ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Справа № 909/854/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Картере В.І. (доповідач),

суддів: Барицької Т.Л.,

Іванової Л.Б.

за участю представників:

позивача - Лисого В.І.,

відповідача - Кузюка І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фонду державного майна України

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.10.2015

та на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.08.2015

у справі № 909/854/14

за позовом Фонду державного майна України

до Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття"

про зобов'язання ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" виконати абзац 3 пункту 5.3. рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" від 22.02.2006 за результатами діяльності у 2005 році

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року Фонд державного майна України (далі - ФДМУ) звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" про зобов'язання ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" виконати абзац 3 п. 5.3. рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" від 22.02.2006 за результатами діяльності у 2005 році та зобов'язання ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" виконати абзаци 2 та 4 п. 5.3. рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" від 25.05.2007 за результатами діяльності у 2006 році.

Справа розглядалась господарськими судами неодноразово.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.06.2015 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.12.2014 у справі № 909/854/14 скасовано в частині відмови в задоволені позовних вимог про зобов'язання ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" виконати абзац 3 пункту 5.3. рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" від 22.02.2006 за результатами діяльності у 2005 році. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області. В іншій частині вказані судові рішення залишено без змін.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 06.08.2015 (суддя Булка В.І.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 (колегія суддів у складі: суддя Хабіб М.І. - головуючий, судді Гриців В.М., Зварич О.В.), у задоволенні позову відмовлено. Приймаючи такі рішення, господарські суди виходили з того, що абзац 3 п. 5.3 рішення загальних зборів акціонерів ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" від 22.06.2006 визначає порядок сплати державі дивідендів та не містить жодного обов'язку (дії) відповідача, який би він мав вчиняти, у зв'язку з чим господарські суди зазначили про безпідставність вимог позивача. Також у даному випадку обрано невірний спосіб захисту, оскільки подання позову обґрунтовано виключно бажанням позивача отримати належні державі дивіденди за результатами діяльності товариства за 2005 рік, у зв'язку з чим позивачу слід звертатися з позовом про стягнення дивідендів. Однак, справа № 8/264 з такими позовними вимогами вже розглянута господарським судом та за результатами її розгляду господарським судом Івано-Франківської області прийнято рішення від 27.12.2010 про відмову в позові. Крім того, господарськими судами встановлено повне виконання відповідачем пункту 5, в т.ч. п. 5.3, рішення зборів від 22.02.2006, а саме сплату відповідачем належних державі дивідендів двома платіжними дорученнями № 221 від 18.11.2005 та № 115 від 18.05.2006 відповідно до наказу ДПА України № 354 від 22.08.2005, як про це зазначено у п. 6 протоколу загальних зборів акціонерів від 22.02.2006. Щодо позовної давності, яку відповідач просив застосувати до спірних правовідносин, господарські суди, враховуючи безпідставність позовних вимог, відмовили у позові у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову апеляційного суду від 06.10.2015, рішення господарського суду першої інстанції від 06.08.2015 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування касаційної скарги скаржник стверджує, що господарськими судами при прийнятті оскаржуваних рішень порушено вимоги ст.ст. 42, 43 ГПК України, ст.ст. 3, 5, 6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок", ст. 41 Закону України "Про господарські товариства", ст.ст. 2, 30 Закону України "Про акціонерні товариства", ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України. Так, на думку скаржника, обраний ним спосіб захисту відповідає закону. Крім того, позивач зазначає, що платіжними дорученнями № 221 від 18.11.2005 та № 115 від 18.05.2006 відповідач сплатив не дивіденди, а сплатив частину чистого прибутку (код бюджетної класифікації 21010200), в той час як відповідно до наказу Мінфіну України 27.12.2001 № 604 "Про бюджетну класифікацію та її запровадження" дивіденди перераховуються на код бюджетної класифікації 21010700. При цьому зазначає, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", постановами КМУ від 15.01.2005 № 50 та від 17.05.2006 № 678 не передбачено можливості взаємозаліку частини чистого прибутку і дивідендів, нарахованих на державні корпоративні права.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами норм процесуального та матеріального права, Вищий господарський суд України вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Господарські суди попередніх інстанцій, ґрунтуючись на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності встановили наступне:

