РІШЕННЯ

"04" травня 2016 р.Справа № 921/136/16-г/11

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М. розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно.УА", вул. Шота Руставелі, 20-В, м. Київ 33,Київська область; адреса для листування: м. Київ, проспект Перемоги 65, офіс 473-475.

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Кременчанка", вул. Березина, 26, м. Кременець

про cтягнення заборгованості в сумі 559 109,93 грн.

За участю представників сторін

Позивача: ОСОБА_1- керівник

Відповідача: ОСОБА_2- юрист

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерно УА", вул. Шота Руставелі, 20-В, м. Київ звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Кременчанка", вул. Березина, 26, м. Кременець про стягнення заборгованості в сумі 559 109 грн. 93 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору поставки № 1002/15-268 від 22.05. 2015 року, а саме не здійснив повної оплати за поставлений товар, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 395 000 грн., на яку нараховано інфляційні нарахування, 3 % річних та штраф.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 04 березня 2016 року порушено провадження у справі та розгляд даної справи призначено на 22 березня 2016 року.

21 березня 2016 року на адресу господарського суду від Товариства з додатковою відповідальністю "Кременчанка" поступили заперечення №256 від 18 березня 2016 року, в яких відповідач просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог повністю. В обґрунтування зазначає, що поставлений товар за договором поставки зберігався на зерновому складі ТДВ "Кременчанка" за договором складського зберігання зерна № 4/10-2014 від 30.10.2014 року та вказує, що товар був переданий відповідачу у власність шляхом переоформлення товару згідно Акту прийому-передачі від 12.06.2015 року укладеного між Продавцем, Покупцем та Зерновим складом. Вважає, що здійснення операції переоформлення зерна було здійснено Зерновим складом (потерпілим) без достатньої правової підстави, тому підлягає скасуванню та поверненню взаємовідносин ТОВ Зерно .УА та ТДК "Кременчанка" у попередній стан. Окрім того зазначає, що позивачем не вказано розмір збитків, які він поніс у зв'язку із неповним виконанням умов Договору, тому відповідач вважає, що застосування вказаних у позовні й заяві розмірів штрафних санкцій є безпідставним зі сторони позивача.

В порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 13.04.2016р., в подальшому у судовому засіданні оголошувалася перерва до 19.04.2016р.

18 квітня 2016 року на адресу господарського суду Тернопільської області від ТОВ "Зерно.УА" надійшла заява (вх. № 8768) від 14 квітня 2016 року, в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю, заперечення відповідача вважає необгрунтованими, оскільки вони не стосуються предмету позову, а також на вимогу суду долучив оригінали документів, а саме: видаткову накладну № 1206/1 від 12.06.2015р. та довіреність № 54/06 від 12.06.2015р.

В порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 04.05.2016р.

Представник позивача в судовому засіданні 04 травня 2016 року підтримує позовні вимоги та просить суд позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні подав на розгляд господарського суду клопотання (вх. № 9529 від 04.05.2016 р.) про зупинення провадження у справі, оскільки в проваджені Господарського суду м.Києва знаходиться справа № 910/7100/16 за позовом ТДВ "Кременчанка" до ТОВ "Зерно .УА" про скасування бухгалтерської операції по здійсненню переоформленню зерна , вважає що вирішення даної справи не можливе до остаточного вирішення справи № 910/7100/16.

Щодо клопотання позивача про зупинення провадження у справі, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, про що виносить ухвалу.

У п. 3.16 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 3 і 4 ст. 35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи викладене, вирішення спору у справі №910/7100/16 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Кременчанка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно.УА" про скасування бухгалтерської операції по здійсненню переоформлення зерна, що розглядається в господарському суді міста Києва не є перешкодою для встановлення всіх істотних обставин у даній справі у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України.

В той же час необґрунтоване зупинення провадження у справі порушує право сторін на розгляд справи упродовж розумного строку. За таких обставин, в задоволенні вищевказаного клопотання позивача про зупинення провадження у справі судом відмовлено за безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши доводи представників позивача та відповідача, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

22 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Зерно.УА" /надалі - Постачальник/ та Товариством з додатковою відповідальністю "Кременчанка" /надалі Покупець/ було укладено договір поставки № 1002/15-268, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність Покупця товар-зерно українського походження, врожаю 2014 року, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар відповідно до умов цього Договору (п. 1.1. договору).

Згідно п. 2.1. договору товар поставляється партіями, згідно Специфікацій, які підписуються Сторонами для кожної партії поставки.

