ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"26" квітня 2016 р. Справа № 911/791/16

за позовом публічного акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ,

до відповідача публічного акціонерного товариства Факел, м. Фастів,

про зобовязання вчинити дії та стягнення 525000,00 грн.

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, уповноважений, довіреність від 18.09.2015р. № 2-221;

від відповідача: не зявились;

СУТЬ СПОРУ:

позивач публічне акціонерне товариство Укртрансгаз звернулось до господарського суду Київської області з позовом № 3101/6 від 03.03.2016 до відповідача - публічного акціонерного товариства Факел, в якому просить суд зобовязати відповідача вчинити дії, а саме за договором №101201225 про закупівлю робіт за державні кошти від 22.12.2010р. виконати роботи ІІІ етапу стосовно розробки та впровадження на виробництві дослідно-промислових зразків АГРС-10 та АГРС-30 та роботи IV етапу в обсягах, визначених договором та технічним завданням (в редакції додаткової угоди №7 від 30.10.2015р.), стягнути з відповідача 525000,00 грн. штрафних санкцій за прострочення виконання робіт та покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань в частині вчасного виконання робіт за договором про закупівлю робіт за державні кошти № 101201225 від 22.12.2010. У звязку із невиконанням відповідачем обумовлених договором робіт, позивач просить зобовязати відповідача виконати усі обумовлені договором роботи, а також стягнути з останнього 231000,00 грн. пені, 294000,00 грн. штрафу, нарахованих у звязку із простроченням виконання.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.03.2016р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 28.03.2016р.

Ухвалою від 28.03.2016р. розгляд справи відкладено на 18.04.2016р.

18.04.2016 відповідачем подано заперечення на позов від 18.04.2016р. № 106/286, у яких відповідач просить суд відмовити повністю у задоволенні заявлених вимог. Заперечення мотивовані тим, що прострочення виконання робіт відповідачем, яке є підставою для нарахування заявлених пені та штрафу, відбулось з вини позивача як замовника робіт. Так, відповідач твердить, що направляв позивачу повідомлення про готовність робіт (лист від 07.05.2015р. № 100/366) та просив приступити до проведення приймальних випробувань. Відповідач твердить, що приймальні випробування з незалежних від відповідача причин були знічно затримані позивачем, що призвело до прострочення їх виконання та здачі.

Також відповідач твердить, що ціна договору, укладеного 22.12.2010р. не переглядалась незважаючи на значний рівень інфляції, що також суттєво вплинуло на подальше виконання зобовязань за договором.

В судовому засіданні 18.04.2016р. судом в порядку частини третьої ст.77 ГПК України оголошено перерву до 25.04.2016р. до 09 год. 30 хв., про що представників сторін було повідомлено особисто під розпис.

25.04.2016 надійшло клопотання відповідача про зменшення неустойки на підставі ст. 551 ЦК України, обґрунтоване тим, що збитки кредитора від прострочення виконання є значно меншими, ніж заявлені до стягнення штрафні санкції, а підприємство відповідача працює із значною збитковістю.

В судовому засіданні 25.04.2016р. було повторно оголошено перерву до 26.04.2016р. до 09 год. 45 хв., про що присутні представники сторін були повідомлені судом особисто під розпис.

Після завершення судового засідання 25.04.2016р. через канцелярію господарського суду Київської області надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що представнику відповідача потрібно більше часу для підготовки до судового засідання та зясування та вирішення технічних питань, а також представники та керівник відповідача мають брати участь у зборах акціонерів, призначених на 26.04.2016р.

В судовому засіданні 26.04.2016р. представник позивача надав свої пояснення. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений під розпис під час судового засідання 25.04.2016р.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Враховуючи те, що розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями представників сторін, які повідомляли про намір врегулювати спір, те, що строк розгляду справи обмежений статтею 69 ГПК України, всім особам, які беруть участь у справі, судом було забезпечено право та можливість надати суду свої заперечення та докази на їх підтвердження, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, явка представників сторін судом обовязковою не визнавалась, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов публічного акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ (далі по тексту - ПАТ Укртрансгаз), до відповідача - публічного акціонерного товариства Факел, м. Фастів (далі по тексту - ПАТ Факел), всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