- згідно з п. 3.1 Статуту ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття", затвердженого загальними зборами 11.11.2004, засновником товариства є держава в особі Фонду державного майна України;

- 22.02.2006 загальними зборами акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" було прийнято рішення, зокрема, по п. 5 порядку денного "Затвердження плану розподілу прибутку за 2005 рік та нормативи розподілу прибутку на 2006 рік";

- п. 5.3. вказано рішення було вирішено затвердити прибуток у розмірі 78 774 100,00 грн. одержаний товариством за 2005 рік і розподілити його таким чином:

- спрямувати кошти в сумі 27 029 276,48 грн., що складає 34,3124% чистого прибутку, до фонду виплати дивідендів. Виплату дивідендів здійснювати в грошовій формі, з врахуванням вимог законодавства України щодо пропорційності розподілу чистого прибутку учасників Товариства (акціонерів) пропорційно частці кожного з учасників (ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", ст. 88 ГК України, ст. 116 ЦК України). Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить - 2,06 грн.,

- затвердити сплату державі дивідендів на суму 7 027 611,72 грн., що складає належну їй частку (26%) від загальної суми в 27 029 276,48 грн., спрямованої до фонду виплати дивідендів,

- на підставі ст. 65 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік", Постанови Кабінету Міністрів України № 50 від 15.01.2005 та Наказу Державної податкової адміністрації України № 354 від 22.08.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2005 за № 1003/11283, затвердити сплату суми 7 013 697,80 грн., сплачену за платіжними дорученнями № 221 від 18.11.2005 як сплату частини нарахованих дивідендів на акції, власником яких є Держава";

- одночасно відповідно до п. 5.4. рішення збори акціонерів від 22.02.2006 вирішили 100% планового прибутку, що буде отримано в 2006 році, спрямувати на технічне переобладнання товариства;

- по 6-му питанню порядку денного зборів "Про виплату дивідендів акціонерам товариства за підсумками роботи в 2005 році" збори прийняли рішення (п. 6.1 протоколу) про направлення 27 029 276,48 грн. на сплату дивідендів. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 2,06 грн. Виплату дивідендів здійснювати у грошовій формі. Виплату дивідендів здійснити бухгалтерії апарату управління ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" із залученням державного реєстратора - ТОВ "Славутич-Реєстратор":

- фізичним особам - упродовж 3-х місяців, починаючи з 20.04.2006 через касу товариства;

- уповноваженому державному органу з одержання дивідендів на частку держави - відповідно до наказу ДПА України № 354 від 22.08.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2005 № 1003/11283;

- юридичним особам - на письмову вимогу.

- платіжним дорученням № 221 від 18.11.2005 ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" сплатило частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за 2004 рік і 9-ть місяців 2005 року в сумі 7 764 219,44 грн. на рахунок Державного бюджету Надвірняського району, вказавши код бюджетної класифікації платежу 21010200;

- платіжним дорученням № 115 від 18.05.2006 ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" сплатило на рахунок Державного бюджету Надвірняського району частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за 2005 рік в сумі 13 913,92 грн., вказавши в платіжному дорученні код бюджетної класифікації платежу 21010200;

- 23.10.2007 Фонд державного майна України звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" про стягнення дивідендів за 2005 рік у розмірі 7 027 611,72 грн.;

- рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 25.03.2008 у справі № 8/264 позов задоволено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2008 рішення господарського суду від 25.03.2008 скасовано, прийнято нове рішення про відмову в позові. Постановою Вищого господарського суду України від 29.01.2009 скасовано постанову апеляційного господарського суду, рішення господарського суду від 25.03.2008 у справі № 8/264 залишено без змін;

