ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.05.2016 Справа № 905/684/16 Господарський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Осадчої А.М.

за участю помічника судді Сотір Ю.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м.Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача-1 Державного підприємства "Донецька залізниця" м.Донецьк

відповідача-2 Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Київ

про стягнення солідарно вартості нестачі антрациту в сумі 126440,66 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: ОСОБА_1 за довіреністю від 14.03.2016 р.

СУТЬ СПРАВИ:

16.02.2016 року шляхом надіслання поштового відправлення Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області (далі - ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит») звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк Донецької області(далі - ДП «Донецька залізниця»), Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі ПАТ «Українська залізниця»), у якому просить стягнути солідарно з відповідачів вартість нестачі вантажу антрациту у розмірі 126440,66грн., що виникли у звязку з незбереженням його цілісності при перевезенні.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.02.2016 року позовна заява прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 905/684/16. Розгляд справи відкладався. Строк розгляду справи у відповідності з приписами ст.69 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) продовжено на 15 днів.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що 17.08.2015 року останнім передано перевізнику - ДП «Донецька залізниця» - групу вагонів, за залізничною накладною №53650214, у тому числі, напіввагон № 67785030, завантажений 69000 кг антрациту марки «АШ». Вказаний вантаж прийнятий залізницею до перевезення без претензій і зауважень, зазначений вантаж не був доставлений і виданий вантажоодержувачу - Луганській ТЕС через його повну втрату під час перевезення. 09.09.2015 року станцією Городній Донецької залізниці складено комерційний акт БМ № 732333/4, відповідно до якого внаслідок вибуху на перегоні напіввагон № 67785030 зійшов з рейок з наступним падінням під схил і втрати вантажу. Згідно до положень Статуту залізниць України відповідальною за нестачу антрациту у розмірі дійсної вартості вантажу в сумі 126440,66 грн. є залізниця, яка не забезпечила його належне збереження при перевезенні. Завдані матеріальні збитки позивач просить стягнути солідарно з ДП «Донецька залізниця» та правонаступника державного підприємства - ПАТ «Українська залізниця».

Заявлені позовні вимоги ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» нормативно обґрунтовує посиланням на статті 908-928 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 306-315 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статтями 110-115, 130, 131, 133 Статуту залізниць України.

На підтвердження зазначених у позовній заяві обставин ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» надало суду: оригінали залізничної накладної від 17.08.2015 року №53650214 та комерційного акту БМ № 732333/4 від 09.09.2015 року; довідку про вартість антрациту №018/397 від 30.11.2015року, належним чином засвідчені копії акту загальної форми №229 від 18.08.2015року, посвідчення про якість продуктів збагачення №758 від 17.08.2015року, договору поставки №480/3-СА від 29.12.2012року, специфікації №95 від 01.08.2015року, договору №512160 від 02.03.2012року, додаткової угоди №9 від 01.04.2015року до останнього, договору №Дер/20287 від 29.01.2016року, Статуту підприємства, витягу з ЄДРПОУ щодо відповідача1.

У письмових поясненнях, які отримані судом 15.04.2016року, позивач стверджує, що відвантаження здійснювалось на підставі договору поставки №480/3-СА від 29.12.2012року, оскільки відповідно п.6.5 договору передумовою оплати є отримання вантажу, рахунок не виставлявся. Щодо правової підстави для стягнення вартості недостачі солідарно з відповідачів, позивач вказує, що існує колізія між приписами ст.131 Статуту залізниць, яким встановлено право на предявлення претензій до залізниці призначення та законодавством про створення ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого залізниця відправлення та залізниця призначення поєднані в одній особі - ПАТ «Українська залізниця», яка відповідно до Статуту є правонаступником ДП «Донецька залізниця». Одночасно, ДП «Донецька залізниця» зареєстроване на непідконтрольній органам влади України території та відповідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, перебуває в процесі припинення. Позивач вказує, що до правоохоронних органів з приводу вибуху останній не звертався.

У письмових поясненнях, які надійшли на електронну адресу суду 27.04.2016року, позивач щодо розмежування понять втрати вантажу та недостачі зазначив, що відповідно до п. 12 Правил заявлення та розгляду претензій, що затверджені наказом Мінтрансу України №334 від 28.05.2002року, неприбуття одного або декількох вагонів (контейнерів) із маршруту (групи), що перевозились за однією накладною, розглядається як недостача, а не як втрата вантажу. Крім того, з посиланням на приписи п.27 Правил видачі вантажів, п.7 Правил заявлення та розгляду претензій, вказує, що втрачений у повному обсязі вантаж у напіввагоні № 67785030, що розглядається як недостача, розмір якої повинен обчислюватись з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси.

