ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 р. Справа №923/183/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РИМЗ", м. Херсон

до товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтокомунсервіс", м. Херсон

про стягнення 299899,94 грн.

За зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтокомунсервіс", м. Херсон

до товариства з обмеженою відповідальністю "РИМЗ", м. Херсон

про визнання договору частково недійсним.

За участю представників сторін:

від ТОВ "РИМЗ" - представник ОСОБА_1, довіреність від 19.02.2016р., представник ОСОБА_2, довіреність №2.1 від 04.01.2016р.;

від ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" - представник ОСОБА_3, довіреність від 03.08.2015р., представник ОСОБА_4, довіреність №1569 від 05.04.2016р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "РИМЗ" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтокомунсервіс" заборгованість у розмірі 299899,94 грн. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договору № 33-К/15 від 29.12.2014р. про надання послуг з видалення побутових відходів, документальні докази - акти надання послуг, положення ст.ст. 256, 257, 261, 509, 510, 525-527,530, 610-612, 614, 629, 638, 901-903, 905 ЦК України та положення ст.ст. 173, 174, 229 ГК України.

11 березня 2016 року відповідач у справі подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги ТОВ "РИМЗ" не визнає та у задоволенні позову просить відмовити, у зв'язку з їх необґрунтованістю. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

28 березня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонавтокомунсервіс" подало до суду зустрічну позовну заяву з вимогою до товариства з обмеженою відповідальністю "РИМЗ", в якій просить визнати частково недійсним договір про надання послуг з видалення побутових відходів № 33-К/15 від 29.12.2014р. з дати його укладення, в частині визнання недійсним додатку №2 від 29.12.2014р. "Розрахунок вартості послуг з видалення 1 куб.м. побутових відходів" до цього договору. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги за зустрічним позовом позивач обґрунтовує посиланнями на умови додатку №2 від 29.12.2014р. "Розрахунок вартості послуг з видалення 1 куб.м. побутових відходів" до договору № 33-К/15 від 29.12.2014р. про надання послуг з видалення побутових відходів, положення ст. 203 ЦК України та положення ст.ст. 180, 207 ГК України.

Ухвалою від 29.03.2016р. суд прийняв до розгляду сумісно з первісним позовом у справі № 923/183/16 зустрічну позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтокомунсервіс" до товариства з обмеженою відповідальністю "РИМЗ" про визнання договору частково недійсним.

Також відповідно до ухвали від 29.03.2016р. суд, в порядку ст. 38 ГПК України направив запит до Херсонської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, яким витребував у Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. І. Кулика, 143-а) наступні докази: розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів ТОВ "РИМЗ" (; місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. 21 Січня, 37, к. 504, 505) та ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" (, індивідуальний податковий номер: 38; місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Нафтовиків, 35) за період з січня 2015року по лютий 2015 року; інформаційну довідку про включення до податкового кредиту ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" (, індивідуальний податковий номер: 38; місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Нафтовиків, 35) операцій по актам наданих послуг: від 07.01.2015р. на суму 66321,28 грн., від 14.01.2015р. на суму 71716,40 грн., від 18.01.2015р. на суму 28427,21 грн., від 31.01.2015р. на суму 133435,05 грн., по взаємовідносинам із ТОВ "РИМЗ" ().

14 квітня 2016 року ТОВ "РИМЗ" подало до суду письмовий відзив на зустрічну позовну заяву, в якому позовні вимоги ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" не визнає та у задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Даний відзив з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

14 квітня 2016 року ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" подало до суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, в якому просить призначити у справі № 923/183/16 судово-почеркознавчу експертизу і на вирішення експерта поставити наступне питання:

- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_5 в рядку «Від замовника» на Акті надання послуг № ОУ-0000001 від 07.01.2015р.; Акті надання послуг № ОУ-0000004 від 14.01.2015р.; Акті надання послуг № ОУ-0000009 від 18.01.2015р., Акті надання послуг № ОУ-004597 від 31.01.2015р., особисто ОСОБА_5 чи іншою особою;

Проведення експертизи доручити Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (54038, м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 27).

