ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016 Справа №917/325/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фуд - Процесинг - Інсталейшн", вул. Академіка Кримського 4 - А оф. 100, м. Київ, 03142

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруцький молочноконсервний комбінат", вул. Героїв Майдану, 82, офіс. 204, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300

про стягнення основного боргу, пені, 5% річних

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 договір №08-01/2015-1 від 08.01.2015

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 1/10/15 від 01.10.2015 у розмірі 528 655,65 грн, яких: сума основного боргу- 97 696,86 грн; пеня - 27 234,55 грн; 5% річних - 3 724,24 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. В обґрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань.

Відповідач відзив на позов не надав, свого представника в судове засідання не направив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не скористався своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

01.10.2015 ТОВ Фуд-Процесинг Інсталейшн (надалі - позивач) та ТОВ Овруцький Молочноконсервний Комбінат (надалі - відповідач) укладено договір поставки від №1/10/15.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобовязується передати, або виготовити та передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар в кількості і асортименті та за ціною, що визначається сторонами у відповідних додатках (специфікаціях) до даного договору, які є невідємною частиною.

Ціна товару, що постачається за цим договором встановлюється в національній валюті України, визначається сторонами на дату підписання сторонами відповідної специфікації на товар та відображається у рахунках-фактурах і накладних. Загальна вартість договору складається з сукупності сум всіх накладних, за якими постачальник поставив товар покупцю протягом строку дії даного договору (п.п.2.1.2.2 договору).

На виконання умов договору, за період з жовтня по грудень 2015 року позивач поставив відповідачу ОСОБА_2 за наступними видатковими накладними, підписаними уповноваженими представниками сторін: №11702 від 29.10.2015 на 1 920,00 грн; №11705 від 30.10.2015 на 6 050,40 грн; №11929 від 20.11.2015 на 103 134,98 грн; №12074 від 04.12.2015 на 390 002,70 грн; №12134 від 10.12.2015 на 5 940,00 грн; №12162 від 11.12.2015 на 4 488,77 грн.

Вартість товару, поставленого відповідачу за вищевказаними видатковими накладними, складає 511 536,85 грн.

Сторони у п.3.1 договору встановили, що якщо інший порядок оплати товару не визначений сторонами у відповідних додатках (специфікаціях) до даного договору, оплата за товар по цьому договору, здійснюється покупцем в наступному порядку: 100% вартості відповідного товару оплачується покупцем протягом 7 банківських днів з дати отримання товару Покупцем від Постачальника за відповідною видатковою накладною.

Як зазначає позивач, з урахуванням того, що до відвантаження товару за вищезазначеними видатковими накладними відповідач здійснив оплату грошових коштів в сумі 32 164,99 грн за одним з рахунків-фактур позивача (№15454 від 29.04.2015), а позивач відвантажив товар, відповідно до сплаченого рахунку фактури лише на суму 18 325,00 грн, загальна сума боргу відповідача за вищевказаними видатковими накладними підлягає зменшенню на 13 839,99 грн (32 164,99 грн -18 325,00 грн).

Враховуючи вищевикладене, загальна сума боргу ТОВ Овруцький молочноконсервний комбінат перед ТОВ Фуд-Процесинг Інсталейшн, за поставлений товар станом на дату подання даної позовної заяви складає 497 696,86 грн з ПДВ (511 536,85 грн - 13 839,99 грн).

Зазначену суму боргу відповідач просить суд стягнути з відповідача.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як роз'яснено Вищим господарським судом України в інформаційному листі від 17.07.2012 за № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді окремих норм матеріального права", підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Таким чином, оскільки факт поставки ОСОБА_2 відповідачу є доведеним та підтвердженим належними доказами, тому відповідач зобов'язаний оплатити отриманий ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов'язань з боку відповідача щодо оплати вартості поставленого ОСОБА_2, і позовні вимоги в частині стягнення боргу в сумі 497 696,86 грн є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У п. 9.3. договору поставки встановлено, що за порушення строків оплати, встановлених умовами договору, Покупець на вимогу Постачальника, сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день затримки оплати, але не більше 10% від затриманої суми.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 27 234,55 грн за період з 10.11.2015 по 03.02.2016.

Крім того, відповідач просить стягнути з відповідача 3 724,24 грн - 5% річних.

відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом до стягнення з відповідача підлягає 3 724,24 грн - 5% річних.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку задовольнити позов в повному обсязі.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 4 000,00 грн витрат на оплату послуги адвоката.

Надання позивачу адвокатом ОСОБА_1 правової допомоги і оплата позивачем цих послуг у сумі 4000,00 грн підтверджуються укладеним позивачем з адвокатом договором про надання правової допомоги від 08.01.2015 на загальну, платіжним дорученням №3264 від 16.03.2016 на суму 4000,00 грн, свідоцтвом про право ОСОБА_1 на зайняття адвокатською діяльністю № 3771 від 03.09.2009.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Отже, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати позивача на оплату послуг адвоката у сумі 4000,00 грн та витрати на оплату судового збору в сумі 7929,94 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-33, 43-44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Овруцький Молочноконсервний Комбінат (місцезнаходження: 37300, м. Гадяч, вул. Героїв Майдану, 82, офіс 24, ідентифікаційний код: 36899405, п/р 2003 в Філії AT Укрексімбанк м. Полтава, МФО 331649) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фуд-процесинг інсталейшн (місцезнаходження: 03142, м. Київ, вул. Академіка Кримського, 4-А, оф. 100, ідентифікаційний код: 36564492, п/р 923 в ПАТ Кредобанк, МФО 325365) 497696,86 грн боргу, 27 234,55 грн пені, 3724,24 грн - 5% річних, 7929,94 грн судового збору, 4000,00 грн витрат на послуги адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.04.2016.

Суддя Д.М. Сірош