ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" квітня 2016 р. Справа № 922/4283/15

вх. № 77

Суддя господарського суду: Ємельянова О.О.

при секретарі судового засідання: Тернова М.П.

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло" на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за вих. № 98 від 11.03.2016 р. (вх. № 77 від 14.03.2016 року) у справі № 922/4283/15

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло", м. Вільногірськ

3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод", м. Дніпропетровськ

до Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин", м. Харків

про стягнення коштів

за участю представників:

від стягувача (скаржника): ОСОБА_2 (дов. б/н від 25.09.2015 року);

від боржника - ОСОБА_3 (дов. б/н від 22.02.2016 року);

від третьої особи - не з'явився;

від Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції: ОСОБА_4М (дов. № 233/20-30 від 04.01.2016 року).

ВСТАНОВИВ:

14.03.2016 року до господарського суду Харківської області від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло" надійшла скарга на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за вих. № 98 від 11.03.2016 р. (вх. № 77 від 14.03.2016 р.), у якій скаржник просить суд:

- поновити строк для подання скарги та прийняти скаргу до розгляду;

- визнати дії головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4, які виявилися у винесенні постанови від 21.01.2016 року про зупинення виконавчого провадження - неправомірними ;

- постанову про зупинення виконавчого провадження головного державного виконавця Фесун О.М. від 21.01.2016 року- скасувати;

- зобов'язати головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 поновити виконавче провадження № 49778130 і виконати наказ Господарського суду Харківської області від 23.10.2015 року у справі № 922/4283/15.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.03.2016 року прийнято до розгляду скаргу та призначено до розгляду у судовому засіданні на 06.04.2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.04.2016 року розгляд скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло" на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за вих. № 98 від 11.03.2016 року (вх. № 77 від 14.03.2016 року) відкладено на "25" квітня 2016 року.

14.04.2016 року Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції через канцелярію суду надав додаткові пояснення вх. № 12531 у яких зазначає, що заходи державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо задоволення вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло" на підставі наказу № 922/4283/15 від 23.10.2015 року та наказу № 922/4283/15 підлягає зупиненню, шляхом винесення відповідної постанови державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції, яка була чинна до 19.01.2013 року та надав документи для долучення до матеріалів справи.

21.04.2016 року скаржник через канцелярію суду надав письмові пояснення вх. № 13513 у яких зазначає, що дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 є не правомірними, а постанова про зупинення виконавчого провадження № 49778130 не законною та не обґрунтованою. та надав документи для долучення до матеріалів справи.

25.04.2016 року скаржник через канцелярію суду надав клопотання вх. № 13911, у якому просить суд зменшити позовні вимоги зазначені у скарзі № 77 від 14.03.2016 року на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, а саме виключити пункт 2 та 4 скарги та просить суд скасувати постанову про зупинення виконавчого провадження № 49778130 від 21.01.2016 року.

Суд розглянувши надане скаржником клопотання про зменшення позовних вимог, прийшов до висновку, що воно не суперечить вимогам чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню та подальший розгляд скарги ведеться із його урахуванням.

3-тя особа у призначене судове засідання 25.04.2016 року не з'явилась, витребувані ухвалою суду документи не надала, про час та місце розгляду скарги повідомлена відповідно до пункту 3.9.1. Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Присутній у судовому засіданні 25.04.2016 року представник скаржника підтримав надану скаргу на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за вих. № 99 від 11.03.2016 року та просив суд її задовольнити із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Присутній у судовому засіданні 25.04.2016 року представник боржника проти клопотання скаржника про зменшення позовних вимог не заперечував та просив суд відмовити у задоволенні скарги на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у повному обсязі із підстав наданих до суду письмових поясненнях. Вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою що не підлягає до задоволення.

Присутній у судовому засіданні 25.04.2016 року представник Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції проти клопотання скаржника про зменшення позовних вимог не заперечував та просив суд відмовити у задоволенні скарги на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у повному обсязі із підстав наданих до суду письмових поясненнях. Вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою що не підлягає до задоволення.

Дослідивши матеріали скарги та справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення та заперечення представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.10.2015 року по справі № 922/4283/15 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло" 850 918,99 грн. суми основного боргу та судовий збір у розмірі 17 018,36 грн.

23.10.2015 року на примусове виконання вищевказаного рішення, господарським судом було видано відповідний наказ, який направлено стягувачу.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 року рішення господарського суду Харківської області від 05.10.2015 року у справі № 922/4283/15 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 91 739,96 грн. 3% річних та 991 453,24 грн. інфляційних втрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

15.12.2015 року на примусове виконання вищевказаної постанови Харківського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 року, господарським судом було видано відповідний наказ, який направлено на адресу стягувача.

24.12.2015 року стягувач звернувся з заявою № 237 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження (т. 3, а.с. 67).

13.01.2016 року головним державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 49778130 щодо виконання наказу господарського суду Харківської області у справі № 922/4283/15 від 15.12.2015 року (т. 3, а.с. 70).

21.01.2016 року головним державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження (т. 3, а.с. 72).

21.01.2016 року головним державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 керуючись пунктом 8 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" органом державної виконавчої служби було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 49778130 щодо виконання наказу господарського суду Харківської області у справі № 922/4283/15 від 23.10.2015 року, (т. 3, а.с. 73). Постанова мотивована тим, що ухвалою від 15.04.2011 року господарським судом Харківської області у справі № 5023/2756/11 порушено провадження про банкрутство боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (т. 3, а.с. 74).

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" обставинами, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження є порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника), а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах.

З наведеної норми Закону України "Про виконавче провадження", як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, вбачається, що необхідною умовою зупинення виконавчого провадження є не лише порушення господарським судом справи про банкрутство боржника, а й поширення при цьому на вимогу стягувача дії мораторію.

Відповідно до положень абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство - до 19.01.2013 року) позивач має статус поточного кредитора по відношенню до боржника (відповідача у даній справі), виходячи з того, що сума пені нарахована позивачем за невиконання зобовязань, які виникли після порушення справи про банкрутство відповідача.

Статтею 1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції, чинній на момент введення мораторія щодо відповідача) мораторій - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Згідно із абзацом 2 частини 4 статті 12 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом у наведеній редакції, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

З аналізу норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вбачається, що дія мораторію розповсюджується на конкурсну заборгованість - вимоги кредиторів, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство боржника, та не поширюється на поточну заборгованість - вимоги, що виникли після порушення справи.

Як вбачається із матеріалів справи № 922/4283/15, ухвалою суду від 15.04.2011 року про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Натомість, матеріалами справи підтверджено, що грошові вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло" виникли після відкриття процедури банкротства, та як вірно зазначає скаржник, зазначені вимоги у розумінні Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є поточними.

Вищенаведене свідчить про те, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів, накладеного в межах розгляду справи № 5023/2756/11 не поширюється на вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло", оскільки термін виконання грошових зобов'язань за вимогами ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло" до Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" настав після введення мораторію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України у справі № 916/157/14 від 5.02.2015 року.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із статтею 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог статті 54 Господарського процесуального кодексу України, заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються заявлені вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до частини 3 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд приходить до висновку, про задоволення скарги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло" на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за вих. № 98 від 11.03.2016 р. (вх. № 77 від 14.03.2016 року) у справі № 922/4283/15.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Вільногірське скло" на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за вих. № 98 від 11.03.2016 р. (вх. № 77 від 14.03.2016 року) у справі № 922/4283/15 задовольнити.

Скасувати постанову про зупинення виконавчого провадження № 49778130 від 21.01.2016 року.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області.

Суддя Ємельянова О.О.