В обґрунтування вказаного клопотання ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" посилається на ті обставини, що акти надання послуг від 07.01.2015р., від 14.01.2015р., від 18.01.2015р. та від 31.01.2015р., які начебто свідчать про виконання і отримання сторонами договору зобов'язань, не підписувались директором ОСОБА_5 зі сторони ТОВ "Херсонавтокомунсервіс", підписи що містяться у цих актах від його імені, останнім взагалі не ставилися і вони є підробленими. Дане клопотання суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

18 квітня 2016 року до суду від Херсонської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Херсонській області надійшла запитувана судом інформація з автоматизованої системи співставлення податкової звітності та розшифровок податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів АС "Податковий блок" за період січень, лютий 2015 року по ТОВ "РИМЗ" (36329606) та ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" (31006311), та електронні витяги додатків до декларацій з податку на додану вартість. Дані матеріали суд прийняв до розгляду та долучив до справи.

19 квітня 2016 року ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" подало до суду доповнення до відзиву на первісну позовну заяву. Дане доповнення суд прийняв до розгляду та долучив до справи.

21 квітня 2016 року до початку судового засідання ТОВ "РИМЗ" подало до суду письмові пояснення по справі. Дані пояснення з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до справи.

Представник ТОВ "РИМЗ" у судовому засіданні 21.04.2016р. надав усні пояснення, в яких заперечив проти задоволення клопотання ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" про призначення у справі № 923/183/16 судово-почеркознавчої експертизи.

Представник ТОВ "РИМЗ" у судовому засіданні 21.04.2016р. позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" у судовому засіданні 21.04.2016р. позовні вимоги за первісним позовом не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву та доповненні до відзиву.

Представник ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" у судовому засіданні 21.04.2016р. позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник ТОВ "РИМЗ" у судовому засіданні 21.04.2016р. позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Крім того, після надання сторонами у справі усних пояснень по суті спору, представник ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" у судовому засіданні подав клопотання про призначення судових експертиз, в якому просить призначити у справі № 923/183/16 комплексну експертизу (для вирішення питань в галузі бухгалтерії та техніки) проведення якої доручити судовим експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (54038, м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 27).

На розгляд та вирішення експертам (в галузі бухгалтерії) поставити наступні питання:

- Яка фактична собівартість тарифів ТОВ "РИМЗ" на послуги по захороненню побутових відходів за оспорюваний період;

- Який розмір екологічного податку закладено ТОВ "РИМЗ" у складі собівартості тарифів на послуги по захороненню побутових відходів;

- Які коефіцієнти до ставок екологічного податку передбачені ст. 246 Податкового кодексу України були закладені ТОВ "РИМЗ" у собівартості тарифів на послуги по захороненню побутових відходів;

- Які коефіцієнти до ставок екологічного податку передбачені ст. 246 Податкового кодексу України були застосовані ТОВ "РИМЗ" при здійсненні нарахувань ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" за послуги по захороненню побутових відходів в оспорюваний період;

- Які коефіцієнти до ставок екологічного податку передбачені ст. 246 Податкового кодексу України були застосовані ТОВ «РИМЗ» при складанні та поданні до ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області податкової декларації з екологічного податку та розрахунку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах за оспорюваний період?

- Із застосуванням яких коефіцієнтів до ставок екологічного податку передбачених ст. 246 Податкового кодексу України, ТОВ "РИМЗ" фактично сплатило суму екологічного податку до державного бюджету, згідно поданої до ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області податкової декларації з екологічного податку та розрахунку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах за оспорюваний період.