- 24.11.2010 ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" звернувся до господарського суду Івано-Франківської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Івано-Франківської області від 25.03.2008 у справі № 8/264. За результатами розгляду вказаної заяви господарський суд Івано-Франківської області прийняв рішення від 27.12.2010 у справі № 8/264, яким скасував рішення від 25.03.2008, в задоволенні позову ФДМУ про стягнення дивідендів відмовив. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.2011 залишено без змін рішення господарського суду від 27.12.2010. Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2011 у справі № 8/264 залишено без змін постанову апеляційного господарського суду від 01.03.2011;

- 26.12.2012 ФДМУ звернувся до господарського суду Івано-Франківської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2010 у справі № 8/264. За результатами розгляду вказаної заяви господарський суд Івано-Франківської області прийняв рішення від 23.01.2013 у справі № 8/264-17/108, яким скасував рішення від 27.12.2010 в частині відмови у задоволенні позову Фонду про стягнення дивідендів за 2005 рік в сумі 7 027 611,72 грн. та задовольнив позов ФДМУ в цій частині. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.04.2013 залишено без змін рішення господарського суду від 23.01.2013. Постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2013 скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.04.2013 та рішення господарського суду від 23.01.2013 у справі № 8/264- 17/108, залишено в силі рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2010 у справі № 8/264. Ухвалою від 07.11.2013 Вищий господарський суд України відмовив ФДМУ у допуску справи № 8/264-17/108 до провадження Верховного Суду України;

- ТОВ ІК "Бізнес-Інвест" звернулося з позовом до господарського суду про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" від 22.02 2006 в частині розподілу прибутку (п. 5 протоколу зборів) та виплати дивідендів (п. 6 протоколу зборів). Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 15.10.2010 у справі № К-14/95 позов задоволено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2011 рішення господарського суду від 15.10.2010 залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 07.03.2012 скасовано постанову апеляційного господарського суду від 10.10.2011 та рішення господарського суду від 15.10.2010, справу направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. За результатами нового розгляду справи господарський суд Івано-Франківської області прийняв рішення від 13.06.2012, яким позов задовольнив, визнав недійсними рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" від 22.02.2006 в частині розподілу прибутку (п. 5 протоколу зборів) та виплати дивідендів (п. 6 протоколу зборів). Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.11.2012 скасовано рішення господарського суду від 13.06.2012, позов ТОВ ІК "Бізнес-Інвест" залишено без розгляду.

Звертаючись до господарського суду з позовом у даній справі, ФДМУ обґрунтовував свої вимоги тим, що відповідачем не виконано вказані пункти рішень загальних зборів від 22.02.2006 щодо виплати позивачу дивідендів, у зв'язку з чим позивач просив зобов'язати відповідача виконати їх в судовому порядку.

Переглядаючи в касаційному порядку прийняті господарськими судами рішення, Вищий господарський суд України виходить з такого:

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України та п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України вказані Кодекси передбачають такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі.

Отже, вимога позивача про виконання відповідних пунктів рішення загальних зборів, які має виконати відповідач на користь позивача, узгоджуються з наведеними вимогами ч. 2 ст. 20 ГК України та п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

На момент прийняття загальними зборами акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" рішення від 22.02.2006 правовідносини щодо діяльності акціонерних товариств, проведення загальних зборів акціонерів, їх компетенції та прийняття ними рішень регулювалися Цивільним кодексом України та Законом України "Про господарські товариства" від 19.09.1991 № 1576-XII у відповідних редакціях, чинних на момент проведення 22.02.2006 зборів акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття".

Згідно з ст.ст. 113, 152 ЦК України, ст.ст. 1, 24 України "Про господарські товариства" акціонерні товариства належать до господарських товариств. Акціонерним є товариство, статутний капітал якого поділений на визначену кількість акцій однакової номінальної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину.

