РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016Справа №910/31628/15

За позовом Інституту надтвердих матеріалів ім. Бакуля Національної академії наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Плюс"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Савченко Н.О. - за довіреністю від 20.11.2015р.;

Пасічна Л.В. - за довіреністю від 15.01.2016р.;

від відповідача: Барінгольц О.В. - директор.

В судовому засіданні 08 лютого 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В грудні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Інституту надтвердих матеріалів ім. Бакуля Національної академії наук України (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Плюс" (відповідач) про стягнення 675 600,75 грн. основного боргу, 9 496,98 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Договору № 30 на компенсацію витрат за спожиту електроенергію від 01.02.2012 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/31628/15. Розгляд справи призначено на 18.01.2016 року.

18.01.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду.

В судове засідання, призначене на 18.01.2016 року, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав усні пояснення, відповів на запитання суду та подав документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 08.02.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2012 року між Інститутом надтвердих матеріалів ім. В.М. Бакуля НАН України (сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс Плюс» (сторона-2) укладено Договір № 30 на компенсацію витрат за спожиту електроенергію (надалі - Договір) відповідно до п. 1.1. якого сторона-1 є споживачем електроенергії на підставі укладеного договору з АЕК "Київенерго" для забезпечення статутної діяльності Інституту, розташованого за адресою: 04074, м. Київ, вул. Автозаводська, 2. В порядку та на умовах договору сторона-2 зобов'язується компенсувати стороні-1 витрати на оплату спожитої електроенергії, що буде використана стороною-2 в процесі оренди приміщень.

Пунктом 1.2. Договору сторони погодили, що предметом договору не є постачання чи продаж електроенергії, або надання послуг будь-якою із сторін договору іншій стороні. Компенсації за договором підлягають фактичні витрати за спожиту електроенергію, згідно показників лічильника, з урахуванням втрат на силових трансформаторах та кабельних лініях, по діючим тарифам АЕК "Київенерго".

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.3. Договору розрахунок витрат на оплату спожитої електроенергії ґрунтується на основі обліку обсягу використаної електроенергії здійсненої ДП «Інженерно-виробничим центром» НТАК «Алкон». Компенсації підлягають витрати сторони-1 на оплату спожитої електроенергії, що фактично було використано, з врахуванням втрат електроенергії на трансформаторах електроживлення і кабельних мережах, також частки витрат електроенергії на холосту роботу трансформаторів, що живлять його мережі, а також враховуються питомі витрати електроенергії на освітлення території, охорону і охоронну сигналізацію, згідно діючих тарифів АЕК "Київенерго". Кожного місяця сторона-1 виставляє стороні-2 рахунок, в якому зазначена сума компенсації стороні-1 на оплату електроенергії, розрахована відповідно до п.п. 2.1.,2.2. Договору.

Сторона-2 відшкодовує стороні-1 витрати за фактично використану електроенергію, що зазначено у рахунку, не пізніше 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним місяцем (п. 3.1. Договору).

Згідно з п. 5.2. Договору за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором сторона-2 сплачує стороні-1 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний календарний день прострочення, включаючи день оплати.

Позивачем за період з січня 2012 року по вересень 2015 року було виставлено відповідачу рахунки на загальну суму 1 155 916,51 грн. (з ПДВ).

Крім того, за період з січня 2012 року по вересень 2015 року сторонами були підписані акти про використану електричну енергію.

Відповідачем на виконання умов Договору було частково сплачено відповідні рахунки на загальну суму 480 315,76 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем допущено порушення зобов'язання за Договором № 30 на компенсацію витрат за спожиту електроенергію від 01.02.2012 року, а саме не здійснено компенсації фактичних витрати за спожиту електроенергію на суму 675 600,75 грн. (1 155 916,51 грн. (з ПДВ) - 480 315,76 грн.).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що строк компенсації фактичних витрати за спожиту електроенергію за Договором № 30 на компенсацію витрат за спожиту електроенергію від 01.02.2012 року настав, доказів компенсації у більшому розмірі станом на день розгляду справи відповідачем не надано, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з останнього заборгованість за Договором в розмірі 675 600,75 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 9 496,98 грн. пені, суд повідомляє наступне.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, з урахуванням умов Договору, суд дійшов висновку про неправильність останнього. За розрахунком суду з відповідача підлягає стягненню 8 577,93 грн. пені.

Судові витрати, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених вимог покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ПЛЮС" (03067, м. Київ, вулиця Полковника Шутова, будинок 16, ідентифікаційний код 32766573) на користь Інституту надтвердих матеріалів ім. В.М. Бакуля Національної академії наук України (04074, м. Київ, вулиця Автозаводська, будинок 2, ідентифікаційний код 05417377), грошові кошти: 675 600,75 грн. (шістсот сімдесят п'ять тисяч шістсот гривень 75 копійок) основного боргу, 8 577,93 грн. (вісім тисяч п'ятсот сімдесят сім гривень 93 копійки) пені та 10 262,68 грн. (десять тисяч двісті шістдесят дві гривні 68 копійок) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 09.03.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало