КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2016 р. Справа№ 910/22867/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Рябухи В.І.

Калатай Н.Ф.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Томіліна Я.М. - прокурор відділу Генеральної прокуратури України, посвідчення № 036110 від 26.10.2015;

від позивачів: 1. не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

2. не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідачів: 1. не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

2. не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

3. Бабій Р.В. - представник, договір про надання правової допомоги від 29.09.2015;

від третіх осіб: 1. Гончар Б.В. - представник, дов. № 141/10-1249 від 27.10.2015;

2. не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

3. не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора України

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2015

у справі № 910/22867/15 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України,

Головного управління охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації

до Фонду державного майна України,

Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державна наукова установа "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти,

Державне підприємство "Інфоресурс",

Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання недійсним договору оренди та договору купівлі-продажу, визнання незаконними та скасування наказів, повернення нежитлових приміщень загальною площею 485,80 кв.м

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016, від 23.03.2016 розгляд апеляційної скарги у справі № 910/22867/15 відкладався на 23.03.2016, на 30.03.2016 та 15.04.2016, відповідно.

На підставі ст.ст. 69, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 строк розгляду апеляційної скарги у справі № 910/22867/15 продовжено.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2015 у справі № 910/22867/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю; підлягає стягненню з першого позивача та другого позивача в дохід Державного бюджету України по 6 090,00 грн. судового збору.

Рішення мотивовано тим, що порушення умов договору (невиконання, неналежне виконання) не має правовим наслідком недійсність правочину; при передачі приміщень в оренду вимоги ст.63 Закону України "Про освіту" не порушувались, оскільки майно ДНУ "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти" передавалось в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд" з метою розміщення видавництва, що відповідало тому цільовому призначенню, з яким його могла використовувати ДНУ "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти"; користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд" приміщенням не за призначенням, зазначеним у договорі оренди, тобто не для видавництва, у відповідності до ст.773 ЦК України та п.10.7.1 договору оренди, може бути підставою для розірвання договору оренди, а не для визнання його недійсним; ні прокурором, ні другим відповідачем не надано доказів навмисного введення останнього в оману під час укладання договору № 5929 від 15.08.2011 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності; будинок за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, № 27 А ніколи не мав історико-культурної цінності, на підставі якої він міг бути визнаний пам'яткою, навіть приймаючи до уваги той факт, що вказаний будинок було включено до Переліку щойно виявлених об'єктів культурної спадщини м. Києва помилково, спірний будинок не являвся пам'яткою в розумінні Закону України "Про охорону культурної спадщини", тому вимоги даного Закону на нього не поширювались, а твердження про необхідність згоди органу охорони культурної спадщини на укладення договору оренди, є безпідставним; з урахуванням наведених обставин в оскаржуваному рішенні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не підтверджуються належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі Заступник Генерального прокурора України просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2015 у справі № 910/22867/15 скасувати повністю з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Суд помилково дійшов висновку, що договір оренди приміщень в будівлі по бул. Тараса Шевченка, 27-А в м. Києві не суперечить інтересам держави і суспільства, тому не може бути визнаний судом недійсним, з огляду на положення ч. 1 ст. 203, ст.ст. 215, 228 ЦК України, ст. 207 ГК України, ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", ті обставини, що на час передачі нежитлових приміщень, які розташовані у вищевказаній будівлі, в оренду ТОВ "Ріотрейд", установлений об'єкт перебував в управлінні та на балансі ДНУ "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти" (орган управління - Міністерство освіти і науки України), зазначений інститут на підставі наказів Міністерства освіти і науки України від 16.03.2010 № 215 та Державного агентства з питань науки, інновацій та інформатизації від 04.04.2013 № 77 включений до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, вищевказана будівля та відповідно її приміщення, як майно державної установи системи освіти, що фінансується з бюджету, взагалі не могло бути об'єктом оренди для цілей, не пов'язаних з освітньою та науковою діяльністю.

Судом необґрунтовано зроблено посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796, оскільки частиною 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" прямо заборонено використовувати об'єкти освіти і науки не за призначенням.

В апеляційній скарзі зазначається про помилковий висновок суду щодо відсутності доказів використання спірних приміщень ТОВ "Ріотрейд", як орендарем, не за цільовим призначенням, оскільки прокурором до суду надано інформацію Державного комітету телебачення і радіомовлення України від 22.06.2015 про те, що ТОВ "Ріотрейд" діяльністю з розповсюдження книжкової продукції та видавництва ніколи не займалося.

