ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" травня 2016 р.Справа № 924/289/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Радчені Д.І., розглянувши матеріали справи

за позовом міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м.Хмельницький

про стягнення 1893,36 грн.

Представники сторін:

від позивача: Янюк К.М. за довіреністю № 1/02 від 04.01.2016 р.

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні 11.05.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Позивач - міське комунальне підприємство "Хмельницьктеплокомуненерго", м.Хмельницький звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м.Хмельницький 1893,36 грн. заборгованості за договором на постачання теплової енергії №1903/534 від 28.03.2008 року.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 30.03.2016 року порушено провадження у справі №924/289/16.

Про дату розгляду справи в судовому засіданні сторони повідомлені належним чином. Ухвала про порушення провадження у справі, яка направлялася на адресу відповідача (АДРЕСА_1) рекомендованим листом з повідомленням про вручення, повернулася на адресу суду з відміткою відділення зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Ухвалою суду від 12.04.2016р. розгляд справи відкладався на 11.05.2016р. через неявку представника відповідача та неподання витребуваних судом документів.

Ухвала суду про відкладення розгляду справи від 12.04.16., яка направлялась на адресу відповідача (АДРЕСА_1) рекомендованим листом з повідомленням про вручення, повернулася на адресу суду з відміткою відділення зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Відповідач в судове засідання за викликом не з'явився, витребуваних судом документів не подав.

Пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 передбачено, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Підпунктом 3.9.1 Постанови передбачено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу можу бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

28 березня 2008 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір на постачання теплової енергії №1903/534, згідно з яким Позивач постачає Відповідачу теплову енергію у відповідності до умов укладеного договору.

Відповідно до пунктів 1.,6. вказаного договору Відповідач повинен був здійснювати розрахунки з Позивачем за спожиту теплову енергію щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

На виконання умов вказаного договору, щомісячно Відповідачу виставлялись до оплати рахунки за спожиту теплову енергію згідно затверджених тарифів. Однак в порушення умов договору оплату за спожиту теплову енергію Відповідач здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, чим порушив вимоги чинного законодавства та умови укладеного договору.

Як вбачається з умов укладеного договору, плата за послуги з теплопостачання вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами. В період з 01.11.2012р. по 01.11.2013 р., за який виникла заборгованість, діяли такі тарифи:

З 01.11.2012 року згідно Постанови Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України № 103 від 30.09.2011 року „Про встановлення тарифів на теплову енергію МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" визначено вартість 1 Гкал. для другої групи споживачів (для «інших споживачів") в сумі 705,76 грн. за 1 Гкал. (без ПДВ), 846,91 грн. за 1 Гкал. з ПДВ.

Станом на 01.03.2016року заборгованість Відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2012 р. по 01.11.2013 р. становить 1741,53 грн. (одна тисяча сімсот сорок одна гривня 53 копійки), що підтверджується розрахунком заборгованості.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідачу за весь період прострочення виконання грошового зобов'язання нараховано позивачем 151,83 грн.(сто п'ятдесят одна гривня 83 копійки) 3% річних.

Загальна сума боргу заявлена позивачем становить 1893,36 грн. (одна тисяч вісімсот дев'яносто три гривні 36 копійок).

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги таке:

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів вбачається, що підставою для стягнення заборгованості позивач зазначає неналежне виконання відповідачем обов'язку щодо сплати боргу за спожиту теплову енергію згідно договору від 28.03.2008 р. №1903/534 в період з 01.11.2012р. по 01.11.2013р..

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі, боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі, кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як передбачено приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Судом враховується, що згідно з п. п. 1, 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом (ч.6 ст. 26 даного Закону).

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін (ч.1 ст. 267 ГК України).

Проаналізувавши наданий в матеріали справи договір про надання послуг з теплопостачання від 28.03.2008р., суд приходить до висновку, що він має ознаки договору постачання енергетичними ресурсами.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем доказів погашення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.11.12р. по 01.11.13року в сумі 1741,53 грн. не надано.

Як вбачається з матеріалів справи у відповідача станом на час вирішення справи існує заборгованість в сумі 1741,53 грн. Отже, позовні вимоги в цій частині відповідають нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи, підтверджені належними і допустимими доказами та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення з відповідача три проценти річних в сумі 151,83 грн..

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних, що є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Судом приймається до уваги наданий в матеріали справи розрахунок заборгованості 3% річних, що відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Враховуючи вимоги до ст. 625 ЦК України та зважаючи на наявність суми основного боргу, позивач правомірно нарахував відповідачу 3% річних за період грудень 2012 року - листопад 2013 р. в сумі 151,83 грн. за несвоєчасне виконання зобов'язання, які обґрунтовані та підлягають стягненню з відповідача у повному об'ємі.

Таким чином, у відповідача станом на час вирішення справи існує заборгованість в сумі стягнення 1893,36 грн., з яких: 1741,53 грн. - заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.11.12 р. по 01.11.13 р. та 151,83 грн. - 3%річних , яка відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи, обґрунтована, підтверджена належними доказами та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, у зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позов міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м.Хмельницький про стягнення 1893,36 грн., з яких 1741,53 грн. - заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.11.12 р. по 01.11.13 р. та 151,83 грн. - 3%річних задоволити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (ін.код НОМЕР_1) на користь міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" (м.Хмельницький, вул.Пересипкіна, буд. 5, ідентифікаційний код 03356571) - 1893,36 грн. (одна тисяча вісімсот дев'яносто три грн. 36 коп.) - заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.11.12 р. по 01.11.13 р., 151,83 грн. (сто п'ятдесят одна грн. 83 коп.) - 3%річних та 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень, 00 копійок ) судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено та підписано 12.05.2016р.

Суддя Д.І. Радченя

Віддрук. 2 прим. :

1 - до справи,

2 - відповідачу - АДРЕСА_1.