У запереченнях проти позову ПАТ «Українська залізниця» стверджує, що не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обовязків до останнього відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №604 від 12.11.2014року призупинена до завершення проведення антитерористичної операції, ДП «Донецька залізниця» знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, є юридичною особою, свої активи та зобовязання не передало, а тому повинно самостійно нести відповідальність за договірними зобовязаннями.

У письмових поясненнях, які надані суду 31.03.2016року, відповідач 2 вказує, що регіональна філія ПАТ «Українська залізниця» не зверталась до правоохоронних органів щодо сходу з рейок вагону; технічну документацію на ваги, що діяла 09.09.2015року, надати неможливо, оскільки дана документація оформлена на ДП «Донецька залізниця» і не передавалась відповідачу1.

На підтвердження своїх заперечень відповідач 2 надав суду належним чином засвідчені копії витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо ДП «Донецька залізниця», постанови Кабінету Міністрів України №735 від 02.09.2015року, Положення про регіональну філію «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», передавального акту ДП «Донецька залізниця» від 05.08.2015року.

У судовому засіданні 10.05.2016року був присутній уповноважений представник відповідача 2, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, які визначені у запереченнях на позовну заяву, вказав, що не має доказів на підтвердження факту порушення кримінального провадження, про факт наявності якого вказував у попередньому судовому засіданні, та стану його розслідування.

Представники позивача та відповідача1 у судове засідання не зявились, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, способом, що передбачений процесуальним законодавством.

Зокрема, відповідач 1 у відповідності з рекомендаціями, що надані у п. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" № 01-06/2052/14 від 01.12.2014, яким передбачено особливості повідомлення сторін судового процесу, у разі знаходження підприємства на території проведення АТО.

Адреса місцезнаходження ДП Донецька залізниця, що зазначена ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань: 83000, Донецька область, м.Донецьк, вул. Артема, будинок 68. Відомості щодо перереєстрації юридичної особи відсутні.

Як встановлено у актах канцелярії господарського суду Донецької області внаслідок того, що згідно листа Харківської дирекції УДППЗ Укрпошта №7-14-72 від 10.02.2016року відділення поштового звязку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, канцелярія суду не має можливості направити поштову кореспонденцію (ухвали суду) на юридичну адресу відповідача.

Інформація про час і місце судових засідань щодо розгляду справи №905/684/16 розміщувалась на сторінці господарського суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). Матеріали справи містять роздруковані та оформлені належним чином сторінки з відповідним повідомленням.

З огляду на викладене, суд здійснив всі можливі дії направлені на повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду справи, в той час як відповідач 1 у жодне судове засідання не направив свого представника, не висловив правової позиції з приводу заявлених позовних вимог.

Згідно із пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011року у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого представника відповідача 1 та ненадання відповідачем1 певних документів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливають на таку кваліфікацію і не можуть вважатися належною підставою для подальшого відкладання розгляду справи.

Відповідно до положень статті 811 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотанням щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Проаналізувавши наведені в письмових поясненнях представників позивача і відповідача2 аргументи, дослідивши надані сторонами в порядку статті 43 ГПК України докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на таке.

29.12.2012року між юридичними особами: Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» (Покупець) та ТОВ«ДТЕК Свердловантрацит» (Постачальник) укладено договір поставки №480/3-СА, за умовами п.1.1 якого Постачальник зобовязується передати(поставити) у власність Покупця вугілля та вугільну продукцію в кількості, асортименті, за ціною і на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі і специфікаціях, які є невідємною частиною цього договору.

Базова ціна вугілля для проведення розрахунків згідно з умовами розділу 6 договору встановлюється сторонами у специфікаціях. Загальна вартість фактично поставленого за договором вугілля буде розрахована за фактом поставки цього вугілля (п.п.6.1,6.3 договору). Порядок визначення вартості вугілля визначається п.6.1.1 договору шляхом встановлення порядку застосування переліку знижок та приплат, що застосовуються до базової ціни вугілля.

Згідно приписів п.3.3 договору Постачальник зобовязується здійснити поставку вугілля залізничним транспортом у відкритих справних напіввагонах за відвантажувальними реквізитами, вказаними Покупцем у цьому договорі та/або відповідних Специфікаціях до нього, на умовах поставки «DDP станція призначення», згідно Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» у редакції 2000р. з урахуванням умов, положень и застережень, що містяться у цьому договорі і специфікаціях до нього. Датою поставки (передачі) вугіллі (відповідної партії) від Постачальника до Покупця вважається дата, вказана залізничною станцією призначення у залізничній накладній.

