РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016Справа №910/1100/16

За позовом публічного акціонерного товариства «Чинбар»
До відповідача Треті особи публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, 1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 2. Національний банк України
Про визнання припиненим з 30.10.2015 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог зобов'язання ПАТ «Чинбар» перед ПАТ «Брокбізнесбанк» з повернення кредиту в розмірі 211800000,00 грн. за кредитним договором № 23-09-980-KL від 24.09.2009

Суддя Ковтун С.А.

Представники учасників процесу: від позивача від відповідача від третьої особи-1 від третьої особи-2 Габрієль Я.В. (за дов.) Ньорба О.М. (за дов.) не прибув Бондаренко Н.О. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Чинбар» до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання припиненим з 30 жовтня 2015 року шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог зобов'язання публічного акціонерного товариства «Чинбар» перед публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» з повернення кредиту в розмірі 211800000,00 грн. за кредитним договором № 23-09-980-KL від 24.09.2009.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не приймає зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог № 12/294 від 29.10.2015, що свідчить про існування спору між сторонами. Обґрунтовуючи правомірність зарахування позивач посилається на те, що зобов'язання позивача перед ПАТ «Брокбізнесбанк» з повернення кредиту у сумі 211800000,00 грн. за кредитним договором № 23-09-980-КL від 24.09.2009 та зобов'язання відповідача перед ПАТ «Чинбар» у сумі 21180000 грн., які акцептовані відповідачем шляхом включення до реєстру вимог кредиторів, є зустрічними, однорідними і строк виконання їх настав. Позивач вважає, що обмеження, передбачені абзацом 1 пункту 8 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки наявні обставини, які визначені абзацом 2 пункту 8 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: позивач є одночасно боржником та кредитором відповідача і грошові кошти позивача спрямовані на погашення зобов'язань за кредитом останнього перед відповідачем.

Суд своєю ухвалою від 27.01.2016 порушив провадження у справі № 910/1100/16.

До прийняття рішення у справі суд залучив до участі у справі як третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України.

Суд своєю ухвалою від 24.03.2016 продовжив строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

Відповідач позовні вимоги відхилив повністю, посилаючись на те, що зарахування зустрічних однорідних вимог у процедурі ліквідації банку не допускається законодавством і в договорі банківського вкладу № 02-02-2010 від 12.02.2010, укладеному між позивачем та відповідачем, не передбачено підстав, які б надавали можливість здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог у виключних випадках.

Відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» банк не має повноважень здійснювати зарахування зустрічних однорідних вимог, і шляхом списання грошових коштів з банківських рахунків товариства на свій розрахунковий рахунок зокрема. Таке списання грошових коштів було б здійсненням банківської діяльності, а з дня відкликання банківської ліцензії та призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси (ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України проти задоволення позову заперечили з тих же підстав.

Під час розгляду справи суд витребував у позивача дані (пояснення) щодо договорів і розміру заборгованості публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» за ними, яка є предметом зарахування відповідно до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.10.2015 № 12/294.

Під час розгляду справи відповідач заявив ряд клопотань.

Зокрема, відповідач подав клопотання про залучення до участі у справі прокуратури міста Києва.

Суд відхилив клопотання як таке, що не ґрунтується на нормах Господарського процесуального кодексу України (ст. 27, ст. 29), які врегульовують порядок участі прокурора у розгляді справи.

Також відповідач подав клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи № 910/21818/15 про стягнення 664740467,52 грн. заборгованості за кредитним договором № 23-09-980-KL від 24.09.2009.

Дане клопотання судом було відхилено з підстав відсутності обставин, які свідчать про те, що вирішення даної справи є неможливим до вирішення справи № 910/21818/15.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників процесу, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

02.04.2007 закрите акціонерне товариство «Чинбар» (клієнт) та публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Брокбізнесбанк» (Банк) уклали договір № 310 про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування (далі - Договір № 310), за п. 1.1. якого Банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній і/або іноземній валюті 00), в тому числі у банківських металах, бюджетний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України.