На розгляд та вирішення експерта (в галузі техніки) поставити наступні питання:

- Які технічні характеристики наступних транспортних засобів (перелік наведений у клопотанні);

- Який внутрішній корисний об'єм бункера, куди фактично завантажуються тверді побутові відходи, наступних сміттєвозів (перелік наведений у клопотанні);

- Який внутрішній корисний об'єм причепа, куди фактично завантажуються тверді побутові відходи, наступних транспортних засобів (перелік наведений у клопотанні);

- Який внутрішній корисний об'єм кузова, куди фактично завантажуються тверді побутові відходи, наступних транспортних засобів (перелік наведений у клопотанні);

- Яку фактичну вагу побутових відходів перевозять за 1 ходку наступні транспортні засоби (перелік наведений у клопотанні).

В обґрунтування клопотання про призначення комплексної експертизи ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" посилається на ті обставини, що враховуючи наявні факти порушень зі сторони ТОВ "РИМЗ" у правовідносинах із замовниками при наданні послуг по захороненню твердих побутових відходів на міському звалищі, для здійснення перерахунку та встановлення фактичної вартості послуг наданих позивачем за оспорюваний період, необхідно призначити бухгалтерську експертизу.

Заявник також зазначає, що ТОВ "РИМЗ" не було додано доказів, що підтверджують технічні характеристики та фактичний об'єм бункера (кузова, причепа) спецавтотранспорту ТОВ "Херсонавтокомунсервіс", який завозив тверді побутові відходи в оспорюваний період на міське звалище. У ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" відсутня технічна документація засвідчена печаткою заводу-виробника на спеціальне обладнання вантажних сміттєвозів, самоскиди та причепи. Проведення судово-технічної експертизи дозволить достовірно визначити об'єми твердих побутових відходів, які були фактично завезені на міське звалище спецавтотранспортом ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" за оспорюваний період. Дане клопотання з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Представник ТОВ "РИМЗ" у судовому засіданні надав усні пояснення, в яких заперечив проти задоволення клопотання ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" про призначення у справі № 923/183/16 комплексної експертизи, оскільки вказане клопотання вважає безпідставним та таким, яке спрямоване на затягування строків вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 29 грудня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "РИМЗ" (надалі - позивач або виконавець) і товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонавтокомунсервіс" (надалі - відповідач або замовник) був укладений договір № 33-К/15 про надання послуг з видалення побутових відходів (надалі - договір).

Відповідно до умов п.1.1. договору виконавець зобов'язується надавати замовнику послуги з видалення на міському звалищі малонебезпечних побутових відходів IV класу небезпеки в обсязі 34500 куб.м. на місяць згідно з додатком №1 до договору, а замовник зобов'язується прийняти надані послуги та оплатити їх.

Враховуючи предмет договору № 33-К/15 від 29.12.2014р., суд дійшов висновку, що даний договір слід віднести до категорії договорів про надання послуг (ст. 901 ЦК України) і відповідно у взаємовідносинах сторін за цими договором, поряд з його умовами, також слід враховувати та керуватись, як загальними нормами зобовязального права так і спеціальними нормами, які регулюють відносини щодо надання послуг, а саме нормами глави 63 ЦК України.

Відповідно до умов п.2.2.1. договору замовник зобов'язується оплачувати послуги надані виконавцем в установлені договором строки.

Так, відповідно до умов п.4.3. договору замовник розраховується за надання послуг з видалення побутових відходів на міському звалищі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок або внесення до каси виконавця 100% передоплати за послуги до 25-го числа кожного місяця за наступний.

Пунктом 8.1. договору сторони встановили, що цей договір діє з 01.01.2015р. по 31.12.2015р.

Матеріали справи свідчать, що позивач на виконання умов п.1.1. договору у період з 07.01.2015р. по 31.01.2015р. надав відповідачу послуги з видалення на міському звалищі малонебезпечних побутових відходів IV класу небезпеки в обсязі 25288 куб.м., на загальну суму 299899,94 грн., що підтверджується відповідними актами надання послуг (т.1 а.с. 17-20). Вказані акти сторони договору підписали та скріпили печатками без жодних претензій і зауважень.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договору за надані позивачем послуги не розрахувався, у зв'язку з чим, розмір суми заборгованості відповідача перед позивачем становить 299899,94 грн.