Згідно з ст. 88 ГК України, ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди), право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 159 ЦК України, у відповідній редакції, було встановлено, що затвердження річної фінансової звітності, розподіл прибутку і збитків товариства належить до виключної компетенції загальних зборів акціонерів.

Поряд з тим, статтею 65 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" встановлено, що акціонерні, холдингові компанії та інші суб'єкти господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), сплачують до загального фонду Державного бюджету України частину прибутку (доходу). Для акціонерних, холдингових компаній та інших суб'єктів господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірніх підприємств зазначені відрахування провадяться з частини прибутку (доходу) відповідно до розміру державної частки (акцій, паїв) у їх статутних фондах. Норматив і порядок відрахування частини прибутку (доходу), визначеної цією статтею, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядком і нормативами відрахування господарськими організаціями до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) за результатами фінансово-господарської діяльності у 2004 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2005 році, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2005 № 50, (далі - Порядок), передбачено, що відрахування частини прибутку (доходу) за результатами фінансово-господарської діяльності у січні-лютому 2005 року здійснюється акціонерними, холдинговими компаніями та іншими суб'єктами господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірніми підприємствами у розмірі 15 відсотків чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку. Відрахування частини прибутку (доходу) за результатами фінансово-господарської діяльності у 2005 році, починаючи з березня, здійснюється - у розмірі 30 відсотків чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку (п.п. 2, 3 Порядку).

Акціонерні, холдингові компанії та інші суб'єкти господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірні підприємства здійснюють відрахування частини прибутку (доходу) відповідно до розміру державної частки (акцій, паїв) у їх статутних фондах (п. 4 Порядку).

Частина прибутку (доходу), що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України, розраховується господарськими організаціями відповідно до порядку, встановленого Державною податковою адміністрацією (п. 5 Порядку).

Порядок складання розрахунку частини прибутку (доходу), що підлягає сплаті до загального фонду Державного бюджету України за результатами фінансово-господарської діяльності у 2004 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2005 році затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 22.08.2005 № 354, передбачає, що розрахунок за перший-третій квартал 2005 року подається разом з декларацією з податку на прибуток за три квартали 2005 року (не пізніше 9 листопада 2005 року). Розрахунок за четвертий квартал 2005 року подається разом з декларацією з податку на прибуток за 2005 рік (не пізніше 9 лютого 2006 року) ( п.1).

Розрахунок подається господарською організацією незалежно від того, виникло у звітному періоді зобов'язання щодо перерахування частини прибутку (доходу) до державного бюджету чи ні, а також незалежно від того, чи є господарська організація платником податку на прибуток підприємств чи ні (п. 2).

Під час нового розгляду справи господарськими судами встановлено, що на виконання ст. 65 України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" та Порядку, ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" сплатило до Державного бюджету платіжним дорученням № 221 від 18.11.2005 частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за 2004 рік і 9-ть місяців 2005 року в сумі 7 764 219,44 грн., код бюджетної класифікації платежу 21010200, а платіжним дорученням № 115 від 18.05.2006 товариство сплатило до Державного бюджету частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за 2005 рік в сумі 13 913,92 грн., код бюджетної класифікації платежу 21010200.

Отже, відповідно до вказаних платіжних відповідач сплатив до Державного бюджету частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за 2005 рік.

Разом з тим, загальними зборами акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" 22.02.2006 було прийняте рішення про затвердження порядку розподілу прибутку за 2005 рік та про виплату дивідендів. Зокрема затверджено сплату дивідендів в сумі 7 027 611,72 грн. на належну державі частку (26%). При цьому цим же рішенням зборів (абз. 4 п. 5.3 та абз. 3 п. 6.1 рішення) на підставі ст. 65 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік", постанови Кабінету Міністрів України № 50 від 15.01.2005 та наказу Державної податкової адміністрації України № 354 від 22.08.2005 вирішено зарахувати суму 7 013 697,80 грн., сплачену платіжним дорученням № 221 від 18.11.2005 (сплата до Державного бюджету частини прибутку), як сплату частини нарахованих дивідендів на акції, власником яких є держава, виплату дивідендів на частку держави здійснити відповідно до наказу ДПА України № 354 від 22.08.2005, яким врегульовано порядок складання розрахунку при перерахуванні до Державного бюджету частини прибутку (доходу).

