КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р. Справа№ 5002-19/5427-2010

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

від ПАТ „Укрсоцбанк": Сосюра О.М. - довіреність № 02-36/543 від 18.02.2016.

ліквідатор банкрута: Черевач М.М. - посвідчення № 954 від 30.04.2013.

Інші учасники не з'явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" на ухвалу господарського суду Київської області від 12.08.2015 року

у справі № 5002-19/5427-2010 (суддя Наріжний С.Ю.)

за заявою боржника Приватного підприємства „АРС-ДІМ"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.08.2015 року, серед іншого, затверджено звіт ліквідатора ПП „АРС-ДІМ" арбітражного керуючого Черевача М.М. та ліквідаційний баланс банкрута станом на 17.04.2014 року; ліквідовано юридичну особу банкрута - ПП „АРС-ДІМ"; провадження у справі № 5002-19/5427-2010 припинено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 12.08.2015 року, а справу передати на новий розгляд до місцевого суду на стадію ліквідаційної процедури, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2015 року вказану апеляційну скаргу повернуто скаржнику без розгляду на підставі пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

19.01.2016 року апеляційна скарга ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" надійшла до Київського апеляційного господарського суду повторно.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 року вказану апеляційну скаргу повернуто скаржнику без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

15.02.2016 року апеляційна скарга ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" надійшла до Київського апеляційного господарського суду втретє.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу було повернуто без розгляду.

24.03.2016 року апеляційна скарга ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" надійшла до Київського апеляційного господарського суду повторно.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2016 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 12.04.2016 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Черевач М.М. просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

В свою чергу представник ПАТ „Кредобанк" у відзиві на апеляційну скаргу просив її задовольнити та скасувати оскаржувану ухвалу.

В судовому засіданні 12.04.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 26.04.2016 року на підставі ст. 77 ГПК України.

22.04.2016 року від представника скаржника засобами електронного зв'язку на електронну адресу суду надійшло клопотання № 140-13-2-00/16-713 від 21.04.2016 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити у господарському суді Івано-Франківської області.

Ухвалою суду від 26.04.2016 року відмовлено у задоволенні заявленого клопотання скаржника у зв'язку з недотриманням строків, передбачених ст. 74-1 ГПК України для його подання та обмеженням строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду.

Ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Черевач М.М. в судовому засіданні 26.04.2016 року проти вимог ПАТ „Райффайзен Банк Аваль", викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 12.08.2015 року - без змін.

Представник ПАТ „Укрсоцбанк" в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити та скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 12.08.2015 року, а справу передати на новий розгляд до місцевого суду на стадію ліквідаційної процедури з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судовому засіданні 26.04.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Київської області від 12.08.2015 року - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справ, у провадженні господарського суду Автономної республіки Крим перебувала справа № 5002-19/5427-2010 за заявою ПП „АРС-ДІМ" про його банкрутство, провадження у якій порушено ухвалою господарського суду Автономної республіки Крим від 10.11.2010 року.

Ухвалою господарського суду АРК від 23.11.2010 року введено відносно ПП „АРС-ДІМ" процедуру санації, керуючим санацією призначено керівника ПП „АРС-ДІМ" Погребенника А.І., розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Черевача М.М.

Ухвалою господарського суду АРК від 18.01.2011 року затверджено реєстр вимог кредиторів Боржника.

Постановою господарського суду АРК від 07.07.2011 року ПП „АРС-ДІМ" визнано банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Черевача М.М., вирішено інші процедурні питання у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011 року, який вступив в дію з 19.01.2013 року, встановлено, що положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Тобто, розгляд справи про банкрутство за новою редакцією Закону здійснюється згідно з постановою про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. При цьому правові підстави прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури визначаються відповідно до раніше чинної редакції Закону, а правові наслідки введення ліквідаційної процедури - за його новою редакцією.

У даному випадку застосовується положення Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та встановлено забезпечити розгляд: господарських справ Господарського суду Автономної Республіки Крим - Господарським судом Київської області. Справи, що перебувають у провадженні судів, розташованих на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, та розгляд яких не закінчено, передаються судам відповідно до встановленої цим Законом підсудності, протягом десяти робочих днів з дня набрання ним чинності або з дня встановлення такої підсудності.