Не є наслідком повного та всебічного вивчення матеріалів справи висновок суду про ідентичність діяльності ТОВ "Ріотрейд" та ДНУ "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти", тому що зазначена установа займалася виключно науковою діяльністю, а друкування продукції, можливо, мало місце лише в поодиноких випадках, але така діяльність була похідною від основної, пов'язаної з дослідженнями та науковими розробками, у свою чергу, діяльність другого відповідача, на час укладення договору оренди, відповідно до відомостей із ЄДРПОУ була пов'язана з наданням комерційних послуг і ніяким чином з освітнім чи науковим процесом.

Другим відповідачем за договором оренди від 15.08.2011 отримано державне майно на пільгових умовах, як виробником книжкової продукції, не будучи таким, оскільки підтвердженням видавничої діяльності може бути лише довідка Державного комітету телебачення і радіомовлення України про належність товариства до підприємств, які забезпечують підготовку, випуск та розповсюдження не менше 50 відсотків книжкової продукції державною мовою; письмового підтвердження своєї видавничої діяльності товариством орендодавцю надано не було.

Оскільки другий відповідач навмисно ввів в оману другого позивача щодо обставин, які мають істотне значення для укладення договору оренди, то в силу ст.230 ЦК України такий правочин визнається судом недійсним.

З огляду на те, що внаслідок виключення з договору оренди розділу, згідно із яким орендоване майно не підлягало приватизації, орендар набув право одержувати його у власність, шляхом викупу без додержання загальної процедури, визначеної Законом України "Про приватизацію державного майна"; незважаючи на порушення вимог ст.ст. 1, 15 Закону України "Про приватизацію державного майна", ст.ст. 3, 11, 13, 14 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію) та Порядку відчуження об'єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 № 803, право власності на спірні приміщення за договором купівлі-продажу від 06.12.2013 перейшло до ТОВ "Ріотрейд", тому, відповідно до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України вищевказаний договір купівлі-продажу має бути визнаний недійсним.

Хоча наказом Головного управління охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації від 28.04.2012 № 10/27-12 вказаний об'єкт виключено з Переліку об'єктів культурної спадщини, як такий, що внесений помилково, проте, на час укладення договору оренди приміщення в будівлі № 27-А по бул. Тараса Шевченка в м. Києві, а саме, 15.08.2011, діяв наказ Головного управління охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації від 25.06.2011 № 10/38-11, яким зазначену будівлю внесено до Переліку щойно виявлених об'єктів культурної спадщини м. Києва, а згідно із ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, будівлю визнано об'єктом культурної спадщини, а питання реєстрації як пам'ятки мало бути вирішено згодом, але цей об'єкт до відповідного реєстру не було внесено в силу скасування наказу від 25.06.2011 № 10/38-11.

Всупереч ст.ст. 34, 43 ГПК України судом поза увагою залишено рецензію Фонду державного майна України від 30.06.2015 на звіт про незалежну оцінку вартості орендованих приміщень, згідно із висновками якої методичні підходи під час проведення їх оцінки застосовано з порушенням.

