ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. Справа № 914/3779/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Марка Р.І.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства Львівський бронетанковий завод м.Львів

на рішення господарського суду Львівської області від 02.01.2016 р.

у справі № 914/3779/15

за позовом: публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України м.Київ

до відповідача: державного підприємства Львівський бронетанковий завод м.Львів

про стягнення 63 260, 23 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 14-89 від 18.04.2014 р.;

відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю №150 від 05.04.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 02.01.2016 р. (суддя О.Запотічняк) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства Львівський бронетанковий завод на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 39 588, 39 грн. пені, 12 350, 32 грн. 3% річних, 11 167, 58 грн. інфляційних втрат, 1 215, 04 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване простроченням виконання зобовязання в частині оплати за природний газ. В частині відмови у стягненні з відповідача 72,09 грн. пені, 55,07 грн. 3% річних, 26, 78 грн. інфляційних втрат рішення суду обґрунтоване невірним розрахунком, поданим позивачем.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині нарахування пені, 3% річних та інфляційних за такі періоди: з 14.11.2013 р. по 24.01.2014 р. для природного газу, поставленого у жовтні 2013 року; з 14.12.2013 р. по 24.01.2014 р. для природного газу, поставленого у листопаді 2013 року; з 14.01.2014 р. по 24.01.2014 р. для природного газу, поставленого у грудні 2013 року. Апелянт зазначає, що за вказані періоди позивач нараховує пеню, 3% річних та інфляційні безпідставно, оскільки акти приймання-передачі природного газу за жовтень, листопад і грудень 2013 року складені та підписані лише 24.01.2014 р.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 р. (у складі колегії суддів: головуючого судді Матущака О.І., суддів Дубник О.П., Скрипчук О.С.) відкладено розгляд справи на 21.04.2016 р.

Розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду №144 від 20.04.2016 р. зобовязано провести автоматичну заміну складу колегії суддів у даній справі у звязку з відпусткою судді ДубникО.П.

Згідно протоколу автоматичної заміни складу суду, у склад колегії для розгляду даної справи введено замість судді Дубник О.П. суддю Марка Р.І. Таким чином, склад колегії суддів для розгляду даної справи сформовано такий: головуючий суддя Матущак О.І., судді: Марко Р.І., Скрипчук О.С.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Представник позивача просив суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено апеляційним господарським судом, 28.12.2012 р. між НАК «Нафтогаз України» (продавець) та ДП «Львівський бронетанковий завод» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №13/3755-ТЕ-21.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 5.2, 6.1, 11 вказаного договору, продавець зобовязався передати у власність покупця у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ НАК Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязався прийняти і оплатити природний газ на умовах договору.

Продавець передає покупцеві з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. газ обсягом до 600,0 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів: за перший 300, другий 60, третій 0, четвертий - 240.

Ціна за 1000 куб. м. природного газу, становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додатну вартість. З урахуванням ПДВ вартість 1000 куб м. природного газу становить 1 309,20 грн.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін, і діє у частині реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з такого.

Відповідно до ст. 193, 265 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст.ст.655, 692 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, на виконання умов договору за період з січня по квітень та з жовтня по грудень 2013р. позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 669 860,02 грн.., що підтверджується актами приймання передачі природного газу

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач оплатив спожитий газ в повному обсязі, однак в порушення умов договору періодично прострочував оплату спожитого газу.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач вважає, що підставою до оплати є підписані сторонами акти приймання-передачі природного газу, а оскільки відповідні акти приймання-передачі за жовтень, листопад та грудень 2013 року складені та підписані лише 24.01.2014р., нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 14 листопада 2013 р. по 24 січня 2014р. є безпідставним.

Проте такі твердження відповідача є безпідставними з огляду на п.6.1 договору, яким встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу, а остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Згідно ст. ст. 610, 611, 612, 625 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, судова колегія погоджується з позицією місцевого господарського суду щодо стягнення з відповідача 12 350,32 грн. 3% річних та 11 167,58 грн. інфляційних втрат.

Щодо стягнення пені, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 193, 230 ГК України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2 договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору, покупець зобовязується у безспірному порядку сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що до стягнення підлягає пеня в розмірі 39 588,39 грн.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 02.01.2016 р. у справі

№ 914/3779/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.04.2016 р.

ОСОБА_4 Матущак

Судді Р.І. Марко

ОСОБА_1