24.09.2009 закрите акціонерне товариство «Чинбар» (позичальник) та публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (Банк) уклали кредитний договір № 23-09-980-KL (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав позичальнику відкличну поновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості у розмірі 1500,000,00 грн. на строк до 23.09.2012 зі сплатою 25 % річних за користування кредитом.

12.02.2010 Банк і позичальник уклали додаткову угоду № 2 до Кредитного договору, відповідно до якої кредит надається у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 211800000,00 грн..

В подальшому позивач та відповідач уклали ряд додаткових угод до Кредитного договору. Термін користування кредитом було змінено до 30 березня 2015 року.

Відповідно до п. 3.1.4 Кредитного договору Банк може скористатися своїм правом договірного списання з усіх рахунків позичальника в національній та іноземній волюті, відкритих в Банку, заборгованості по нарахованих процентах комісіях, основній сумі кредиту при настанні термінів виконання позичальником зобов'язань в розмірах, визначених цим договором, а також неустойки, передбачених даним договором.

В забезпечення кредитних зобов'язань позичальник на підставі іпотечного договору від 24.09.2009, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єлісєєвою O.A. та зареєстровано в реєстрі за № 1648, передав Банку в іпотеку нежилі приміщення та нежилі будівлі, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд. 21.

Також 12.02.2010 Банк та позичальник (вкладник) уклали договір банківського вкладу № 02-02-2010 на суму 199890000,00 грн.. За цим договором для обліку сум вкладу Банк відкрив вкладнику рахунок № 1000.

12.02.2010 Банк (заставодержатель) та позичальник (вкладник/заставодавець) уклали договір застави № 23-09-980-KZ (далі - Договір застави), за яким заставодавець надає заставодержателю в заставу майнове право вимоги на отримання грошових коштів в сумі 199890000,00 грн., які знаходяться на рахунку № 1000 в АТ «Брокбізнесбанк» на підставі договору № 02-02-2010 від 12.02.2010, що укладений між Банком та вкладником (далі - депозитний договір). Боржником по відношенню до заставодавця є АТ «Брокбізнесбанк» (далі - боржник), від якого заставодавець має право вимагати грошові кошти на умовах, передбачених депозитним договором.

За п. 3.2 Договору застави звернення стягнення на заставлене право здійснюється шляхом відступлення заставодержателю заставленого права. Сторони погоджуються, що укладення додаткових документів для підтвердження звернення стягнення на заставлене право та його реалізація, крім цього договору, не потрібно.

15.02.2010 ПАТ «Брокбізнесбанк» перерахувало на користь ПАТ Чинбар» кредитні кошти у розмірі 210000000,00 грн., з яких 199890000,00 грн. у цей же день були перераховані на депозитний рахунок № 1000 в ПАТ «Брокбізнесбанк».

З 03.03.3014 на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладу фізичних осіб № 9 від 28.02.2014 в ПАТ «Брокбізнесбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 11.06.2014 (рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладу фізичних осіб № 45 від 11.06.2014) розпочато ліквідацію публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк».

Одним із правових наслідків почату процедури ліквідації банку є настання строку виконання всіх грошових зобов'язань банку (п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідач рішенням № 226/14 від 16.10.2014 акцептував вимоги позивача на суму 215868616,13 грн. і включив їх до переліку (реєстру) вимог кредиторів публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (лист 28.10.2014 № 7/1370-кр).

Вимоги позивача до відповідача, які акцептовані останнім, складаються з заборгованості у розмірі 210711442,19 грн. за договором банківського вкладу № 02-02-2010 від 12.02.2010 (199890000,00 грн. розмір вкладу і 10821442,19 грн. розмір процентів) та 5157173,94 грн. заборгованості за договором про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 310 від 02.04.2007.

17.11.2014 ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до ПАТ «Чинбар» з вимогою № 1643/046-кв про дострокове повернення кредиту на суму 211800000,00 грн.. Даним вимога була акцептована позивачем, стовно чого у сторін спору не існує.