На підставі викладеного, справу № 5002-19/5427-2010 передано для подальшого розгляду до господарського суду Київської області.

02.06.2015 року ліквідатор банкрута звернувся до суду з клопотанням про затвердження звіту ліквідатора з доданими документами, в якому останній просить суд: затвердити даний звіт та ліквідаційний баланс банкрута; затвердити звіт про оплату послуг та поточні витрати арбітражного керуючого; ліквідувати юридичну особу ПП „АРС-ДІМ"; провадження у справі припинити.

За наслідками розгляду поданого клопотання, ухвалою господарського суду Київської області від 12.08.2015 року, серед іншого, затверджено звіт ліквідатора ПП „АРС-ДІМ" арбітражного керуючого Черевача М.М. та ліквідаційний баланс банкрута станом на 17.04.2014 року; ліквідовано юридичну особу банкрута - ПП „АРС-ДІМ"; провадження у справі № 5002-19/5427-2010 припинено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ліквідатором були вжиті всі можливі заходи, спрямовані на пошук та виявлення майна банкрута та повністю виконані покладені на нього Законом про банкрутство обов'язки, і як наслідок дійшов висновку про наявність підстав для завершення процедури ліквідації банкрута та припинення провадження у справі.

Натомість ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" з даною ухвалою місцевого господарського суду не погоджується та в апеляційній скарзі вказує на те, що аукціон з продажу заставного майна боржника було проведено з істотним порушенням правил його проведення, що є підставою для визнання його результатів недійсними, а також посилається на неналежне виконання ліквідатором банкрута своїх повноважень під час пошуку активів банкрута.

Перевіряючи законність винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та досліджуючи доводи скаржника щодо порушення вимог законодавства під час проведення 05.12.2012 року аукціону з продажу майна боржника, колегією суддів встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором ПП „АРС-ДІМ" у відповідності до Закону про банкрутство було здійснено оцінку та реалізацію майна банкрута, яке увійшло до ліквідаційної маси та підлягало продажу.

Так, згідно „Порядку продажу майна ПП „АРС-ДІМ" на аукціоні (відкритих торгах) та умов його придбання (нова редакція)" (затвердженого протоколом № 6 засідання комітету кредиторів ПП „АРС-ДІМ" від 06.07.2012 року) було проведено відкритий конкурс з метою відбору суб'єктів оціночної діяльності-суб'єктів господарювання для проведення оцінки майна ПП „АРС-ДІМ". Відомості про проведення такого відкритого конкурсу було опубліковано в газеті „Крымская газета" (№ 135 (19080) від 28.07.2012 року) та розміщено в мережі Інтернет.

На адресу ліквідатора ПП „АРС-ДІМ" в межах строків, визначених Порядком продажу майна ПП „АРС-ДІМ" на аукціоні (відкритих торгах) та умов його придбання (нова редакція), надійшли заявки на участь у відкритому конкурсі від суб'єктів оціночної діяльності-суб'єктів господарювання, а саме: ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9 Переможцями відкритого конкурсу стали ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9 (в залежності від категорії активів, що підлягали оцінці), оскільки ними були запропоновані найкращі та найбільш вигідні для ПП „АРС-ДІМ" умови здійснення оцінки.

Між ПП „АРС-ДІМ" та ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9 було укладено відповідні договори на проведення оцінки, на виконання яких суб'єктами оціночної діяльності-суб'єктами господарювання було проведено оцінку усього майна ПП „АРС-ДІМ", виявленого в ході ліквідаційної процедури та включеного до ліквідаційної маси ПП „АРС-ДІМ".

Крім того, ліквідатором ПП „АРС-ДІМ" було забезпечено проведення рецензування звітів з оцінки земельних ділянок, належних ПП „АРС-ДІМ", яке було виконане ПП „ВКФ „ЯШМА". Відповідно до рецензій встановлено, що оцінка земельних ділянок ПП „АРС-ДІМ", проведена ФОП ОСОБА_8, виконана згідно вимог чинного законодавства України.