У відзиві на апеляційну скаргу другий відповідач заперечує проти доводів скарги, посилаючись, зокрема, на те, що при наданні приміщень в оренду та їх подальшій приватизації вимоги Закону України "Про освіту" не порушувалися, оскільки майно Державної наукової установи "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти" передавалось в оренду ТОВ "Ріотрейд" з метою розміщення видавництва, що відповідало тому цільовому призначенню, з яким його могла використовувати ДНУ "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти"; що, враховуючи положення ч.2 п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності", зміст листів Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України № 1/12-1548 від 19.03.12, ДП "Інфоресурс" (балансоутримувача приміщень) № 01.01-29/220 від 03.04.13, Міністерства освіти і науки України № 1/12-4210 від 27.05.13, оскільки приміщення, які отримані ТОВ "Ріотрейд" в оренду, тимчасово не використовувались у науковій діяльності, вони могли бути надані в оренду та в подальшому бути приватизованими; що ТОВ "Ріотрейд" не вводив в оману РВ ФДМУ по м. Києву під час укладення договору оренди, із Свідоцтва ДК № 4147 від 25.08.2011 вбачається, що ТОВ "Ріотрейд" внесено до Державного реєстру видавців, виготівників і розповсюджувачів видавничої продукції, доказів того, що ТОВ "Ріотрейд" використовувало спірні приміщення з іншою метою, ніж зазначено у договорі оренди, позивачем не надано; що будинок за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, № 27 А, ніколи не мав історико-культурної цінності, на підставі якої він міг бути визнаний пам'яткою, що підтверджується змістом наказу Головного управління охорони культурної спадщини КМДА від 28.04.2012 № 10/27-12 "Про внесення змін до наказів Головного управління охорони культурної спадщини від 10.06.2011 № 10/34-11 та від 25.06.2011 № 10/38-11", таким чином, доводи про те, що на укладення договору оренди необхідна згода органу охорони культурної спадщини є безпідставними; що належних та допустимих доказів того, що оцінка приміщень при передачі в оренду проведена з порушенням законодавства, позивачем не надано, при цьому, навіть якщо і допустити наявність помилки при визначенні розміру орендної плати при укладенні спірного договору оренди, цей договір не можна визнати недійсним, адже він містить усі істотні умови, притаманні такому виду договорів та був укладений з дотриманням усіх вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 ст.203 ЦК України; що оскільки при наданні в оренду приміщень, при визначенні їх вартості для цілей оренди не було порушено норм чинного законодавства, а також не встановлено порушення майнових інтересів держави, то всі подальші дії із приватизації цих приміщень (похідні дії) не можуть бути визнані незаконними із цих підстав; що на ймовірні порушення чинного законодавства з боку державних органів (РВ ФДМУ по м. Києву, ФДМУ) ТОВ "Ріотрейд" не впливав та не міг вплинути, разом із тим, всупереч зазначеній у цьому відзиві практиці Європейського Суду з прав людини позивач намагається за рахунок ТОВ "Ріотрейд" виправити наявні, на його думку, помилки, порушення чинного законодавства при передачі майна в оренду та його подальшої приватизації на користь ТОВ "Ріотрейд"; що прокурором не обґрунтовано та не підтверджено наявність підстав для представництва.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши прокурора, представників третього відповідача та третьої особи-1, враховуючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила наступне.

Заступником Генерального прокурора України подано позовну заяву до суду першої інстанції про визнання незаконним та скасування в цілому, з моменту видання, наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 11.08.2011 № 1048 "Про прийняття рішення щодо укладення договору оренди державного нерухомого майна, за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 27 а; визнання наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 15.07.2011 № 935 "Про затвердження висновку про вартість майна" незаконним, у частині п. 7, яким затверджено висновок суб'єкта оціночної діяльності - ТОВ "Слав-Консалтінг" про вартість майна - нежитлових приміщень площею 497,30 кв.м, розташованих за адресою: бул. Тараса Шевченка, 27 а, станом на 28.02.2011 та скасувати з моменту його видання; визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 15.08.2011 № 5929 (зі змінами від 27.06.2011 та від 11.02.2013), укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд"; визнання незаконним та скасування в цілому, з моменту видання, наказу Фонду державного майна України від 30.05.2013 № 738 "Про включення до переліку об'єктів державної власності групи А, що підлягають приватизації; визнання незаконним та скасування в цілому, з моменту видання, наказу Фонду державного майна України від 30.05.2013 № 740 "Щодо визначення дати оцінки"; визнання незаконним та скасування в цілому з моменту видання наказу Фонду державного майна України від 23.07.2013 № 1118 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 30.05.2013 № 740"; визнання незаконним та скасування в цілому з моменту видання наказу Фонду державного майна України від 25.10.2013 № 3382 "Про затвердження висновку про вартість майна"; визнання незаконним та скасування в цілому з моменту видання наказу Фонду державного майна України від 16.12.2013 № 4291 "Щодо завершення приватизації об'єкта"; визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкта державної власності групи А - нежитлових приміщень загальною площею 485,8 кв.м, розташованих за адресою: м. Київ, бульвар Шевченка Тараса, будинок 27 А, що приватизуються шляхом викупу від 06.12.2013 № 409, укладеного між Фондом державного майна України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд"; зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд" повернути нежитлові приміщення загальною площею 485,80 кв.м, розташовані у будівлі за адресою: бул. Тараса Шевченка, 27-А, м. Київ, загальною вартістю 6 105 306 гривень державі в особі Міністерства освіти і науки України.

12.10.2015 другим позивачем подана до суду першої інстанції заява про зменшення позовних вимог, що викладені у позовній заяві, як такі, що не зачіпають інтереси другого позивача, до викладених у цій заяві.