Господарські суди врахували вказані фактичні обставини справи, і правильно зазначили про те, що рішення загальних зборів та інших органів управління господарського товариства, що за своєю правовою природою є актами, дійсні, якщо у судовому порядку не буде встановлено інше. Рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення загальних зборів акціонерів від 22.02.2006 не визнані недійсними в судовому порядку та є чинними, відтак є обов'язковими для всіх акціонерів, в т.ч. і для позивача. Затверджена названим рішеннями зборів сума дивідендів на належну державі частку сплачена державі у спосіб, визначений цим же рішенням, а саме - шляхом зарахування частини прибутку (доходу) в сумі 7 013 697,80 грн. та 13 913,92 грн., сплаченої товариством до Державного бюджету платіжними дорученням № 221 від 18.11.2005 та № 115 від 18.05.2006, як сплату нарахованих дивідендів на акції, власником яких є держава (абз. 4 п. 5.3 та абз. 3 п. 6.1 рішення зборів від 22.02.2006).

При цьому, як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, позивачу було відомо про прийняті загальними зборами рішення від 22.02.2006, його представник брав участь у зборах 22.02.2006, однак позивач не оскаржив в судовому порядку рішення зборів в частині зарахування сплати частини прибутку як сплату дивідендів.

Отже, враховуючи чинність рішення загальних зборів акціонерів від 22.02.2006, Вищий господарський суд України погоджується з висновком попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову у зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що відповідачем було перераховано до Державного бюджету за платіжним дорученням № 221 від 18.11.2005 частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за 2004 рік і 9-ть місяців 2005 року в сумі 7 764 219,44 грн. та за платіжним дорученням № 115 від 18.05.2006 частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за 2005 рік у сумі 13 913,92 грн. з зазначенням коду бюджетної класифікації платежу 21010200 (частина прибутку (доходу) господарських організацій (у статутних фондах яких є державна частка), що вилучається до бюджету), тоді як необхідно було зазначити код бюджетної класифікації 21010700 (дивіденди (доход), нараховані на акції (частки, паї) господарських товариств, які є у власності державних підприємств паливно-енергетичного комплексу), відхиляються Вищим господарським судом України з огляду на те, що у вказаних платіжних дорученнях відповідачем зазначалося призначення платежу саме як частина прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за відповідні періоди, як і передбачено кодом бюджетної класифікації платежу 21010200, який був затверджений наказом Міністерства фінансів України від 27.12.2001 № 604 "Про бюджетну класифікацію та її запровадження". Крім того, під час перерахування до Державного бюджету за платіжним дорученням № 221 від 18.11.2005 частину прибутку за результатами фінансово-господарської діяльності за 2004 рік і 9-ть місяців 2005 року в сумі 7 764 219,44 грн. наказом Міністерства фінансів України від 27.12.2001 № 604 "Про бюджетну класифікацію та її запровадження" взагалі не було передбачено такого коду бюджетної класифікації як 21010700. У тому числі Вищій господарський суд України виходить з того, у даному випадку відмінність кодів бюджетної класифікації платежу не спростовує сам факт погашення заборгованості у відповідності до прийнятого загальними зборами акціонерів ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" 22.02.2006 рішення.

Відповідно до ст. 1115 ГПК України у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

Згідно з ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Висновки господарських судів попередніх інстанцій ґрунтуються на доказах, наведених в оскаржуваних рішенні та постанові, і відповідають положенням чинного законодавства.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування прийнятих у справі судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.08.2015 у справі № 909/854/14 залишити без змін.

Головуючий суддя:В. Картере
Судді: Т. Барицька Л. Іванова