Відносно тверджень скаржника про занижену оцінку майна суд відзначає, що початкова ціна продажу майна, яка була визначена ліквідатором шляхом замовлення відповідних оцінок, є вищою, ніж була визначена експертною установою під час проведення судової земельно-технічної експертизи, про що свідчить відповідний висновок.

Відповідно до Порядку продажу майна ПП „АРС-ДІМ" на аукціоні (відкритих торгах) та умов його придбання (нова редакція) ліквідатором ПП „АРС-ДІМ" було також укладено від імені ПП „АРС-ДІМ" договір доручення на організацію аукціону (відкритих торгів) № 1 з ТБ „СІМФЕРОПОЛЬСЬКА" з метою проведення аукціону (відкритих торгів) з продажу майна ПП „АРС-ДІМ", а також в газеті „Думка" (№ 2/81 від 09.08.2012 року) було опубліковано відповідне оголошення (інформацію) про проведення 29.08.2012 року аукціону (відкритих торгів) з продажу майна ПП „АРС-ДІМ".

На виконання вимог ст. 3-1 Закону про банкрутство 21.08.2012 року арбітражним керуючим Черевачем М.М. на адресу членів комітету кредиторів та кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, було направлено повідомлення про час, місце та умови проведення аукціону з продажу майна ПП „АРС-ДІМ".

Судом встановлено, що аукціон (відкриті торги) з продажу майна банкрута 29.08.2012 року не відбувся у зв'язку з відсутністю заявок від покупців на участь в аукціоні (відкритих торгах), про що ТБ „СІМФЕРОПОЛЬСЬКА" було повідомлено ліквідатора ПП „АРС-ДІМ".

У зв'язку з цим, 07.11.2012 року ліквідатором ПП „АРС-ДІМ" відповідно до Порядку продажу майна ПП „АРС-ДІМ" на аукціоні (відкритих торгах) та умов його придбання (нова редакція) було укладено від імені ПП „АРС-ДІМ" договір доручення на організацію аукціону (відкритих торгів) за методом зниження ціни № 1 з ТБ „ІННЕКС" з метою проведення аукціону (відкритих торгів) з продажу майна ПП „АРС-ДІМ" за методом зниження ціни.

З метою проведення 05.12.2012 року аукціону (відкритих торгів) з продажу майна банкрута за методом зниження ціни в газетах „Дивіденди-Інформ" (№ 8 (866) від 09.11.2012 року), „Дивіденди-Крим" (№ 15-16 (51-52) від 09.11.2012 року) та „Дивіденди-Прикарпаття" (№ 11-12 від 09.11.2012 року) було опубліковано відповідні оголошення (інформацію). У вказаних оголошеннях міститься інформація про контактну особу та номер телефону служби по організації аукціону з продажу майна ПП „АРС-ДІМ" (копії наявні в матеріалах справи), що спростовує доводи скаржника про відсутність даної інформації у оголошеннях.

На виконання вимог ст. 3-1 Закону про банкрутство 28.11.2012 року арбітражним керуючим на адресу членів комітету кредиторів та кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, було направлено повідомлення про час, місце та умови проведення аукціону з продажу майна ПП „АРС-ДІМ" за методом зниження ціни.

Відповідне повідомлення отримано, зокрема, скаржником 04.12.2012 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням, а відтак твердження апелянта про те, що закінчення строку прийняття заяв на участь в аукціоні за три дні до його проведення є порушенням вимог вищезазначеної статті є безпідставним, оскільки вказане положення визначає лише необхідність повідомлення арбітражним керуючим заставних кредиторів про час, місце та умови продажу заставного майна, що в свою чергу ліквідатором було належним чином виконано.

05.12.2012 року ТБ „ІННЕКС" було проведено аукціон (відкриті торги) за методом зниження ціни з продажу майна ПП „АРС-ДІМ", а саме: нерухомого та рухомого майна, майнових прав на знак для товарів та послуг, що підтверджується протоколами аукціону №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16,17, 18, 19, 20,21,22,23, 24, 25, 26 від 05.12.2012 року.