Позивач також вказує, що в порядку ст. 530 ЦК України направив на адресу відповідача вимогу про сплату боргу від 16.11.2015р. за №336, яку листом №1241 від 19.11.2015р. відповідач фактично проігнорував. Вимога про сплату заборгованості від 10.01.2016 р. також залишена відповідачем без задоволення.

Отже, у зв'язку із несплатою відповідачем 299899,94 грн. за надані позивачем послуги, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 299899,94 грн.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

По первісному позову.

У відповідності до ч.2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Приписами ч.1 ст. 628 ЦК України вбачається, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як свідчать акти надання послуг за № ОУ-0000001 від 07.01.2015р., № ОУ-0000004 від 14.01.2015р., № ОУ-0000009 від 18.01.2015р. та № ОУ-004597 від 31.01.2015р., позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 299899,94 грн.

Суд звертає увагу, що у 4 розділі договору - "Порядок розрахунків" сторони не встановили конкретного/чіткого строку (терміну) здійснення замовником розрахунку за надані виконавцем послуги у січні 2015 року, оскільки підписаний 29.12.2014р. договір № 33-К/15 почав діяти лише з 01.01.2015р. (п.8.1. договору), а відповідно до умов п.4.3. договору замовник розраховується за надання послуг, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок або внесення до каси виконавця 100% передоплати за послуги до 25-го числа кожного місяця за наступний.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сторони у договорі не встановили порядку розрахунку замовника за послуги надані виконавцем у січні 2015 року, а тому суд вважає, що в даному випадку слід керуватися ч.2 ст. 530 ЦК України, якою встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи позивач в порядку ст. 530 ЦК України направив відповідачу вимогу про сплату боргу від 16.11.2015р. за № 336, в якій вимагав сплатити заборгованість у розмірі 6239084,96 грн. На дану вимогу відповідач вже листом від 19.11.2015р. №1241 відповів позивачу, що для об'єктивного розгляду вказаної вимоги, позивачу слід додаткову направити відповідачу певну інформацію (т.1 а.с. 21-22).

Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували точну дату отримання відповідачем його вимоги від 16.11.2015р. за № 336.

Оскільки відповідач вже листом від 19.11.2015р. №1241 відповів позивачу на його вимогу від 16.11.2015р. за № 336, а тому суд вважає, що вказану вимогу відповідач і отримав 19.11.2015р.

Отже, з урахуванням приписів ч.2 ст. 530 ЦК України, відповідач зобов'язаний був виконати цю вимогу у семиденний строк, тобто до 25.11.2015р. включно. Дану вимогу відповідач не виконав, що призвело у даному випадку до порушення відповідачем обов'язку виконати грошове зобов'язання у розмірі 299899,94 грн.

Суд також звертає увагу, що з отриманих судом 18.04.2016р. від Херсонської ОДПІ ГУ ФС у Херсонській області матеріалів вбачається, що за даними автоматизованої системи співставлення податкової звітності та розшифровок податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів АС "Податковий блок" та поданою ТОВ "РИМЗ" та ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" податковою звітністю, ТОВ "РИМЗ" (індивідуальний податковий номер 31) задекларовано податкових зобов'язань з ПДВ щодо ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" (індивідуальний податковий номер 38) включено до складу податкового кредиту отримані за податковими накладними ТОВ "РИМЗ" суми податку у розмірі 49983,33 грн. Також з наданої інформації вбачається, що розбіжностей між задекларованими показниками податкових зобов'язань та податкового кредиту у сторін по справі відсутні.

Вказана інформація свідчить, що ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" відповідно до положень п.198.3. ст. 198 Податкового кодексу України виходячи з встановленої відповідно до договору вартості послуг включило у зв'язку із придбанням послуг у ТОВ "РИМЗ" у звітному періоді - січень 2015 року, у податковий кредит 49983,33 грн. Дана сума податкового кредиту повністю відповідає сумі заборгованості відповідача - 299899,94 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п.198.3. ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Отже, норма п.198.3. ст. 198 ПК України передбачає обов'язковий зв'язок податкового кредиту саме з фактом придбання послуги.