Однак, враховуючи ту обставину, що позов прокурором пред'явлено в інтересах держави, в особі двох позивачів, заява другого позивача про зменшення позовних вимог залишена без задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 15.07.2011 № 935 "Про затвердження висновку про вартість майна" на виконання наказу ФДМУ № 842 від 06.06.2011 та відповідно до ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та Методики оцінки майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2013 № 1891, за результатами рецензування Звіту про оцінку майна - нежилих приміщень загальною площею 497,30 кв.м, розташованих на 1 та цокольних поверхах 3-и поверхової будівлі ДНУ "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти" за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 27-а, виконаного суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ "Слав-Консалтинг", що діє на підставі Сертифікату суб'єкта оціночної діяльності № 9212/09 від 25.12.2009, затверджено висновок суб'єкта оціночної діяльності - ТОВ Слав-Консалтинг" про вартість майна - нежилих приміщень загальною площею 497,30 кв.м, розташованих на 1 та цокольному поверхах 3-и поверхової будівлі, яка перебуває на балансі ДНУ "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти" за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 27 а, станом на 28.02.2011, з метою розрахунку орендної плати.

11.08.2011 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву прийнято наказ за № 1048 "Про прийняття рішення щодо укладання договору оренди державного нерухомого майна, за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 27-а, яким, відповідно до ГК України, ст.9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", керуючись вимогами наказу ФДМУ від 18.12.2009 № 2008, вирішено за результатами вивчення попиту на об'єкт оренди укласти договір оренди державного нерухомого майна з єдиним заявником: орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд", назва об'єкта, площа, адреса: нерухоме майно - нежилі приміщення загальною площею 497,30 кв.м за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 27 А, балансоутримувач: Державна наукова установа "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти", орган, до сфери управління якого належить орендоване майно: Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України", строк дії договору оренди: 2 роки 11 місяців.

15.08.2011 між другим відповідачем та третім відповідачем укладено договір оренди № 5929 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до п.1.1 якого другий відповідач, за договором орендодавець, передає, а третій відповідач, за договором орендар, приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення (далі - майно) загальною площею 497,30 кв.м (в т.ч.: 236,40 кв.м на цокольному поверсі, 260,90 кв.м на першому поверсі будівлі) розміщене за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 27 А, що перебуває на балансі Державної наукової установи "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти" (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно із звітом про незалежну оцінку станом на 28 лютого 2011р. і становить 2 240 000,00 грн. без ПДВ.

Згідно із п.1.2 договору оренди № 5929 майно передається в оренду з метою розміщення видавництва друкованих засобів масової інформації та видавничої продукції, що видається українською мовою.

Відповідно до п.3.1 договору оренди № 5929 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 № 786 із змінами (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - червень 2011р. 8 073,77 грн.

Згідно із п.10.1 договору оренди № 5929 цей договір складено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 15.08.2011 до 15.07.2014 включно.

15.08.2011 сторонами за договором оренди № 5929 складено акт приймання-передавання орендованого майна за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 27-А.

27.06.2012 та 11.02.2013 сторонами за договором оренди № 5929 укладені договори № 5929/01 та № 5929/02 про внесення змін до договору оренди № 5929. Зокрема, згідно із п.1.1 договору оренди № 5929, в редакції договору № 5929/02, орендодавець передає а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення площею 485,8 кв.м, яке розташоване за адресою м. Київ, б-р Т.Шевченка, 27 А, літера А (на цокольному та першому поверхах адміністративної будівлі), що перебуває на балансі Державного підприємства "Інфоресурс" (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 28.02.2011 і становить 2 188 198,70 грн.

Згідно із наказом Фонду державного майна України від 30.05.2013 № 738 "Про включення до переліку об'єктів державної власності групи А, що підлягають приватизації" відповідно до Державної програми приватизації на 2012-2014 роки, затвердженої Законом України "Про державну програму приватизації", статей 7, 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" прийнято рішення про приватизацію об'єкта державної власності групи А - нежитлових приміщень загальною площею 485,8 кв.м, за адресою: 01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 27 А, літера А, що знаходяться на балансі Державного підприємства "Інфоресурс" та орендуються Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд"; включення до переліку об'єктів державної власності групи А, що підлягають приватизації шляхом викупу об'єкту згідно з додатком.