Постачальник поставляє товар на умовах ЕХW Франко-склад, згідно Правил ІНКОТЕРМС-2010, за винятком застережень, прямо передбачених цим договором. Датою поставки товару вважається дата переоформлення Товару на ім'я Покупця за складським документом на зерновому складі. Дата видаткової накладної співпадає з датою переоформлення товару на ім'я Покупця за складським документом на Складі.(п.3.1,3.3 договору).

Відповідно до п.6.1,6.2 договору оплата партії Товару здійснюється покупцем у національній валюті України шляхом перерахування коштів протягом строку, вказаного в Специфікаціях до цього Договору, з моменту переходу до Покупця права власності на товар, визначеного п.3.6. цього Договору. Датою оплати Товару вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

22 травня 2015 року була підписана специфікація №1 до договору № 1002/15-268 від 22 травня 2015 року, в які зазначено, що поставка товару, а саме кукурудзу 3 класу, в кількості 250000 тон вартістю 845000 грн. здійснюється на умовах ЕХW ТДВ "Кременчанка", Тернопільська область, м.Кременець, вул.. Березена,26 до 12 червня 2015 року. Оплата товару, здійснюється шляхом 100% оплати в строк не пізніше 15 липня 2015 року, відповідно до рахунку, виписаного Постачальником.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами і у відповідності із ст. 11 цього кодексу - однією з підстав виникнення зобов'язань.

Так, між позивачем і відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору позивачем передано відповідачу товар на суму 845 000 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1206/1 від 12 червня 2015 року та Актом передачі-приймання від 12.06.2015р., які підписані обома сторонами за укладеним договором.

Відповідачу також було надано рахунок на оплату № 12 від 12 червня 2015 року на суму 845 000 грн.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач в порушення п. 6.1 договору повністю не розрахувався за отриманий товар, у зв"язку з чим на момент подачі позовної заяви /03.03.2016 р. дата формування позовної заяви/ за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 395 000 грн. 40 коп., що підтверджується матеріалами справи.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Приймаючи до уваги наведене та беручи до уваги те, що всупереч умов договору № 1002/15-268 від 22 травня 2015 р. та вимог діючого законодавства, свої зобов'язання по оплаті вартості товару відповідач не виконав в повному обсязі, а тому суд визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар за договором в сумі 395000 грн. правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Окрім того, позивач у позовній заяві, просить суд стягнути з відповідача, який прострочив виконання грошового зобов"язання 8049,45 грн. трьох процентів річних; 24 455 грн. витрат від інфляції та 131 605,48 грн. штрафу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, а нарахування 3% річних по грошових розрахунках є визначеною законом платою боржника за користування грошовими коштами кредитора.

Передбачене законом право позивача вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до поданого розрахунку Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерно УА" просить суд стягнути з відповідача 8049,45 грн., що становить 3% та 24 455 грн. інфляційних витрат.

Розглянувши представлений розрахунок 3% річних та інфляційних втрат в період з 16.07.2015р. по 23.02.2016р., суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 8049,45 грн - 3% річних та 24 455 грн. витрат від інфляції обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Згідно п. 7.1 Договору в разі порушення строків розрахунків визначених п.6.1 Договору, Покупець сплачує штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

Позивач нарахував та заявив до стягнення штрафу у розмірі 131 605,48 грн. згідно розрахунку.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок штрафу судом встановлена його правильність, відповідно є правомірним та підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь 131 605,48 грн. штрафу.

Відповідно до ст.ст. 33,43 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На день розгляду справи докази погашення відповідачем заявлених позивачем вимог в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростовано, господарський суд дійшов висновку, що позов нормативно та документально доведений, та підлягає до задоволення, в сумі 559109 грн. 93 коп., з яких: 395 000 грн. сума основного боргу, 24 455 грн. - інфляційні нарахування, 8049 грн. 45 коп. - 3 % річних та 131 605,48 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Кременчанка", вул. Березина, 26, м. Кременець Тернопільської області, ідентифікаційний код 05516139 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно.УА", вул. Шота Руставелі, 20-В, м. Київ 33,Київська область; адреса для листування: м. Київ, проспект Перемоги 65, офіс 473-475/, ідентифікаційний код 5 000 грн. 00 коп. заборгованості за договором поставки № 1002/15-268; 131 605 грн. 48 коп. штрафу; 8049 грн.45 коп., що становить 3% річних; 24 455 грн. 00 коп. інфляційних витрат та 8 389 грн. 00 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання - 06 травня 2016 року) через місцевий господарський суд.

Суддя А.М. Сидорук