ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 травня 2016 р. Справа № 903/158/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка", м. Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна", м. Луцьк

про стягнення 150 613 грн. 87 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 13.12.2015 року

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

Суть спору: позивач - ТОВ "Агротехніка" просить стягнути з відповідача - ТОВ "Вудленд Україна" 150 613 грн. 87 коп. заборгованості та судові витрати по справі.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань по поверненню грошових коштів за непоставлений товар.

Представник позивача у судових засіданнях 30.03.2016 року, 13.04.2016 року, 11.05.2016 року позовні вимоги підтримав, клопотанням № б/н від 11.05.2016 року долучив копії рахунків, на підставі яких здійснювалася оплата грошових коштів, довідку ТОВ "Агротехніка" № 1-4/507 від 11.05.2016 року згідно якої товарно-матеріальні цінності на суму 194 000 грн. 00 коп. товариству від відповідача не надходили. 30 000 грн. 00 коп. повернуті позивачу в добровільному порядку. 13 386 грн. 13 коп. зараховані в якості оплати по інших господарських операціях, які здійснювалися сторонами і не є предметом спору. Фактична сума заборгованості ТОВ "Вудленд Україна" перед ТОВ "Агротехніка", яка згідно підписаних актів звірки визнається сторонами, складає 150 613 грн. 87 коп.

Відповідач правом участі у судових засіданнях не скористався, повноважного представника не направив, хоч був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 367 (а.с. 19, 60).

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи строки розгляду справи, що норми ст. 38 ГПК України щодо обовязку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе, згідно ст. 75 ГПК України, розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

В період з 28.04.2011 року по 06.09.2011 року ТОВ "Агротехніка" перерахувало ТОВ "Вудленд Україна" на підставі рахунків № 59 від 27.04.2011 року, № 60 від 06.05.2011 року, № 75 від 13.05.2011 року, № 116 від 05.09.2011 року грошові кошти в сумі 194 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 1085 від 28.04.2011 року на суму 49 000 грн. 00 коп., № 1155 від 06.05.2011 року на суму 63 000 грн. 00 коп., № 1231 від 16.05.2011 року на суму 32 000 грн. 00 коп., № 2126 від 06.09.2011 року на суму 50 000 грн. 00 коп. (а.с. 8-11, 62-65).

Відповідно до ч. 2 ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

При цьому, в силу ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В силу ч. 1 ст. 208 ЦК України для правочинів (за змістом ч.2 ст.202 ЦК України договір між двома особами є двостороннім правочином) між юридичними особами встановлена письмова форма.

Однак, згідно ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, виставивши рахунки та оплативши їх сторони уклали договір поставки у спрощений спосіб.

Такого ж висновку дійшов Вищий господарський суд України у постанові № 21/5005/14068/2011 від 11.05.2012 року.

Згідно ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ст. 664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар, надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу на підставі рахунків № 59 від 27.04.2011 року, № 60 від 06.05.2011 року, № 75 від 13.05.2011 року, № 116 від 05.09.2011 року грошові кошти в сумі 194 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 1085 від 28.04.2011 року на суму 49 000 грн. 00 коп., № 1155 від 06.05.2011 року на суму 63 000 грн. 00 коп., № 1231 від 16.05.2011 року на суму 32 000 грн. 00 коп., № 2126 від 06.09.2011 року на суму 50 000 грн. 00 коп. (а.с. 8-11, ).

В порушення умов договору відповідач свої зобовязання за договором не виконав, товар не поставив. 31.07.2015 року ТОВ "Вудленд Україна" перерахувало на рахунок ТОВ "Агротехніка" грошові кошти в сумі 30 000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою банку по рахунку позивача за період з 31.07.2015 року по 31.07.2015 року, довідкою ТОВ "Агротехніка" про стан взаєморозрахунків між сторонами за період з 10.01.2011 року по 30.03.2016 року (а.с. 14, 46).

31.07.2015 року сторонами підписаний акт звірки взаємних розрахунків за період січень - липень 2015 року, згідно якого відповідач визнав заборгованість перед позивачем в сумі 150 613 грн. 87 коп. (а.с. 12).

Направлена позивачем 26.02.2016 року на адресу відповідача вимога № 1-4/256 з проханням здійснити погашення заборгованості в сумі 150 613 грн. 87 коп. залишена ТОВ "Вудленд Україна" без відповіді та задоволення (а.с. 15).

ТОВ "Вудленд Україна" у листі № 1-4/256 від 26.02.2016 року просить погодити графік погашення заборгованості товариства перед ТОВ "Агротехніка" в сумі 150 613 грн. 87 коп. до 30.04.2016 року (а.с. 50).

Таким чином, сума не повернутих відповідачем грошвих коштів становить 150 613 грн. 87 коп., підтверджена матеріалами справи, відповідачем не оспорюються, підставна і підлягає до стягнення з відповідача, оскільки в силу ст. 193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 2 259 грн. 21 коп. відповідно до ст. 49 ГПК України слід віднести на нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України , -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна" (м. Луцьк, вул. Ковельська, буд. 2, оф. 515, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" (м. Луцьк, вул. Єршова, 11, )

- 150 613 грн. 87 коп. попередньої оплати, 2 259 грн. 21 коп. в повернення витрат по сплаті судового збору а всього: 152 873 грн. 08 коп. (сто п'ятдесят тисяч вісімсот сімдесят три грн. 08 коп.).

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення

складений 13.05.2016 року

Суддя А. М. Кравчук