ПАТ «Чинбар» звернулося до ПАТ «Брокбізнесбанк» з заявою № 12/294 від 29.10.2015 (отримана відповідачем 30.10.2015) про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме:

- вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» до ПАТ «Чинбар» з повернення кредиту у сумі 211800000,00 грн. за кредитним договором № 23-09-980-КL від 24.09.2009;

- акцептованих вимог ПАТ «Чинбар» до ПАТ «Брокбізнесбанк» у сумі 21180000,00 грн.

Листом № 7559 від 10.11.2015 ПАТ «Брокбізнесбанк» повідомило, що не приймає зарахування зустрічних вимог за заявою ПАТ «Чинбар».

Відповідно до ч. 1 ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог здійснюється за заявою однієї із сторін (ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу України).

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, для вчинення якого достатньо волевиявлення однієї із сторін за умови відсутності підстав, передбачених ст. 602 ЦК України, яка встановлює недопустимість зарахування зустрічних однорідних вимог. Формою даного правочину є відповідна письмова заява.

Вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» до ПАТ «Чинбар» з повернення кредиту у сумі 211800000,00 грн. за кредитним договором № 23-09-980-КL від 24.09.2009, та вимоги ПАТ «Чинбар» до ПАТ «Брокбізнесбанк» у сумі 21180000,00 грн., які складаються з вимог у розмірі 210711442,19 грн. за договором банківського вкладу № 02-02-2010 від 12.02.2010 та вимог у розмірі 1088557,81 грн. за договором про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 310 від 02.04.2007, є зустрічними, однорідними (грошові вимоги), та строк виконання їх настав.

Однією з підстав, при наявності якої зарахування не допускається, є відповідна заборона закону (п. 5 ч. 1 ст. 602 ЦК України).

Заборона зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, встановлена п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції Закону України № 629-VIII від 16.07.2015).

Водночас, в силу абзацу 2 п. 8 ч. 2 ст. 46 даного Закону, обмеження, встановлені вказаним пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

- за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

- кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Позивач є боржником відповідача і, відповідно до зави про зарахування, грошові кошти спрямовуються і на погашення зобов'язань за його кредитом перед відповідачем за кредитним договором № 23-09-980-КL від 24.09.2009.

За даним кредитним договором не було здійснено заміни предмету застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів позивача, які розміщені на відповідних рахунках у відповідача, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом відповідача з ринку.

Станом на момент початку процедури виведення Фондом відповідача з ринку (03.03.2014) дані кошти перебували на рахунках позивача на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та, відповідно до п. 3.1.4 Кредитного договору, було надано відповідачу право договірного списання з усіх рахунків позичальника в національній та іноземній волюті, відкритих в Банку, заборгованості по нарахованих процентах комісіях, основній сумі кредиту при настанні термінів виконання позичальником зобов'язань в розмірах, визначених цим договором, а також неустойки, передбачених даним договором.

Згідно з п. 1.38 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Викладене свідчить про наявність всіх підстав, за яких обмеження, встановлені п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не поширюються на спірні правовідносини.

При цьому суд не бере до уваги посилання Банку на неможливість виконання ним умови про договірне списання грошових коштів з огляду на встановлене законом обмеження щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку і здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог під час запровадження в банку тимчасової адміністрації та ліквідаційної процедури, оскільки Банк набув право на депозитні вклади автоматично, що привело до поєднання боржника і кредитора в одній особі та припинення зобов'язань за Кредитним договором в межах вартості предмету застави. При цьому, автоматичний перехід права вимоги отримання депозитних грошових коштів по договору вкладу від вкладника до банку під час запровадження в банку тимчасової адміністрації та в процедурі ліквідації є можливим, оскільки не стосується черговості задоволення вимог кредиторів та не заборонено чинним законодавством.

За таких обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати припиненим з 30 жовтня 2015 року зобов'язання публічного акціонерного товариства «Чинбар» перед публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» з повернення кредиту в розмірі 211800000,00 грн. за кредитним договором № 23-09-980-KL від 24.09.2009.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (проспект Перемоги, 41, м. Київ, 03057, код 19357489) на користь публічного акціонерного товариства «Чинбар» (вул. Куренівська, 21, м. Київ, 04073, код 00307856) 1378,00 грн. судового збору.

Рішення підписано 13.05.2016.

Суддя С. А. Ковтун