За результатами проведеного аукціону (відкритих торгів) за методом зниження ціни з продажу майна ПП „АРС-ДІМ" 10.12.2012 року між ПП „АРС-ДІМ" та переможцем аукціону (ТОВ „ЗАХІДАГРОПРОГРЕС") було укладено відповідні договори купівлі-продажу, відповідне майно та документи передані покупцю за актами приймання-передачі від 10.12.2012 року.

На рахунок банкрута надійшли грошові кошти за продані 10.12.2012 року активи в сумі 1 088 621,00 грн., які в подальшому було спрямовано на задоволення кредиторських вимог, які забезпечені заставою.

В апеляційній скарзі апелянт також вказує на порушення під час проведення аукціону ч. 5 ст. 17 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", а також про відсутність погодження апелянтом реалізації предмета іпотеки.

Вказані посилання скаржника колегією суддів відхиляються, оскільки як було встановлено вище, майно банкрута не було продано на першому аукціоні, який мав відбутися 29.08.2012 року, що відповідно зумовило продаж об'єктів за методом зниження ціни у відповідності до Закону про банкрутство та Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Так, відповідно до ст. 18-1 Закону України „Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", чинній на момент продажу майна, у разі якщо об'єкти не продані на аукціоні, продаж об'єктів здійснюється за методом зниження ціни. Під час проведення аукціону за методом зниження ціни можливе зменшення початкової ціни об'єкта. Ціна продажу об'єкта на аукціоні за методом зниження ціни може знижуватись до рівня фактичного попиту без обмеження мінімальної ціни продажу.

Крім того, колегія суддів зауважує, що чинним на момент продажу майна законодавством України не було передбачено необхідності погодження кредитором, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника, умов, ціни, порядку тощо продажу предметів застави (іпотеки) у справі про банкрутство.

За вказаних вище обставин, судова колегія не вбачає порушень законодавства під час проведення аукціону з продажу майна банкрута за методом зниження ціни, з огляду на що апеляційна скарга з цих підстав задоволенню не підлягає.

Щодо повноти виконання ліквідатором своїх обов'язків по пошуку та реалізації майна банкрута, колегія суддів погоджується з доводами скаржника, оскільки переглядаючи законність винесення ухвали суду від 12.08.2015 року та досліджуючи поданий на затвердження звіт ліквідатора встановлено наявність порушення норм Закону про банкрутство і як наслідок підстав для задоволення апеляційної скарги ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" та скасування оскаржуваної ухвали про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 25 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження:

- приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження;

- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

- здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством;

- аналізує фінансове становище банкрута;

- виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

- очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;

- пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту;

- має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується в першу чергу згідно зі статтею 31 цього Закону за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута;

- з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута або отриманого для цієї мети кредиту;

- заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими;

- з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника;

- вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

- передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню;

- реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом;

- повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства інформацію для ведення єдиної бази даних щодо підприємств-банкрутів;

- здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

На виконання вказаних приписів закону, в ході ліквідаційної процедури ліквідатору колишнім керівництвом банкрута було передано печатку та штамп банкрута, статутні, реєстраційні та правовстановлюючі документи на майно банкрута, про що було складено відповідні акти.

Ліквідатором було закрито всі рахунки Банкрута в банківських установах, за винятком рахунку в АТ „Ерсте Банк" (найменування змінено на ПАТ „Фідобанк"), який використовувався як ліквідаційний рахунок.

З поданого ліквідатором звіту та наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що з метою виявлення майна чи інших активів банкрута для формування ліквідаційної маси ліквідатором були направлені запити до реєструючих та контролюючих органів, у тому числі: Управління держкомзему Закарпатської області, БТІ м. Ужгород, ВРЕР ДАІ м. Ужгород, Управління земельних ресурсів м. Сімферополь, БТІ м. Сімферополь, ВРЕР ДАІ м. Сімферополь, Управління держкомзему у м. Івано-Франківськ, БТІ м. Івано-Франківськ, ВРЕР ДАІ м. Івано-Франківськ

Від МРЕВ ДАІ м. Івано-Франківськ надійшла відповідь про наявність у Банкрута 8 одиниць транспортних засобів.