Також, 30.05.2013 Фондом державного майна України прийнято наказ за № 740 "Щодо визначення дати оцінки", яким, відповідно до статей 8, 9 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), пунктів 8, 12 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1891, Положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються (корпоратизуються), а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду (повертається після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 1993 року № 158 та на виконання наказу Фонду державного майна України від 30 травня 2013 року № 738, прийнято рішення про приватизацію шляхом викупу об'єкта державної власності групи А - нежитлових приміщень загальною площею 485,8 кв.м, за адресою: 01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 27 А, літера А, що знаходиться на балансі Державного підприємства "Інфоресурс" та орендуються Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд", визначення дати оцінки нежитлових приміщень загальною площею 485,8 кв.м, за адресою: 01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 27 А, літера А, що знаходиться на балансі Державного підприємства "Інфоресурс" та орендуються ТОВ "Ріотрейд" - 31 травня 2013 року.

Наказом Фонду державного майна України від 23.07.2013 № 1118 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 30.05.2013 № 740, відповідно до пункту 67 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1891, на виконання наказу Фонду державного майна України від 30 травня 2013 року № 738 та на підставі службової записки від 17 липня 2013 року № 36-1-830 до листа ТОВ "Український фінансово-інвестиційний союз" від 11 липня 2013 року № 11/07, прийнято рішення пункт 1 наказу Фонду державного майна України від 30.05.2013 № 740 "Щодо визначення дати оцінки" викласти у такій редакції: "Прийняти рішення про приватизацію шляхом викупу об'єкта державної власності групи А - нежитлових приміщень загальною площею 485,8 кв.м, за адресою: 01032, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 27 А, що знаходиться на балансі Державного підприємства "Інфоресурс" та орендуються Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд", з компенсацією орендарю вартості невід'ємних поліпшень, здійснених за рахунок власних коштів орендаря за згодою орендодавця за час оренди".

06.12.2013 між Фондом державного майна України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд" укладено договір № 409 купівлі-продажу об'єкта державної власності групи А- нежитлових приміщень загальною площею 485,8 кв.м, розташованих за адресою: м. Київ, бульвар Шевченка Тараса, будинок 27-А, що приватизується шляхом викупу, відповідно до п.п.1.1 якого Фонд державного майна України, за договором продавець, зобов'язується передати у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд", за договором покупцю, об'єкт державної власності групи А - нежитлове приміщення, груп. приміщень № 1;3 (літ."А") загальною площею 485,8 кв.м. що розташовані за адресою: м. Київ, бульвар Шевченка Тараса, будинок 27 А, які знаходяться на балансі Державного підприємства "Інфоресурс" та орендуються Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд", а покупець зобов'язується прийняти об'єкт приватизації, сплатити ціну його продажу і виконати визначені в договорі умови.

Відповідно до п. 1.6 договору купівлі-продажу № 409 від 06.12.2013 указаний в цьому договорі об'єкт приватизації з урахуванням ПДВ продано за 6 284 064,04 грн., у тому числі ПДВ 1 047 344,01 грн.

12.12.2013 сторонами за договором купівлі-продажу № 409 від 06.12.2013 складено акт № 634 передачі державного майна.

Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 16.12.2013 № 4291 "Щодо завершення приватизації об'єкта", керуючись вимогами частини 6 статті 12 Закону України від 04 березня 1992 року № 2163-ХІІ "Про приватизацію державного майна", пункту 12.6 Порядку продажу об'єктів малої приватизації шляхом викупу, на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 02 квітня 2012 року № 439, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 травня 2012 року за № 753/21066, та на підставі Акта передачі державного майна від 12 грудня 2013 року № 634, вирішено вважати завершеною приватизацію суб'єкта державної власності групи А - нежиле приміщення, груп. приміщень № 1; 3 (літ."А") загальною площею 485,8 кв.м, що розташовані за адресою: м. Київ, бульвар Шевченка Тараса, будинок 27 А, які знаходяться на балансі Державного підприємства "Інфоресурс" та орендуються Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріотрейд".

Як встановлено в ч.ч.1 - 5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч.ч.1 та 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним; істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням; помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

В ч.1 ст.230 ЦК України передбачено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно із ч.1 ст.207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Судом апеляційної інстанції, у порядку ст.ст. 99, 101 ГПК України, переглянувши справу за правилами розгляду справ у першій інстанції з урахування особливостей, передбачених у цьому розділі, шляхом повторного розгляду справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, не виявлено підстав, встановлених нормами законодавства та відповідно до матеріалів справи, для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" від 23.05.1991 № 1060-ХІІ об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до видів діяльності Державної наукової установи "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти" належать: 18.12 Друкування іншої продукції, 58.19 Інші види видавничої діяльності 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Також, як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців третього відповідача, до видів діяльності останнього належать: 18.12 Друкування іншої продукції, 18.13 Виготовлення друкарських форм і надання інших поліграфічних послуг, 58.19 Інші види видавничої діяльності.