При цьому, сам факт придбання послуги у розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" та п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88. є господарською операцією та має обов'язково підтверджуватися первинними документами.

Пунктом 201.10 ст. 210 ПК України встановлено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні складені ТОВ "РИМЗ" за операціями з ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" згідно з п. б) ч.187.1. ст. 187 ПК України за першою подією, якою є дата складання актів наданих послуг. Підтвердженням тому є відповідність дат оформлення/складання актів наданих послуг та податкових накладних.

Крім того, обов'язковими реквізитами податкової накладної відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 22.09.2014р. №957 "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної", який був чинним на час спірних відносин, є вид договору, його номер та дата.

Так, надані ТОВ "РИМЗ" податкові накладні (т.1 а.с. 212-215) містять посилання на номер та дату договору, укладеного між сторонами, а також зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується копіями квитанцій про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (т.1 а.с. 208-211).

З огляду на викладене, включення ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за отриманими від ТОВ "РИМЗ" податковими накладними підтверджує факт отримання ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" послуг за договором у розмірі 299899,94 грн.

Доказів сплати заявленої до стягнення суми вартості наданих послуг у розмірі 299899,94 грн. відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми боргу у розмірі 299899,94 грн. є доведеними і обґрунтованими.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення у справі № 923/183/16 судово-почеркознавчої експертизи, заслухавши у судовому засіданні пояснення і доводи представників сторін, суд приходить до висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Виходячи із припису пункту 1 частини 2 статті 79 ГПК України питання призначення судової експертизи є правом суду, а не обов'язком. Відповідно до частини 1 статті 41 цього Кодексу господарський суд призначає судову експертизу для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Підставою для проведення почеркознавчої експертизи у названому клопотанні відповідач вказує на те, що акти надання послуг від 07.01.2015р., від 14.01.2015р., від 18.01.2015р. та від 31.01.2015р., які начебто свідчать про виконання і отримання сторонами договору зобов'язань, не підписувались директором ОСОБА_5 зі сторони ТОВ "Херсонавтокомунсервіс", підписи що містяться у цих актах від його імені, останнім взагалі не ставилися і вони є підробленими. При цьому відповідач у клопотанні не обґрунтовує ці доводи, не вказує жодних підстав для такого висновку. Відповідач не надає чітких пояснень того, чому на всіх підписах директора підприємства відповідача -ОСОБА_5 проставлених у вказаних актах, також проставлена і печатка ТОВ "Херсонавтокомунсервіс". Суду також не подано доказів повідомлення в установленому порядку про втрату чи крадіжку печатки ТОВ "Херсонавтокомунсервіс", про проведення відповідачем службового розслідування щодо неправомірного використання печатки підприємства, не подано доказів звернення до правоохоронних органів з відповідною заявою. Виходячи із статутних положень та повноважень керівника підприємства, контроль за дотриманням порядку зберігання печаток у ТОВ "Херсонавтокомунсервіс", за законністю їх використання та відповідальність за порушення такого порядку покладається на директора підприємства.

Доводів про те, що відбиток печатки на вказаних документах є підробленим, не наведено, доказів такої обставини не надано.

Виходячи з викладеного та враховуючи те, що підписи на всіх актах надання послуг скріплені печаткою ТОВ "Херсонавтокомунсервіс", дійсність якої не заперечується відповідачем, а тому суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи відповідача, викладені у клопотанні про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Щодо клопотання відповідача про призначення у справі № 923/183/16 комплексної експертизи (для вирішення питань в галузі бухгалтерії та техніки), то заслухавши пояснення і доводи представників сторін у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вже було зазначено судом, то виходячи із припису пункту 1 частини 2 статті 79 ГПК України питання призначення судової експертизи є правом суду, а не його обов'язком.