Управління держкомзему м. Івано-Франківськ надало довідку про земельні ділянки, що знаходяться в користуванні Боржника згідно договорів оренди.

В ході ліквідаційної процедури ліквідатором було встановлено, що на праві власності за Боржником зареєстровані 7 земельних ділянок (шість в м. Івано-Франківськ та одна у м. Ужгород).

Також ліквідатором від БТІ м. Івано-Франківськ отримано інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.12.2011 року, згідно якої за Боржником також значаться об'єкти нерухомості.

Крім цього в ході ліквідаційної процедури виявлено майнові права на незавершені будівництвом квартири у м. Івано-Франківськ, які є предметом іпотеки згідно договорів, укладених з ПАТ „Кредобанк".

До того ж ліквідатором було встановлено, що банкрут є власником цінних паперів (облігацій) ТОВ „АРС-ДІМ" в кількості 13 288 шт., та виявлено дебіторську заборгованість у сумі 233,33 грн.

За результатами проведеної роботи ліквідатором було здійснено інвентаризацію майна Банкрута, про що складено відповідний акт від 30.06.2012 року.

Протягом ліквідаційної процедури у даній справі ліквідатором у відповідності до положень Закону про банкрутство, було оцінено та реалізовано виявлене майно.

Зокрема, за результатами проведення аукціонів з продажу майна Банкрута все майно було реалізоване, а загальна сума коштів, отриманих від реалізації склала 1 102 891,53 грн.

Кошти, отримані від реалізації майна банкрута ліквідатором були спрямовані на задоволення забезпечених кредиторських вимог, а саме 712 909,90 грн. ПАТ „Кредобанк", 81 093,30 грн. ПАТ „Укрсоцбанк" та 276 032,90 грн. ПАТ „Райффайзен Банк Аваль", підтвердженням чого слугують відповідні платіжні доручення та банківські виписки.

Решта коштів, отриманих від реалізації майна Банкрута була спрямована згідно черговості - 3 441,00 грн. судовий збір за подачу позову до ОСОБА_10; 29 129,43 грн. - оплата послуг арбітражного керуючого за період грудень 2010 року - лютий 2012 року; 285,00 грн. - банківські витрати.

Відповідно до звіту ліквідатора та доданих до нього документів, іншого майна банкрута, яке можливо було б включити до ліквідаційної маси, ліквідатором виявлено не було; банківський рахунок в АТ „Ерсте Банк" (ПАТ „Фідобанк"), який використовувався в якості ліквідаційного, закритий (довідка від 14.04.2014 року).

Таким чином, як зазначено у звіті ліквідатора, решта кредиторських вимог згідно приписів Закону про банкрутство, як такі, що не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Як встановлено судом, на засіданні комітету кредиторів боржника 17.04.2014 року затверджено звіт ліквідатора; роботу арбітражного керуючого Черевача М.М. схвалено та погоджено звернення ліквідатора до суду зі звітом для його розгляду та затвердження, що підтверджується протоколом засідання комітету кредиторів № 11 від 17.04.2014 року.

За вказаних обставин, оскільки станом на 17.04.2014 року у банкрута відсутні будь-які активи, за рахунок яких можна провести решту розрахунків з кредиторами банкрута та враховуючи, що ліквідатором банкрута в ході ліквідаційної процедури здійснено всі необхідні заходи, передбачені Законом про банкрутство, суд першої інстанції дійшов висновку про затвердження звіту та ліквідаційного балансу банкрута та ліквідацію останнього.

Однак, колегія суддів вважає, що такі дії ліквідатора в процедурі ліквідації банкрута є недостатніми та поверхневими, оскільки ним не здійснені реальні заходи щодо пошуку усіх видів майна, яке б могло належати банкруту, зокрема: повітряних суден та авіаційної техніки; річкових та морських суден; об'єктів права промислової власності, цінні папери інших підприємств, тощо.

