ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" квітня 2016 р. Справа № 918/273/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Гудзенко Я.О., розглянувши заяву Громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Озгюла Абдуррахмана про забезпечення позову у справі за позовом Громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 Озгюла Абдуррахмана, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державний реєстратор Рівненської районної державної адміністрації ОСОБА_3, громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАР-ІНВЕСТГРОУП" та Громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 Озгюл Абдуррахман (далі - Позивач) звернувся в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАР-ІНВЕСТГРОУП" та Громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення загальних зборів та внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Ухвалою від 12 квітня 2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №918/273/16, розгляд справи призначено на 19 квітня 2016 року, зобов'язано надати суду відомості щодо місця проживання фізичних осіб ОСОБА_5, письмові пояснення щодо підстав залучення Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради та фізичної особи ОСОБА_4 в якості третіх осіб із зазначенням на стороні якої із сторін у справі (з відомості щодо місцяпроживання ОСОБА_4).

Ухвалою від 19 квітня 2016 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державного реєстратора Рівненської районної державної адміністрації ОСОБА_3 та громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_4, розгляд справи відкладено на 27 квітня 2016 року.

25 квітня 2016 року від Позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій Позивач просить:

1) заборонити державному реєстратору управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, м.Рівне, м-н.Просвіти, буд.2), іншими посадовими особами управління з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в т.ч. державному реєстратору Рівненської районної державної адміністрації ОСОБА_3 (33001, м. Рівне, вул. Соборна, 195) вносити будь-які зміни до реєстраційної справи ТзОВ«ДАР- ІНВЕСТГРОУП» (Код ).

2) заборонити державному реєстратору управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, м.Рівне, м- н.Просвіти,буд.2), іншим посадовим особам управління з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в т.ч. державному реєстратору Рівненської районної державної адміністрації ОСОБА_3 (33001, м. Рівне,вул. Соборна, 195), вносити будь-які записи до Єдиного державного реєстру заборонити державному реєстратору юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно установчих документів ТзОВ «ДАР-ІНВЕСТГРОУП» (Код ) до винесення судом рішення по справі та набрання останнім законної сили;

3) Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно ТзОВ«ДАР-ІНВЕСТГРОУП» (Код );

4) Зобовязати управління надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, м.Рівне, м-н.Просвіти,буд.2) накласти арешт на все нерухоме майно ТзОВ«ДАР-ІНВЕСТГРОУП» (Код );

5) Зобовязати Рівненську філію державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (33013, м.Рівне, вул..Кавказька, буд.7) накласти арешт на все рухоме майно ТзОВ«ДАР-ІНВЕСТГРОУП» (Код );

6) Накласти арешти на всі грошові кошти ТзОВ «ДАР-ІНВЕСТГРОУП» (Код ), що розташовані на банківських рахунках, а саме: в ПАТ «ПУМБ», ПАТ «УкрСиббанк», Рівненська філія ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

7) Зобовязати відповідача - ТзОВ «ДАР - ІНВЕСТГРОУП», керівника вказаного Товариства, та осіб, які знаходяться за адресою знаходження виробничих потужностей ТзОВ «ДАР-ІНВЕНСТГРОУП» припинити виробничу діяльність, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Острозький р-н., с.Оженино, вул.Шкільна, 2б.

Свою заяву позивач обгрунтовує тим, що внесення змін до відомостей в ЄДР щодо ТОВ "ДАР-ІНВЕСТГРОУП" до вирішення спору порушить право Позивача на участь в управлінні Товариством, а також на отримання прибутку від господарської діяльності Товариства.

Крім того, Позивач зазначає, що однією із вимог у даній справі є оспорювання внесення змін в частині керівника підприємства. Оскільки Статутом Товариства не передбачено обмежень директора щодо розпорядження майном Товариства, є ймовірність того, що керівником можуть бути відчужені активи Товариства, реалізоване майно, зняті грошові кошти, підписані правочини на вкрай невигідних умовах тощо, що унеможливить виконання рішення по даній справі та завдасть Позивачу значних матеріальних витрат, пов'язаних із судовими справами.

Також, Позивач зазначає, що за адресою: Рівненська обл., Острозький р-н., с.Оженино, вул. Шкільна, 2б, де знаходяться виробничі потужності товариства, здійснюється несанкціоноване виробництво невідомими особами.

Позивачем не наведено вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року № 16 особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України зазначається, що, виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Якщо з урахуванням особливостей майна користування ним не тягне за собою його знищення або зменшення його цінності, то для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися таким майном підстави, як правило, відсутні. Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким на підставі статті 67 ГПК забороняється вчинення дій щодо предмета спору. Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України зазначається, що у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Доцільно звернути увагу на те, що суд має право заборонити відповідачеві вчиняти будь-які дії; що ж до інших осіб, то їм господарський суд може заборонити вчиняти лише ті дії, що стосуються предмета спору.

З наведеного вбачається, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно з ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 67 ГПК України позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Про забезпечення позову виноситься ухвала.

При цьому, варто зазначити, що обрані Позивачем заходи забезпечення позову не повністю співвідноситься з предметом позову, суд не вбачає конкретного зв'язку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог, враховуючи також те, що на підставі оспорюваного в судовому порядку рішення зборів товариства державним реєстратором вже несені відповідні відомості до реєстру.

Суд також враховує, що вжитий судом захід до забезпечення позову має забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Крім того, Позивачем не було надано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Враховуючи мотиви, викладені позивачем в заяві, непов'язаність предмету спору з заходами забезпечення позову, оскільки предмет спору стосується визнання недійсним рішення загальних зборів та внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які вносилися на підставі оскаржуваного рішення, недоведеність позивачем можливості утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Громадянину ОСОБА_1 ОСОБА_2 Озгюл Абдуррахману у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Суддя Гудзенко Я.О.