Сторонами договору підписано специфікацію №95 від 01.08.2015року, якою узгодили умови відвантаження вугілля у період з 01.08.15 по 31.08.2015року, зокрема, ціну вугілля, реквізити вантажовідправників.

За змістом частини 1 статті 909 ЦК України, яка кореспондується з положеннями частини 1 статті 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Загальні умови перевезення, як унормовано частиною 2 статті 908 ЦК України, визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

02.03.2012року між ТОВ«ДТЕК Свердловантрацит» ( Вантажовласник) та ДП Донецька залізниця (Залізниця) укладено договір №512160 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, предметом якого є надання Залізницею послуг, повязаних з перевезенням вантажу, та проведення розрахунків за ці послуги.

У статті 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457 з відповідними змінами та доповненнями (далі - Статут), наголошується, що основним перевізним документом встановленої форми є накладна, оформлена відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і надана залізниці відправником разом з вантажем. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, у відповідності до статті 23 Статуту допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

17.08.2015 року згідно з відомостями, що містяться у накладній № 53650214, ТОВ«ДТЕК Свердловантрацит» (вантажовідправник) відправив зі станції Должанська у пункт призначення - станція Городній Державного підприємства «Донецька залізниця» для Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» ДТЕК Луганська ТЕС, м.Щастя Луганської області (вантажоодержувач) вантаж - вугілля камяне АШ (0-6) збагачений групою вагонів, у тому числі у напіввагоні № 67785030.

Згідно відміткам у зазначеній накладній антрацит завантажений у залізничні вагони відкритого типу засобами відправника. Антрацит завантажено навалом нижче бортів, у вологому стані. Вантаж ущільнений розрівнювателем з поздовжніми смугами.

Загальна маса вантажу встановлена відправником 489000кг, яка визначена на вагонних вагах (150 т), заводський номер 081001656, у тому числі у напіввагоні №67785030 в масі 69000 кг. Власник вантажу ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит».

Відповідно до положень частини 2 статті 307 ГК України та статті 6 Статуту залізниць України даний перевізний документ за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, який підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом між товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» та Державним підприємством «Донецька залізниця».

Тим самим зазначена залізнична накладна з огляду на положення статті 174 ГК України та статті 11 ЦК України є підставою виникнення між сторонами цього договору взаємних прав та обовязків.

Вантаж прийнятий Державним підприємством «Донецька залізниця» до перевезення без зауважень та претензій до маси і стану.

За приписами статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідкування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Положеннями статті 924 ЦК України, які кореспондується з вимогами частини 2 статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт», унормовано, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма закону передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обовязок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобовязаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі.

Невиконання цього обовязку тягне відповідальність перевізника.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст. 110 Статуту).

Згідно до статті 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобовязана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема: прибуття вантажу з ознаками недостачі.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

У силу положень статті 129 Статуту комерційний акт складається для засвідчення таких обставин, зокрема: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

На станції Городній ДП «Донецька залізниця» уповноваженими посадовими особами складено акт загальної форми № 229 від 18.08.2015 року, в якому зазначено що за залізничною накладною № 53650214 у групі вагонів не прибув напіввагон №67785030.

09.09.2015 року службовими особами станції Городній ДП «Донецька залізниця» складено комерційний акт БМ № 732333/4 (форма ГУ-22), у якому зафіксовано відсутність вантажу у залізничному напіввагоні № 67785030.

У розділах «F» та «Д» акту зазначено, що на станції Городній проведена комісійне переваження вагону № 67785030, який прибув по відправленню зі станції Должанська ДП «Донецька залізниця». По документу значиться: тара 22500 кг, нетто 69000 кг. Фактично у наявності: нетто - 0 кг, тобто менше документа на 69000 кг. Вагон у технічному та комерційному відношенні справний. Обєм кузова 85 м.куб. При слідуванні составу на перегоні Кондрашівська-Нова-Городній під вагоном стався вибух, вагон зійшов з рейок усіма колісними парами, з подальшим падінням під укіс та втратою вантажу. Зібрати вантаж немає можливості, оскільки він розсипаний між деревами та кущами, відсутній підїзд транспорту.

Комісійне перевантаження проводилось ДТЕК Луганська ТЕС, ТОВ «ДТЕК Східенерго» ОСОБА_2, у присутності начальника станції Городній ОСОБА_3, агентів комерційних ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Фактично вагон прибув на станцію 04.09.2015 року об 15.10 годині з відновлювальним поїздом. Перевантаження проводилось 09.09.2015 року.