22.10.2010 між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» (правонаступник ПАТ «Укртрансгаз») (покупець) та ВАП «Факел» (ПАТ «Факел») (виконавець) було укладено договір про закупівлю робіт за державні кошти № 101201225. Крім того, сторонам було укладено низку додаткових угод до договору, якими сторони змінювали його умови, тож умови договору цитуються судом у їх кінцевій редакції.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. договору виконавець зобовязується у 2010 2015 роках виконати роботи, зазначені в п. 1.2. договору, а замовник прийняти та оплатити такі роботи. Найменування роботи: дослідження та розробки в галузі металургії, обробки металів, виробництва машин та устаткування (розроблення та впровадження у виробництво дослідно-промислових зразків типових блочних автоматичних газорозподільних станцій типу АГРС-5; АГРС-10; АГРС-30). Вимоги до виконання робіт визначені в технічному завданні, яке наведене в додатку 1 до цього договору. Роботи виконуються виконавцем в обсязі і строки зазначені в технічному завданні. Використання результатів робіт, отриманих замовником за цим договором, здійснюється на обєктах відокремлених підрозділів замовника.

Ціна договору визначається кошторисом і становить 76099200,00 грн. (п. 3.1. договору).

Оплата робіт здійснюється замовником у відповідності до календарного плану, який наведений в додатку 1 до цього договору. Кінцева оплата по кожному з етапів здійснюється протягом 45 днів з моменту підписання сторонами актів приймання-передачі робіт. Розрахунки здійснюються у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень (п. 4.1 договору).

Строк виконання робіт: з дати укладення цього договору до 31.12.2015р. Строки виконання робіт зазначені в календарному плані виконання робіт, який наведений в додатку 1 до цього договору (п. 5.1. договору).

30.10.2015р. сторонами укладено додаткову угоду від 30.10.2015р. №7, якою сторони внесли зміни у додаток 2 Технічне завдання (Календарний план виконання робіт), виклавши його у новій редакції. Так, згідно Календарного плану в редакції від 30.10.2015р. роботи мали виконуватись в чотири етапи, при чому строк виконання робіт 3 етапу, вартістю 3 100 000,00 грн. (сформована згідно пунктів 11, 12 рахунку ціни на розробку та впровадження на виробництві дослідно-промислового зразку АГРС-5, АГРС-10 та АГРС-30) був передбачений до 21.12.2015р. Строк виконання робіт 4 етапу вартістю 2 100 000,00 грн. (сформована згідно пунктів 13, 15 розрахунку ціни на розробку та впровадження на виробництві дослідно-промислового зразку АГРС-5, АГРС-10, АГРС-30) був передбачений до 31.12.2015р. Строк оплати був визначений протягом 45 днів з моменту підписання сторонами актів приймання-передачі робіт.

Так, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до 892 Цивільного кодексу України за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.

Згідно ст. 894 Цивільного кодеку України виконавець зобов'язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати. Плата за виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських робіт та технологічних робіт, встановлена договором, може бути зменшена замовником залежно від фактично одержаних результатів порівняно з результатами, передбаченими договором, якщо це не залежало від замовника, а можливість такого зменшення та його межі були передбачені домовленістю сторін.

Відповідачем виконано, а позивачем прийнято обумовлені договором роботи І етапу, про що сторонами 27.06.2012р. було підписано та скріплено печатками Акт №1/1 здавання-приймання 1 етапу за договором №101201225 від 22.12.2010р. (в частині АГРС-5); Акт №1/2 здавання-приймання 1 етапу за договором №101201225 від 22.12.2010р. (в частині АГРС-10) та Акт №1/3 здавання-приймання 1 етапу за договором №101201225 від 22.12.2010р. (в частині АГРС-30).

Відповідачем виконано, а позивачем прийнято обумовлені договором роботи ІІ етапу, про що сторонами 30.10.2013р. було підписано та скріплено печатками Акт №2-1/1 здавання-приймання послуг 2 етапу за договором №101201225 від 22.12.2010р. (в частині АГРС-5); 23.12.2013р. було підписано Акт №2-1/2 здавання-приймання послуг 2 етапу за договором №101201225 від 22.12.2010р. (в частині АГРС-10) та 27.12.2012р. було підписано Акт №2-1/3 здавання-приймання 2 етапу за договором №101201225 від 22.12.2010р. (в частині АГРС-30).