Суд вважає, що подання вказаного клопотання є лише спробою відповідача затягнути строк вирішення спору, оскільки висновок експерта по питанням, які ставляться відповідачем у вказаному клопотанні з урахуванням презумпції правомірності правочину, наявності фактичних даних, які підтверджують виконання сторонами умов договору, що свідчить про його схвалення, не є необхідним для встановлення судом фактичних даних, що входять до предмета доказування по первісному позову.

Крім того, перед укладанням договору відповідач був ознайомлений з його умовами, додатками № 1, № 2, тарифами на послуги з видалення побутових відходів та довідкою до договору, в якій зазначено перелік транспортних засобів, які здійснюють вивезення побутових відходів на міське звалище. Матеріали справи свідчать, що відповідачем не було висловлено жодних заперечень щодо умов договору, як перед його укладанням так і під час усього строку його дії. Заперечення щодо умов договору та дійсності додатку № 2 до договору у відповідача виникли лише після звернення ТОВ "РИМЗ" до суду з позовом про стягнення з відповідача 299899,94 грн.

Щодо доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву в частині того, що договір зі сторони ТОВ "РИМЗ" підписаний комерційним директором ОСОБА_2, тобто не уповноваженою особою, оскільки вказана особа уповноважена лише за попередньою письмовою згодою директора укладати договори на суму, що не перевищує 50000,00 грн., то суд зазначає, що навіть якщо вказане порушення мало місце, то дана обставина з урахуванням презумпції правомірності правочину, не звільняє відповідача від виконання договірних зобов'язань в частині своєчасних розрахунків за надані позивачем послуги. Крім того, відповідач навіть не зазначає та не обґрунтовує належними доказами, чи було йому відомо під час підписання договору про вказані обставини. Суд звертає увагу, що відповідач перед підписанням договору не був позбавлений права перевірити повноваження представника ТОВ "РИМЗ" та пересвідчитися у наявності належних повноважень у особи, яка підписує вказаний договір.

Слід також зазначити, що відповідно до положень ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки особи, у разі наступного схвалення правочину особою, яку представляють.

В пункті 3.4. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29 травня 2013 року № 11, зазначено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Суд звертає увагу, що обома сторонами правочину були вчинені дії, які свідчать про схвалення правочину, а саме: ТОВ "РИМЗ" було надано ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" послуг у розмірі 299899,94,00 грн., а замовником в свою чергу прийняті ці послуги, що підтверджується підписаними сторонами актами про надання послуг та подальше включення до складу податкового кредиту. Зазначене свідчить, що замовником і виконавцем було схвалено правочин.

Доводи відповідача про те, що акти надання послуг підписані не комерційним директором ТОВ "РИМЗ" - ОСОБА_6, а невстановленою особою, суд також вважає безпідставними, оскільки вказані твердження відповідача взагалі не ґрунтуються на жодних доказах.

Суд також відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву в частині того, що директор ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" - ОСОБА_5 не підписував акти надання послуг від 07.01.2015р., від 14.01.2015р., від 18.01.2015р. та від 31.01.2015р, (т. а.с. 17-20), тобто вказані акти підписані не відомою та не уповноваженою особою, а тому вказані акти не є належними доказом у справі, з огляду на наступне.

Суд звертає увагу, що у судовому засіданні представник ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" надав суду усні пояснення з яких слідує, що на вказаних актах надання послуг міститься саме оригінал відбитку печатки ТОВ "Херсонавтокомунсервіс", тобто відповідає оригіналу.

Суд зазначає, що відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб'єктів господарської діяльності. Обов'язковому обліку підлягають печатки і штампи з повним найменуванням організацій. Порядок обліку, зберігання і використання інших видів печаток, штампів визначається відповідними відомчими інструкціями. Печатки і штампи повинні зберігатися в сейфах або металевих шафах.

Отже, зазначене обумовлює презумпцію, в силу якої печатка на будь-якому документі вважається поставленою з відома її керівника, а оскільки печатка проставлена з відома керівника, то і підписи на актах зроблені зазначеною особою.

Суд також звертає увагу, що відповідачем не надано суду жодних доказів, у розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України, які б підтверджували звернення відповідача до компетентних органів з приводу факту підроблення підпису директора ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" - ОСОБА_5, який міститься на актах надання послуг.

Слід також зазначити, що директор ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" - ОСОБА_5 згадав про те, що не підписував акти надання послуг від 07.01.2015р., від 14.01.2015р., від 18.01.2015р. та від 31.01.2015р., лише у відзиві від 10.03.2016р. Проте, жодного разу з моменту переписки (19.11.2015р.) з ТОВ "РИМЗ" не згадав про даний факт.

Вказані дії ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" у тому числі по неодноразовому заявлені клопотань про призначення судових експертиз, свідчать про намагання відповідача усілякими способами ухилитись від виконання договірних зобов'язань, спрямовані на навмисне затягування судового процесу, свідчать про зловживання стороною у справі своїми процесуальними правами, оскільки відповідач створює перешкоди у вирішенні спору по суті, з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків.

Суд також звертає увагу, що відповідачем не надано будь-яких письмових доказів щодо неналежного виконання позивачем договірних зобов'язань в частині надання послуг у період з 07.01.2015р. по 31.12.2015р.

З огляну на вищевикладене суд дійшов висновку, що доводи відповідача, викладені ним у відзиві та доповненні до відзиву на позовну заяву в частині невизнання позовних підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються вищевикладеним.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

По зустрічному позову.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" посилається на ті обставини, що згідно з п.4.2. договору про надання послуг з видалення побутових відходів № 33-К/15 від 29.12.2014р. вартість послуг з видалення 1 куб.м. твердих побутових відходів на міському звалищі визначається згідно з додатком № 2 до цього договору та може бути змінена на письмову вимогу виконавця відповідно до змін у законодавстві, актах органів місцевого самоврядування, що регулюють відносини у сфері поводження з відходами та ціноутворення.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що відповідно до додатку № 2 до договору, тариф за послуги по захороненню 1 куб.м твердих побутових відходів від населення складає 11,33 грн., від бюджетних установ 11,86 грн., від інших споживачів 12,70 грн., в т.ч. ПДВ 20%.

Зазначені розміри тарифів, що є істотною умовою договору, були встановлені ТОВ "РИМЗ" на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.06.2013р. № 165 "Про встановлення та введення в дію тарифів на послуги із захоронення побутових відходів ТОВ "РИМЗ".

Згідно рішення Адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу у справі № 110/2-13, до розрахунку тарифу на послугу із захоронення побутових відходів ТОВ "РИМЗ" було включено завищений розмір екологічного податку.

Як наслідок, ТОВ "РИМЗ" набуло право реалізувати послугу із захоронення побутових відходів за тарифами, сформованими на основі неналежно економічно обґрунтованих розрахунків витрат.

Відповідно до п. 5 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії виконавчий комітет Херсонської міської ради було зобов'язано скасувати рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.06.2013р. № 165 "Про встановлення та введення в дію тарифів на послуги із захоронення побутових відходів ТОВ "РИМЗ" протягом 14 днів з дня набуття рішенням законної сили.

У зв'язку з невиконанням виконавчим комітетом у добровільному порядку вказаного рішення та рішення № 13-р/к від 31.03.2014р., Херсонське обласне ТВ АМК України звернулося з позовною заявою до господарського суду Херсонської області.

Рішенням господарського суду Херсонської області у справі № 923/1087/14 від 29.08.2014р., яке постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2014р. залишено в силі, виконавчий комітет було зобов'язано виконати рішення Адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 13-р/к від 31.03.2014р.

