арешту на рахункок та майно, такий арешт заблокує господарську діяльність, що може призвести до повного невиконання своїх боргових зобов'язань перед кредиторами і в подальшому до банкрутства ОСОБА_1 підприємства «Красноармійськтепломережа». Завадити таким негативним наслідкам, на думку заявника, можливо за умови поступової, протягом двох років сплати суми боргу.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік, розрахунок нормативів перерахування коштів гарантованому постачальникові за природний газ (Нгп) та на поточний рахунок теплопостачальної організації (Нтпо) відповідно до підпункту 1 пункту 13 та пункту 14 Порядку на розрахунковий місяць грудень 2014 року, січень грудень 2015 року, січень лютий 2016 року, лист №2047,2048 від 25.01.2016р., постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП49899576 від 22.01.2016р., лист №110/3-16П/137 від 14.01.2016р., постанову про відкриття виконавчих проваджень №ВП49812139 від 14.01.2016р., №ВП449780963 від 12.01.2016р., №ВП49781119 від 12.01.2016р., акти звіряння розрахунків від 06.04.2015р., 30.04.2015р., 03.03.2015р., 02.03.2015р., від 01.03.2015р., 01.04.2014р., 27.02.2015р., 01.04.2014р. зі споживачами послуг, у відповідності до яких заборгованість контрагентів ОСОБА_1 підприємства «Красноармійськтепломережа» становить 11409186,97 грн; план подолання важкої фінансової ситуації.

З представлених до матеріалів справи документів дійсно вбачається ускладнене фінансове становище боржника. Зокрема, згідно із балансом відповідача станом на 31.12.2015р., звітом про фінансові результати за 2015 рік дебіторська заборгованість складає - 30325 тис. грн, кредиторська - 44462 тис. грн, збитки - 7493 тис. грн.

Наразі, присуджені до стягнення у справі №905/141/15 суми, за своєю правовою природою є неустойкою, 3% річних, інфляційними втратами, які стягнуті з відповідача внаслідок порушення строків оплати основного боргу. Тобто, за висновками суду, ОСОБА_1 підприємством «Красноармійськтепломережа» хоча і порушені строки оплати газу, які встановлені договором №13/2225-БО-6 від 17.12.2012р., але відповідач не ухилявся від виконання договірних зобов'язань та вчиняв дії, що спрямовані на проведення розрахунків з позивачем.

Одночасно, як вказувалось вище, під час розгляду заяв про розстрочку виконання судового рішення господарський суд повинен враховувати інтереси кредитора. Аналогічну позицію наведено у постанові від 25.07.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5017/2763/2012.

За поясненнями стягувача, які були надані у судовому засіданні 25.02.2016р., фінансове становище Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» також є утрудненим.

Крім того, заборгованість відповідача є наслідком несвоєчасних платежів боржника за поставлений природний газ, оплата якого не може пов'язуватись із взаємовідносинами останнього з іншими учасниками господарських відносин з огляду на те, що відповідач є самостійним суб'єктом господарювання і відповідно до договору №13/2225-БО-6 від 17.12.2012р. прийняв на себе зобовязання з оплати товару, а також тягар відповідальності за порушення договірних зобов'язань перед постачальником. Наразі, відповідне рішення фактично не виконується вже майже 4 місяці, тобто, з моменту набрання рішенням господарського суду Донецької області від 06.08.2015р. законної сили, внаслідок чого суд не вбачає можливості в наданні розстрочки виконання рішення на два роки.

Одночасно, вчинення дій, спрямованих на негайне виконання рішення суду від 06.08.2015р., з урахуванням майнового стану боржника, за висновками суду, може призвести до блокування роботи відповідача, призупинення діяльності щодо стягнення заборгованості з осіб, які є боржниками ОСОБА_1 підприємства «Красноармійськтепломережа», що, в свою чергу, може мати наслідком загрозу повного виконання відповідного судового акту.

Таким чином, враховуючи позицію Вищого господарського суду України щодо обов'язкового врахування збалансованості інтересів обох сторін під час розгляду заяв про розстрочення виконання рішень, зважаючи на вид господарської діяльності, який здійснює відповідач, суб'єктний склад учасників у сфері споживання послуг, що надаються ОСОБА_1 підприємством «Краноармійськтепломережа», специфіку фінансування підприємства, загальний розмір спірної суми боргу та фінансові показники боржника, розстрочення виконання рішення по даній справі є доцільним на 6 місців.

З огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги, що негайне виконання рішення від 06.08.2015р. є ускладненим, господарський суд дійшов висновку, що відповідне рішення може бути розстрочено на 6 місяців, починаючи з 26.02.2016р. по 25.08.2016р. з щомісячним платежем з першого по пятий місяць у розмірі 255508,26 грн, а шостий місяць в сумі 255508,25 грн.

Відтак, заява №10-139 від 03.02.2016р. ОСОБА_1 підприємства «Красноармійськтепломережа» про розстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 06.08.2015р. в сумі 1533049,55 грн, в т.ч. пені 160304,26 грн, інфляційних витрат 1220054,92 грн, 3% річних 122630,37 грн та судового збору 30060 грн на 24 місяці, починаючи з 01.02.2016р. по 01.02.2018р. з щомісячним платежем у розмірі 63877,06 грн, підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково заяву №10-139 від 03.02.2016р. про розстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 06.08.2015р. в сумі 1533049,55 грн, в т.ч. пені 160304,26 грн, інфляційних витрат 1220054,92 грн, 3% річних 122630,37 грн та судового збору 30060 грн на 24 місяці, починаючи з 01.02.2016р. по 01.02.2018р. з щомісячним платежем у розмірі 63877,06 грн.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Донецької області від 06.08.2015р. по справі №905/141/15 на 6 місяців, починаючи з 26.02.2016р. по 25.08.2016р. з щомісячним платежем з першого по пятий місяць у розмірі 255508,26 грн, а шостий місяць в сумі 255508,25 грн.

Ухвала суду набирає законної сили в день її прийняття та згідно зі ст.115 Господарського процесуального кодексу України є обовязковою на всій території України.

Суддя Ю.О.Паляниця