Відповідно до інформації, яка міститься в ЄДР щодо банкрута (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) визначено наступні види діяльності ПП „АРС-ДІМ", а саме: код КВЕД 42.91 Будівництво водних споруд; код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний).

Досліджуючи поданий на затвердження суду звіт ліквідатора, колегією суддів встановлено, що останній взагалі не містить даних про направлення запитів до Державної авіаційної служби України з метою отримання інформації про реєстрацію/перереєстрацію боржником авіаційної техніки, до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті з метою отримання відомостей щодо зареєстрованих за боржником суден, до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку України для встановлення, чи володіє боржник цінними паперами інших підприємств, а також до Українського центру інноватики та патентно-інформаційних послуг щодо зареєстрованих патентів на науковий винахід і корисну модель та отримання доходів з їхнього використання третіми особами. Відсутній також запит до ДП „Український інститут промислової власності" для отримання відповіді про зареєстровані об'єкти права промислової власності.

Враховуючи зареєстровані види діяльності за банкрутом, які пов'язані з будівництвом, то колегія суддів погоджується із доводами скаржника, що банкрут міг здійснювати господарську діяльність пов'язану з використанням об'єктів промислової власності та мати у власності морські судна, тому ліквідатору слід було перевірити ці дані, що не було ним зроблено.

На дані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та не дав їм жодної правової оцінки, обмежившись лише поверхневим дослідженням проведення ліквідатором ліквідаційної процедури, що підтверджує передчасність затвердження звіту ліквідатора та припинення провадження у справі у зв'язку із ліквідацією ПП „АРС-ДІМ".

За таких обставин, бездіяльність ліквідатора ПП „АРС-ДІМ" щодо повернення майна банкрута порушує законні права та інтереси заставних кредиторів та свідчить про те, що ліквідатором, всупереч вимогам ст. 25 Закону про банкрутство не вжито вичерпних заходів з повернення заставного майна банкрута.

Відповідно до п. 6 ст. 40 Закону про банкрутство провадження у справі про банкрутство підлягає припиненню, якщо затверджено звіт ліквідатора у порядку, передбаченому ст. 32 цього Закону.

Отже, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, встановленню правового статусу боржника, як юридичної особи, встановленню відсутності керівних органів боржника за адресою їх місцезнаходження у випадку ведення спрощеної процедури банкрутства, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів та необхідність його ліквідації), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу є судовим актом, який не тільки встановлює обставини відсутності майна боржника для задоволення вимог кредиторів, дає оцінку повноті дій ліквідатора в ході ліквідаційної процедури, вона підсумовує також хід процедури банкрутства та припиняє провадження у справі про банкрутство.

Але, на час подання на затвердження звіту ліквідатора та його розгляду у суді першої інстанції не була досягнута мета ліквідаційної процедури, а саме не в повному обсязі були задоволені вимоги заставних кредиторів.

Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про передчасність подання ліквідатором на затвердження суду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу з огляду на не вчинення всіх залежних від нього дій, спрямованих на захист інтересів кредиторів, виявлення активів підприємства і як наслідок належного припинення юридичної особи, а відтак апеляційна скарга ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" із зазначених вище мотивів підлягає задоволенню.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 „Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Колегія суддів також зазначає, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми; а обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

Згідно із пунктами 1, 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду Київської області від 12.08.2015 року про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, ліквідацію юридичної особи - ПП „АРС-ДІМ" та припинення провадження у справі про банкрутство є передчасною та такою, що прийнята з порушенням норм Закону при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню до господарського суду Київської області для подальшого розгляду на стадію ліквідаційної процедури.

Керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" на ухвалу господарського суду Київської області від 12.08.2015 року у справі № 5002-19/5427-2010 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 12.08.2015 року у справі № 5002-19/5427-2010 скасувати.

3. Справу № 5002-19/5427-2010 направити до господарського суду Київської області для подальшого розгляду на стадію ліквідаційної процедури.

4. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 28.04.2016 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко