ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2016 р. Справа № 925/299/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник позивача: ОСОБА_1. - за довіреністю,

представник відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району

про стягнення 706 710,65 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 706 710,65 грн., зокрема 319 116,95 грн. основного боргу за поставлений природний газ відповідно до укладеного договору № 1752/14-БО-36 купівлі-продажу природного газу від 02 грудня 2013 року, 121 223,77 грн. пені, 250 195,43 грн. інфляційних втрат та 16 174,51 грн. три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

Відповідач не подав суду письмовий відзив на позов, не направив свого представника у судові засідання. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами, відповідно до статті 75 ГПК України, з огляду на таке. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, ухвали суду від 30.03.2016, від 19.04.2016 надіслані на всі відомі адреси відповідача, зокрема на адреси, вказані у позовній заяві, у договорі та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, надіслання ухвал суду оформлено згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України, однак вказані ухвали повернуті до суду без вручення з відміткою у довідці про причину повернення "не існує". Відповідно до пункту 20.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. В пункті 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" також вказано, що місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Для забезпечення повідомлення відповідачу про час і місце розгляду справи після повернення до суду вказані ухвали були повторно надіслані на адресу відповідача простою кореспонденцією. Господарським процесуальним кодексом України не встановлено обовязку суду відкладати розгляд справи у разі відсутності представника сторони чи неподання витребуваних документів. Відповідно до статті 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно пункту 3.9.2 постанови Пленуму ВГСУ N 18 від 26.12.2011 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника однієї з сторін справа може бути розглянута без його участі, якщо неявка такого представника не перешкоджає вирішенню спору. Неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обовязком.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).

Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги з підстав, вказаних у позовній заяві, повідомив, що кошти відповідачем не сплачувалися, борг не змінився, просив задовольнити позов у заявленій сумі та прийняти рішення у даному судовому засіданні. Також представник позивача подав заяву, в якій просить повернути позивачу надмірно сплачений судовий збір у даній справі в сумі 95 400 грн., оскільки при поданні позовної заяви позивачем було сплачено 106 000,66 грн. судового збору, але вірною є сума 10 600, 66 грн., виходячи із суми позовних вимог.

У судовому засіданні 05.05.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача у судовому засіданні, суд встановив таке.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець за договором, позивач у справі) та Комунальне підприємство теплових мереж Черкаського району (Покупець за договором, відповідач у справі) уклали Договір № 1752/14-БО-36 купівлі - продажу природного газу від 02.12.2013 (далі - Договір), відповідно до умов якого Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити цей природний газ на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Згідно пункту 2.1 Договору Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 2166,0 тис. куб. м. відповідно до графіка, вказаного в цьому пункті Договору.

Пунктами 5.1, 5.2 Договору встановлено, що ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ, та в них визначено ціну за 1000 куб. м природного газу і протягом 2014 року сторонами укладалися додаткові угоди до Договору, якими вносилися зміни до цього пункту Договору.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У пункті 7.2 Договору сторони визначили, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 9.3 Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

На виконання Договору протягом 2014 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 4 929 869 грн. 87 коп., що підтверджується відповідними актами приймання - передачі природного газу, доданими до позовної заяви. Вказані акти підписані повноважними представниками сторін та скріплені їхніми печатками, їх засвідчені копії містяться в матеріалах справи (а. с. 28-39), спір щодо вартості чи обємів спожитого природного газу між сторонами відсутній.

Відповідач частково сплатив позивачу борг за природний газ у сумі 4 610 752 грн. 92 коп. Відповідно заборгованість відповідача перед позивачем становить 319 116 грн. 95 коп., яку позивач предявив до стягнення. А також позивач предявив до стягнення з відповідача пеню, три проценти річних та інфляційні втрати за прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання відповідно до розрахунків, доданих до позовної заяви.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до задоволення, з огляду на таке.