Наведений акт за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855. Його підписано належними уповноваженими особами зі сторони ДП «Донецька залізниця»: начальником станції, комерційними агентами, а також представником вантажоодержувача - ДТЕК Луганська ТЕС. Дотримано порядок складання цього акту.

З огляду на наведене, суд визнає, що акт БМ № 732333/4 від 09.09.2015 р. у відповідності до вимог частини 1 статті 26 Закону України «Про залізничний транспорт» засвідчує обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізника вантажу, та є належним доказом по справі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3).

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; не одержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідальність перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, багажу при його перевезенні встановлена нормою статті 924 ЦК України, яка кореспондується з положеннями частини 2 статті 23 Закону України Про залізничний транспорт: перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з ст. 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

За правилами частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (статті 33, 34 ГПК України).

Під час розгляду справи ДП «Донецька залізниця» не доведено будь-якими допустимими і належними доказами наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу з незалежних від нього причин.

Як вбачається з письмових пояснень позивача та відповідача 2, останні не звертались до правоохоронних органів з заявами про порушення кримінального провадження щодо факту вибуху. Ствердження уповноваженого представника відповідача2 у судовому засіданні 19.04.2016року щодо наявності вказаного кримінального провадження не підтверджено належними доказами у справі, незважаючи на те, що ухвалою від 19.04.2016року суд їх витребовував у останнього.

Нестача вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення стихійного лиха, відповідно до частини першої статті 924 ЦК України та статті 111 Статуту залізниць України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Відтак, з огляду на вищевикладені обставини, суд вважає доведеним факт порушення Державним підприємством «Донецька залізниця» своїх зобовязань з перевезення вантажу залізничним транспортом, що призвело до його незбереження з вини відповідача, внаслідок чого товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» завдані матеріальні збитки.

Право на предявлення до залізниці претензії та позову у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач вантажу (ст.130 Статуту залізниць України).

Згідно графи 4 залізничної накладної №53650214 вантажоодержувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго Луганська ТЕС.

Відповідно до положень ст.133 Статуту залізниць України та п.2 Правил заявлення та розгляду претензій, передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Передача права на звернення з позовом була здійснена шляхом вчинення переуступного підпису на документі залізничній накладні.

Право на предявлення позову до суду у відповідності до статті 133 Статуту залізниць України вантажоотримувачем ТОВ «ДТЕК Східенерго» передано вантажовідправнику ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит», що засвідчено переуступним написом на залізничній накладній.

Згідно п.12 Правил заявлення та розгляду претензій якщо вантаж перевозився маршрутом чи групою вагонів за однією накладною, а на станції призначення його видано за первинною накладною і досильним перевізним документом, початок терміну пред'явлення претензії про такі відправки обчислюється з моменту видачі останньої частини вантажу. Неприбуття одного або декількох вагонів (контейнерів) із маршруту (групи), що перевозилися за однією накладною, розглядається як недостача, а не втрата вантажу.

Напіввагон № 67785030 прийнято до перевезення залізницею у складі групового відправлення за залізничною накладною № 53650214, тому неприбуття вантажу на станцію призначення слід розглядати як недостачу.

У статті 114 Статуту залізниць України закріплено положення, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Частиною 1 статті 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до п. 2.7 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 862/5083): при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані - 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Факт необхідності врахування норм природної втрати не заперечується у письмових поясненнях позивача, але розмір недостачі розрахований останнім без врахування вказаної норми.

Рахунок на оплату вартості вугілля не виставлявся. Згідно довідки про вартість антрациту №018/397 від 30.11.2015року, специфікації від 31.05.2015 року, посвідчення про якість вартість 69000кг вугільної продукції з урахуванням ПДВ складає 126440,66грн.

Вартість недостачі вантажу з урахуванням норми природної втрати маси вантажу зданого до перевезення (2% відповідно до п.27 Правил видачі вантажів) становить 123911,85грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт порушення ДП Донецька залізниця своїх зобовязань з перевезення вантажу залізничним транспортом, унаслідок чого ПАТ «ДТЕК Свердловантрацит» спричинені матеріальні збитки в сумі 123911,85грн., які підлягають відшкодуванню в судовому порядку відповідачем на користь позивача, в решті у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Позовні вимоги ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» до ПАТ«Українська залізниця», як правонаступника Державного підприємства «Донецька залізниця», про стягнення в солідарному порядку вартості нестачі вантажу не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

У силу положень частини 1 статті 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Позивачем не надано доказів наявності солідарного обовязку ДП «Донецька залізниця» та ПАТ «Українська залізниця щодо відшкодування збитків, які виникли внаслідок недостачі.

