ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Справа № 925/186/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача - ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача - не зявились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся Агротрейд» до публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» про стягнення 83 099 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Полісся Агротрейд» звернувся в господарський суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору поставки № 31 від 01.10.2015 року, 76 620 грн. основного боргу, 5368 грн. 72 коп. пені, 744 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 366 грн. 06 коп. 3% річних, що разом складає 83 099 грн. та відшкодування судових витрат.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти позову не заперечував, явку свого представника в засідання суду без поважних причин не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28.

Представник позивача в судовому засіданні позов з підстав, викладених в позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 75 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

01.10.2015 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Полісся Агротрейд», як постачальник, і відповідач - публічне акціонерне товариство «Ватутінський хлібокомбінат», як покупець, уклали договір поставки № 31 (далі Договір). За умовами п.п. 1.1, 1.2 Договору постачальник зобовязався передати у власність покупця товар молочну продукцію, а покупець зобовязався прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором. Ціна, кількість, асортимент товару визначаються в накладних документах, які є його невідємною частиною.

Крім того, за умовами договору сторони, зокрема, погодили, що:

постачальник поставляє товар в асортименті і кількості, зазначеній в замовленні на постачання. Термін поставки товару: 3 доби. Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної постачальника про отримання товару (п.п.3.1, 3.5 Договору);

товар поставляється постачальником покупцеві за договірними цінами погодженими сторонами, видаткова накладна, виписана на передачу партії товару та підписана уповноваженими представниками покупця та постачальника, є підтвердженням домовленості сторін про ціну (п.п. 4.1, 4.2 Договору);

оплата за товар, який поставляється постачальником покупцеві, здійснюється покупцем на умовах відстрочення платежу терміном 21 календарних днів від дня поставки (п.4.4 Договору);

в разі несвоєчасного розрахунку покупцем за поставлений товар, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в момент відповідного прострочення, від суми заборгованості, за кожний день прострочки оплати, а також сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми (п.8.2 Договору);

сторони погодили, що Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року (п.11.15 Договору).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 79 620 грн. за видатковими накладними № 303 від 10.11.2015 року на суму 34 600 грн., № 434 від 23.11.2015 року на суму 14 000 грн., № 487 від 27.11.2015 року на суму 14 000 грн., № 530 від 02.12.2015 року на суму 21 000 грн., № 170 від 28.01.2016 року на суму 14 900 грн. Отримання товару відповідачем також підтверджує довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, видані публічним акціонерним товариством «Ватутінський хлібокомбінат» на імя ОСОБА_2 (а.с. 24).

Підписи уповноважених представників сторін на видаткових накладних, скріплені відбитками печаток обох сторін, підтверджує факт вчинення господарської операції з поставки товару та прийняття товару у позивача без будь-яких зауважень до оформлення видаткових накладних.

В порушення умов Договору відповідач своєчасно отриманий товар не оплатив.

Згідно з розрахунком позивача, наведеним у позовній заяві, станом на день звернення до суду, заборгованість відповідача за поставлений по Договору товар складає 76 620 грн. основного боргу, на які нараховано 5368 грн. 72 коп. пені, 744 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 366 грн. 06 коп. 3% річних.

З урахуванням викладеного суд вважає, що спірні зобов'язальні відносини виникли між сторонами на підставі договору поставки № 31 від 01.10.2015 року. Договір є укладеним, виконаний позивачем в частині поставки товару, вимоги позивача ґрунтуються на правах і обовязках сторін цього договору.

Загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обовязків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обовязки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність і розмір невиконаного спірного грошового зобов'язання в загальному розмірі 76 620 грн. позивачем обґрунтовані та підтверджені наданими документами, відповідачем допустимими доказами не спростовані, тому ця заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

У зв'язку з простроченням відповідачем строків оплати Товару, позивач також заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача 5368 грн. 72 коп. пені, 744 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 366 грн. 06 коп. 3% річних на підставі п. 8.2 Договору та в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за фактичні періоди прострочення платежів.

Відповідно до ст. 610,ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання зобовязання, згідно з ч. 1 ст. 1 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею), згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних відповідає п. 8.2. Договору, ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», нормі ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані на суми фактичного прострочення за відповідні періоди, їх розрахунок судом перевірений, визнаний вірним, тому вказані вимоги підлягають задоволенню в заявленій сумі.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, відповідач безпідставно явку своїх представників в засідання суду не забезпечив, причини неявки не повідомив, про відкладення розгляду справи, продовження строку вирішення спору клопотань не заявляв, витребувані судом документи не подав, внаслідок чого судом прийнято рішення на підставі лише матеріалів, наявних у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов Договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо порядку розрахунків за поставлений товар, прострочив їх оплату, тому позовні вимоги про стягнення 76 620 грн. основного боргу, 5368 грн. 72 коп. пені, 744 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 366 грн. 06 коп. 3% річних судом визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат в сумі 1378 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» , місцезнаходження: вул. Транспортна, 53, м. Ватутіне, Черкаська область, 20250, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся Агротрейд» , місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Еренбурга, буд. 5 - 76 620 грн. основного боргу, 5368 грн. 72 коп. пені, 744 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 366 грн. 06 коп. 3% річних та 1378 грн. витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 29.04.2016 року.

Суддя В.М. Грачов