Отже, в обґрунтування підстав недійсності додатку №2 від 29.12.2014р. "Розрахунок вартості послуг з видалення 1 куб.м. побутових відходів" до договору про надання послуг з видалення побутових відходів № 33-К/15 від 29.12.2014р. позивач за зустрічним позовом посилається на ті обставини, що зазначеному додатку товариством з обмеженою відповідальністю "РИМЗ" було вказано тарифи на послуги затверджені рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради № 165 від 18.06.2013р., яке на дату укладення договору було скасовано згідно постанови Вищого господарського суду України у справі № 923/1087/14, а тому відповідно до ст.ст. 180, 207 ГК України та ст. 203 ЦК України повинен бути визнаний судом недійсним.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги за зустрічною позовною заявою задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, предметом розгляду господарськими судами у справі № 923/1087/14 було питання виключно невиконання виконавчим комітетом Херсонської міської ради рішення органу Антимонопольного комітету з підстав передбачених ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України". Обставини щодо будь-яких порушень ТОВ "РИМЗ" положень законодавства під час формування тарифу на послуги наведеними рішеннями не встановлені.

Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували визнання незаконним/недійсним у судовому порядку рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.06.2013р. №165 "Про встановлення та введення в дію тарифів на послуги із захоронення побутових відходів ТОВ "РИМЗ". Посилання ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" на рішення суду у справі № 923/1087/14, не доводить визнання рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.06.2013р. №165 незаконним/недійсним у судовому порядку.

Крім того, з наданих представником ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" пояснень слідує, що позивачу за зустрічним позовом на день підписання оскаржуваного договору (29.12.2014р.) було відомо про існування рішення Адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.03.2014р. № 13-р/к та судових рішень у справі № 923/1087/14, у зв'язку з чим ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" будучи обізнаним, що тарифи на послуги встановлені у оскаржуваному додатку №2 до договору є необґрунтованими, не позбавлений був права повідомити про це ТОВ "РИМЗ" та/або заперечити щодо окремих пунктів запропонованого договору і оформити протокол розбіжностей, або взагалі відмовитись від укладання договору на неприйнятних умовах.

Так, загальний порядок укладення договорів визначено статтею 181 ГК України, відповідно до якої за наявності заперечень щодо окремих пунктів запропонованого договору, сторона, яка одержала проект договору, складає проект розбіжностей, про що робиться застереження в договорі, та в двадцятиденний строк надсилає два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

За змістом ч. 5 ст. 181 ГК України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. При цьому, за змістом ч. 7 ст. 181 ГК України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм права, у разі недосягнення сторонами згоди за розбіжностями до договору про надання послуг та неврегулювання цих розбіжностей, замовник послуги вправі звернутися до суду за захистом свого права на підставі ст. 16 ЦК України, статей 20, 187 ГК України, в тому числі шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом, що містить обов'язків характер.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" підписав оскаржуваний додаток №2 від 29.12.2014р. до договору без жодних зауважень та/або оформлень протоколу розбіжностей, чим підтвердив погодження з тарифами, встановлені у договорі.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, власне на сторону покладено обов'язок доведення тих обставин, на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги або заперечення.

Відповідно до положень ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши надані позивачем за зустрічним позовом докази в обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів та не наведено у зустрічному позові обґрунтованих тверджень, які б дійсно доводили, що в момент укладення додатку №2 від 29.12.2014р. "Розрахунок вартості послуг з видалення 1 куб.м. побутових відходів" до договору № 33-К/15 від 29.12.2014р., сторонами договору не було додержано вимог закону, які є необхідними для визнання цього правочину недійсним.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене, зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає.

Понесені позивачем за первісним позовом витрати зі сплати судового збору в сумі 4498,50 грн. відшкодовуються йому за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до врегулювання у судовому порядку.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтокомунсервіс" (73000, м. Херсон, вул. Нафтовиків, 35, код ЄДРПОУ - 31006311) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "РИМЗ" (73000, м. Херсон, вул. 21 Січня, 37, кімната 504, 505, код ЄДРПОУ - 36329606) суму боргу у розмірі 299899,94 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 4498,50 грн.

3. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Повне рішення складено 27.04.2016р.

Суддя С.В. Нікітенко