Вбачається, що роботи ІІІ етапу виконавцем було виконано лише в частині АГРС-5 на суму 1000000,00 грн., про що сторонами 20.10.2015р. складено, підписано та скріплено печатками Акт № 4-3 здавання-приймання послуг 3-го етапу за договором №101201225 від 22.12.2010р. (в частині АГРС-5).

Тож, за етапом № 3 невиконаними залишись роботи по АГРС-10, АГРС-30 загальною вартістю 2100000,00 грн.

За етапом № 4 виконавець мав виконати роботи по АГРС-5, АГРС-10, АГРС-30 загальною вартістю 2100000,00 грн. до 31.12.2015р. Роботи по етапу № 4 виконавцем здійснені не були взагалі.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, вбачається, що відповідач належним чином не виконав своїх зобовязань за етапами № 3, № 4, а саме не виконав роботи у строк, встановлений у договорі.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, оскільки відповідач усі обумовлені договором роботи у строк не виконав, позивач звернувся до суду з вимогою про зобовязання виконати усі погоджені роботи по етапам № 3, № 4 згідно умов договору та додатків до нього (в редакції укладених додаткових угод).

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання обов'язку в натурі.

Отже, враховуючи що відповідач своїх договірних зобовязань в частині повного виконання робіт не виконав, доказів виконання суду не надав, суд вважає вимогу позивача про зобовязання відповідача виконати усі погоджені роботи по етапам № 3, № 4 згідно умов договору та додатків до нього (в редакції укладених додаткових угод) обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що відповідає передбаченим законом способам захисту права, та підлягає задоволенню.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що роботи були виконані ним в строк, тоді як в порушення умов договору не прийняті позивачем належним чином, хоча останній був повідомлений про виконання відповідними листами, що свідчить про прострочення кредитора.

Суд відхиляє вказані заперечення, виходячи з того, що в листі № 100/366 від 07.05.2015р., на який посилається відповідач, наведено перелік робіт, що були виконані та які відповідач просив прийняти. Перелічені роботи відносяться до робіт ІІІ етапу по АГРС-5.

Відповідно до ст. 853 ЦК України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Спеціальна стаття 898 ЦК України відносить до обовязків замовника за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт прийняття виконаних робіт та їх оплату.

Відповідно до своїх обовязків позивач замовник, отримавши від відповідача підрядника повідомлення про готовність робіт до прийняття, наказом від 11.06.2015р. №229 створив приймальну комісію з метою визначення відповідності обладнання дослідно-промислового зразка заявленим технічним характеристикам, оцінки рівнів надійності тощо.

Результатом роботи приймальної комісії було прийняття робіт та підписання вищезазначеного Акту № 4-3 від 20.10.2015р. здавання-приймання послуг 3-го етапу за договором №101201225 від 22.12.2010р. (в частині АГРС-5) на суму 1 000 000,00 грн.

Доказів того, що відповідач надавав повідомлення позивачу про готовність до прийняття робіт ІІІ етапу по АГРС-10 та АГРС-30, про прострочення виконання яких твердить у позові позивач, відповідачем не подано.

Судом відхиляються також посилання відповідача на те, що необґрунтована затримка прийняття робіт з боку позивача призвела до затримки виконання та передачі наступних етапів робіт. Так, судом встановлено, що додаткову угоду від 30.10.2015р. №7, якою встановлено остаточний строк завершення всіх робіт третього етапу до 21.12.2015р., а четвертого етапу до 31.12.2015р., сторонами було підписано після прийняття частини робіт ІІІ етапу по АГРС-5 (Акт № 4-3 від 20.10.2015р.), а відтак, підписуючи вказану додаткову угоду, відповідач був обізнаний із зазначеними обставинами та мав їх враховувати.