Договір купівлі - продажу природного газу № 1752/14-БО-36 від 02.12.2013 підписаний повноважними представниками сторін, їх підписи скріплені печатками підприємств, він містить всі істотні умови для договорів даного виду і за своєю правовою природою є договором поставки.

Стаття 712 Цивільного кодексу України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України, статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписом частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи вбачається і відповідачем не спростовано, що позивач поставив відповідачу, а останній отримав 2014 року природний газ на загальну суму 4 929 869 грн. 87 коп., про що сторони підписали акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2014, від 28.02.2014, від 31.03.2014, від 30.04.2014, від 31.10.2014, від 30.11.2014, від 31.12.2014. Відповідач провів із позивачем розрахунок частково на суму 4 610 752 грн. 92 коп. Залишок боргу відповідача за отриманий природний газ складає 319 116 грн. 95 коп.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 319 116 грн. 95 коп. боргу підтверджена матеріалами справи, є законною, обґрунтованою, не спростованою і не запереченою відповідачем, отже є такою, що підлягає задоволенню.

В статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

В частині 6 статті 231 ГК України вказано, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як уже зазначалось вище, в пункті 7.2 Договору сторони передбачили, що у разі порушень Покупцем умов п. 6.1 Договору Покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Пунктом 9.3 Договору сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

Пеня в сумі 121 223 грн. 77 коп. нарахована позивачем окремо за кожен місяць, в розмірі, встановленому за згодою сторін, на кожну із прострочених сум та за періоди, коли фактично існувала заборгованість. Розрахунок пені виконаний вірно, тому з відповідача підлягає стягненню пеня в заявленій позивачем сумі.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 250 195 грн. 43 коп. збитків від інфляції та 16 174 грн. 51 коп. три проценти річних підлягають задоволенню у заявлених сумах, відповідно до припису статті 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок трьох процентів річних та індексу інфляції позивачем виконаний вірно, відповідач його не оспорив.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу понесені останнім витрати на сплату судового збору із заявленої суми позову в сумі 10 600 грн. 66 коп.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду.

Відповідно до частини 7 статті 84 Господарського процесуального кодексу України в резолютивній частині рішення вказується про повернення судового збору з бюджету. На обов'язковість вирішення цього питання при складанні рішення звертається увага в пункті 4.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 106 000,66 грн. по платіжному дорученню № 4001952 від 10 березня 2016 року. Зарахування судового збору в цій сумі по вказаному платіжному дорученню підтверджено Держказначейством. Однак виходячи із розміру позовних вимог у даному позові, позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 10 600,66 грн. Отже при поданні позовної заяви позивачем зайво сплачений судовий збір в сумі 95 400 грн.

Таким чином, клопотання представника позивача підлягає задоволенню та позивачу належить повернути з Державного бюджету України судовий збір в сумі 95 400 грн., сплачений по платіжному дорученню № 4001952 від 10 березня 2016 року, у звязку із сплатою судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на викладене, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району (19604, Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Пономаренка, буд. 2, ідентифікаційний код 21375394) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) - 319 116 грн. 95 коп. (триста девятнадцять тисяч сто шістнадцять гривень 95 копійок) основного боргу, 121 223 грн. 77 коп. (сто двадцять одну тисячу двісті двадцять три гривні 77 копійок) пені, 250 195 грн. 43 коп. (двісті пятдесят тисяч сто девяносто пять гривень 43 копійки) інфляційних втрат, 16 174 грн. 51 коп. (шістнадцять тисяч сто сімдесят чотири гривні 51 копійку) три відсотки річних, 10 600 грн. 66 коп. (десять тисяч шістсот гривень 66 копійок) витрат на сплату судового збору.

Повернути публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) із Державного бюджету України судовий збір в сумі 95 400 грн. (девяносто пять тисяч чотириста гривень) у звязку із сплатою в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 10.05.2016 (перший робочий день після вихідних).

Суддя А.Д. Пащенко