За приписами статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи у відповідності до положень частини 1 статті 106 ЦК України здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2015 року № 200 прийняте рішення про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюється в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

У Переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця» (Додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200) значиться: код згідно з - Державне підприємство «Донецька залізниця».

На підставі Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 735 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», згідно якого дане товариство є юридичною особою і правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «Українська залізниця» проведено 21.10.2015р., ідентифікаційний код юридичної особи 40075815.

У розумінні вищенаведених положень закону при вирішенні питання про відповідальність правонаступника значення має факт припинення юридичної особи.

Положеннями частини 3 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що в разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Припинення вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Таким чином, тільки після внесення відповідного запису до Єдиного реєстру субєкт господарювання вважається ліквідованим та таким, що припинив свою господарську діяльність.

Між тим, Державне підприємство «Донецька залізниця» згідно представленого витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань значиться зареєстрованим, відомості про припинення його реєстрації відсутні, воно лише знаходиться в стані припинення.

Згідно вимогам законодавства правонаступництво це перехід прав і обовязків від одного субєкта до іншого. Воно може бути універсальним або частковим. За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обовязки того субєкта, якому вони належали раніше. За часткового правонаступництва від одного до іншого субєкта переходять лише окремі права і обовязки.

Вирішуючи питання про правонаступництво, потрібно мати на увазі, що запис в установчих документах про правонаступництво має істотне значення для визнання правонаступництва. Однак суттєве значення мають також фактично здійснені організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство пов'язує перехід майнових прав та обов'язків, а саме: рішення власника (власників), підписання передаточного або розподільного акта чи балансу тощо. Отже, у вирішенні питань, пов'язаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обов'язків на майно (майнові права) чи його відповідну частину.

Зокрема, відповідно до п.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» № 200 від 25.06.2014 року було передбачено, що Міністерством інфраструктури під час реорганізації підприємства залізниці у ПАТ «Українська залізниця» мають бути затверджені переліки та зведені акти інвентаризації майна, що: а) вноситься до статутного капітала товариства, та б) яке закріплюється за товариством на праві господарського відання.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції», № 604 від 12.11.2014 року визначено, що певне майно та зобовязання підприємств залізниці, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна (а закріплюється на праві господарського відання) до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014року.

Враховуючи, що в реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ПАТ «Українська залізниця» визначене правонаступником ДП «Донецька залізниця» без будь-яких обмежень, суд, з метою визначення належності зобовязань за позовними вимогами, витребував від ПАТ «Українська залізниця» передавальний акт, як документ на підставі якого мають бути встановлені дійсні обставини, щодо наявності або відсутності правонаступництва, з огляду на приписи ч. 1-6 ст. 107 Цивільного кодексу України.

10.05.2016 року через канцелярію суду відповідачем 2 надана суду копія передавального акту, в якому з посиланням на ст. 107 ЦК України вказано, що цей акт складено головою та членами комісії з утворення ПАТ «Українська залізниця» та голова та члени комісії з реорганізації юридичної особи ДП «Донецька залізниця», які підтвердили вартість і склад активів ДП «Донецька залізниця». Одночасно зазначене, що правонаступництво, щодо всього майна, усіх прав та обовязків ДП «Донецька залізниця», яке розташоване на території проведення АТО не включається до зведених актів інвентаризації, а відображається в балансі і закріплюється в частині активів за ПАТ «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки, відповідно до п. 2 постанови КМУ «Про деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції», № 604 від 12.11.2014 року.

З огляду на вищевикладене, аргументи позивача про порушення у даному випадку господарського зобовязання Публічним акціонерним товариством Українська залізниця» є безпідставним.

Приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, у відповідності до положень статті 49 ГПК України відшкодування позивачу сплаченого ним при зверненні з позовом до господарського суду судового збору покладається ДП «Донецька залізниця» в сумі 1858,68грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 4-2, 4-3, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, статтями 104, 106, 107, 541, 908, 909 Цивільного кодексу України та статтями 174, 224, 225, 307 Господарського кодексу України, Законом України Про залізничний транспорт, Статутом залізниць України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області до Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк Донецької області, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» солідарно вартість недостачі вантажу у розмірі 126440,66грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк Донецької області (83000, Донецька область, м.Донецьк, вул. Артема, буд. 68, ідентифікаційний код 01074957) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул.Гоголя, буд.24а, ідентифікаційний код 37596090) вартість недостачі вантажу у розмірі 123911,85грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 1858,68грн.

У задоволенні решти позовних вимог до Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк Донецької області відмовити.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 126440,66грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 10.05.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 16.05.2016 року.

Суддя А.М. Осадча