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Позивач просить стягнути з відповідача 231000,00 грн пені, 294000,00 грн штрафу, нарахованих у звязку із простроченням виконання робіт.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 234 Господарського кодексу України встановлено, що сплата штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання не звільняє боржника від виконання зобов'язання в натурі, крім випадків, передбачених у частині третій статті 193 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7.3. договору за порушення строків виконання робіт виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується з виконавця штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Позивачем нараховано відповідачу пеню всього в сумі 231 000,00 грн.:

по етапу № 3 з період прострочення з 21.12.2015р. по 19.02.2016р. (вартість прострочених робіт 2 100 000,00 грн., строк виконання до 21.12.2015р., тобто останній строк 20.12.2015р., а з 21.12.2015р. настає прострочення пункт 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань») 126 000,00 грн. Перевіривши поданий розрахунок, суд встановив, що вірно розрахований розмір пені за вказаний період становить 128 100,00 грн.,

по етапу № 4 за період прострочення 31.12.2015р. по 19.02.2016р. (вартість прострочених робіт 2 100 000,00 грн., строк виконання до 31.12.2015р.) 105 000,00 грн. Перевіривши поданий розрахунок, суд встановив, що вірно розрахований розір пені за вказаний період становить 107 100,00 грн.

Так, оскільки спір виник через прострочення виконання негрошового зобовязання, то до спірних правовідносин не застосовується обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ, що передбачено ст. 3 Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (пункт 2.1 Постанови Пленуму ВГСУ 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», Інформаційний лист ВГСУ від 13.07.2012р. № 01-06/908/2012, постанова Верховного Суду України від 27.04.2012р. N 06/5026/1052/2011).

Позивачем нараховано відповідачу штраф, виходячи із ставки 7% вартості прострочених більше ніж на 30 днів робіт по етапам № 3 та № 4 (разом 4 200 000,00 грн.), тобто в сумі 294 000,00 грн. Перевіривши розрахунок штрафу, суд встановив, що він є арифметично вірним, складеним відповідно до умов договору та вимог закону.

Водночас, відповідачем подано клопотання про зменшення неустойки, обґрунтоване значною збитковістю підприємства.

Відповідно до частини 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена норма кореспондується з положеннями ст. 233 ГК України, відповідно до якої у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Враховуючи те, що в 2014, 2015 році господарська діяльність відповідача була збитковою, про що свідчать оприлюднені до загальних зборів акціонерів показники фінансово-господарської діяльності відповідача (витяг з друкованого видання «Відомості Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку» №5 від 22.03.2016р. додано до клопотання), те що у відповідача наявна значна заборгованість за кредитним договором № 78-47/1-14 від 10.10.2014, укладеним з ПАТ «КБ «Хрещатик» (копії додаткових угод до кредитного договору та претензій банку додані до клопотання); а також те, що заявлені до стягнення з відповідача на користь позивача штрафні санкції є надмірно великими у порівнянні із збитками позивача, суд відповідно до свого права, передбаченого пунктом 3 ст. 83 ГПК України, зменшує розмір штрафу та пені, та відповідно, приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 150000,00 грн. пені та 150000,00 грн. штрафу.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до частини другої ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача виходячи з розміру первісних вимог (пункт 4.3 Постанови Пленуму ВГСУ від 21 лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 2, 12, 22, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного товариства Укртрансгаз задовольнити.

2. Зобовязати публічне акціонерне товариство Факел (08500, Київська обл., місто Фастів, Промвузол, код 04601469) виконати умови договору про закупівлю робіт за державні кошти № 101201225 від 22.12.2010р. в частині виконання робіт етапу № 3 (в частині АГРС-10, АГРС-30) та етапу № 4 в обсягах, визначених Технічним завданням (додаток №1 до договору) та Календарним планом (додаток №2 до договору).

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства Факел (08500, Київська обл., місто Фастів, Промвузол, код 04601469)

на користь публічного акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, код 30019801)

150000,00 грн. (сто пятдесят тисяч гривень нуль копійок) пені,

150000,00 грн. (сто пятдесят тисяч гривень нуль копійок) штрафу,

9253,00 грн. (девять тисяч двісті пятдесят три гривні нуль копійок) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 10.05.2016р.

Суддя О.В. Конюх