Відповідно до п.1.2 договору оренди № 5929 майно передається в оренду з метою розміщення видавництва друкованих засобів масової інформації та видавничої продукції, що видається українською мовою.

Отже, при укладанні договору оренди № 5929 сторонами не було допущено порушення Закону України "Про освіту", оскільки не мало місця перепрофілювання або використання майна не за призначенням.

Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 10.12.2012 № 1388 "Про передачу об'єкту нерухомості" передано безоплатно з балансу Державної наукової установи "Інститут інноваційних технологій і змісту освіти" адміністративну будівлю площею 1 512,7 кв.м (м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 27 а) на баланс Державного підприємства "Інфоресурс".

Згідно із Переліком платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної власності", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796, до таких послуг віднесено надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Стан виконання стороною чи сторонами правочину, у тому числі й договору оренди, не встановлено нормами законодавства підставою визнання такого правочину недійсним.

Щодо наслідків користування майном не відповідно до умов договору, то в п.10.7.1 договору оренди № 5929 сторони погодили умову про те, що цей договір буде достроково розірваний на вимогу орендодавця, якщо орендар користується майном не відповідно до умов договору.

Також, нормою ч. 2 ст. 773 ЦК України встановлено, якщо наймач користується річчю, переданою йому в найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

У матеріалах справи відсутні докази розірвання договору № 5929.

Як вказано в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину; на відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину; наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману; обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

У матеріалах справи відсутні докази наявності обману та впливу обману на другого відповідача у момент укладення договору оренди № 5929.

Така обставина, як недотримання сторонами за договором оренди державного майна положень Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна може бути підставою лише для внесення змін до договору оренди в цій частині, тобто приведення її у відповідність до Закону, але не є підставою для визнання недійсним договору. Зазначена правова позиція відповідає судовій практиці, про що свідчить, зокрема, постанова Верховного Суду України від 04.12.2007 у справі № 3/453.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2. 4. 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003 року, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Самі по собі допущені органами влади порушення при передачі майна у власність особи не можуть бути безумовною підставою для повернення цього майна державі, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого набувача майна.

Докази наявності винної, протиправної поведінки набувача майна у матеріалах справи № 910/22867/15 відсутні.

Наказом Головного управління охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 28.04.2012 № 10/27-12 "Про внесення змін до наказів Головного управління охорони культурної спадщини від 10.06.2011 № 10/34-11 та від 25.06.2011 № 10/38-11" внесено зміни у переліки щойно виявлених об'єктів культурної спадщини згідно із додатками. Цим наказом затверджено, у тому числі, Перелік об'єктів культурної спадщини, які не перебували у жодному із переліків до наказів Комітету охорони і реставрації пам'яток історії, культури та історичного середовища від 16.05.94 № 10 та Управління охорони пам'яток історії, культури та історичного середовища від 30.12.96 № 14 і внесені до наказу № 10/38-11 помилково, до якого також включено і Виробничий корпус Київського виправного арештантського відділення, спорудженого в 1906р. за адресою бул. Тараса Шевченка, 27 А.

Статтею 1 Закону України від 08.06.2000 № 1805-ІІІ "Про охорону культурної спадщини" встановлено, що культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об'єктів культурної спадщини; об'єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти (об'єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; нерухомий об'єкт культурної спадщини - об'єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності

Отже, сукупність ознак, які надають підстави для віднесення до об'єктів культурної спадщини конкретного об'єкта, існують як невід'ємна частина останнього протягом усього періоду існування такого об'єкта, а не протягом якихось періодів, тому посилання на положення ч.1 ст.58 Конституції України, у даному випадку, є безпідставним.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами, у тому числі, прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Перевіривши, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що порушення провадження у справі № 910/22867/15 та її розгляд судом першої інстанції здійснено із дотриманням норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених нормами чинного законодавства та відповідно до матеріалів справи, для задоволення апеляційної скарги Заступника Генерального прокурора України та скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2015 у справі № 910/22867/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора України залишити без задоволення.

2. Справу № 910/22867/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 28.04.2016.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді В.І. Рябуха

Н.Ф. Калатай