ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Справа № 908/3710/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Акулової Н.В., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз"
на рішення та постанову господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 Донецького апеляційного господарського суду від 30.11.2015
у справі№ 908/3710/14 господарського суду Запорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ОТК Спутник"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача1. Запорізька міська рада (третя особа-1); 2. Публічне акціонерне товариства "Укрсоцбанк" (третя особа-2)
прозобов'язання вчинити дії,
за участю представників:
від позивачане з'явився
від відповідачане з'явився
від третьої особи-1 не з'явився
від третьої особи-2не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" (далі - ПАТ "Запоріжгаз") звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТК Спутник" (далі - ТОВ "ОТК Спутник") про зобов'язання власника магазину "Надія" - ТОВ "ОТК Спутник", відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання України, усунути порушення нормативних відстаней в охоронній зоні газопроводу низького тиску за адресою: вул. Хортицьке шосе, 10-а у м. Запоріжжі, з цією метою звільнити охоронну зону такого газопроводу, шляхом демонтажу складського приміщення магазину "Надія", схематично відображеного в додатку до Робочого маршруту № 431 від 03.03.2014, протягом 10-ти календарних днів з моменту набрання чинності рішенням суду.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 у справі № 908/3710/14 (колегія суддів у складі: Топчій О.А. - головуючий, Смірнов О.Г., Сушко Л.М.) у задоволенні позовних вимог ПАТ "Запоріжгаз" відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.11.2015 рішення господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 у справі № 908/3710/14 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 та постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.11.2015 у справі № 908/3710/14, ПАТ "Запоріжгаз" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати зазначені судові акти повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "Запоріжгаз" задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувані рішення та постанова прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.04.2016 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Акулової Н.В., Шевчук С.Р. прийнято зазначену касаційну скаргу ПАТ "Запоріжгаз" до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 19.04.2016 о 10 год. 15 хв.

Учасники судового процесу, згідно з приписами ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак передбаченим законом правом на участь у розгляді скарги касаційною інстанцією не скористалися.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, листом № 15/1056 від 27.02.2014 р. позивач, посилаючись на те, що під час здійснення нагляду за технічним станом систем газопостачання на прилеглій до будівлі магазину "Надія" території, виявлено порушення охоронної зони газопроводу низького тиску, що полягає у розташуванні складської прибудови до магазину безпосередньо на газопроводі низького тиску, звернувся до відповідача із заявою про порушення останнім охоронної зони газопроводу низького тиску за адресою розташування магазину - вул. Хортицьке шосе, 10а у м. Запоріжжі та з вимогою у термін до 10.03.2014 усунути виявлені порушення для забезпечення можливості безперешкодного доступу та безаварійної експлуатації такого газопроводу, а саме: демонтувати частину складської прибудови магазину, яка знаходиться з порушенням нормативної відстані і на газопроводі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що за результатом комплексного приладового обстеження газопроводу низького тиску за адресою вул. Хортицьке шосе, 10а (місце розташування магазину "Надія"), встановлено наявність порушення охоронних зон газопроводу низького тиску та задокументовано шляхом оформлення Схеми прив'язки виявлених недоліків в додатку до Робочого аркушу комплексного приладового обстеження газопроводу № 431 від 03.03.2014. Внаслідок виявлених порушень працівниками позивача винесено чергове Попередження від 11.03.2014 з вимогою усунути відповідне порушення.

Як встановили суди попередніх інстанцій, 29.11.2012 між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України (Орган Управління) та ПАТ "Запоріжгаз" (Підприємство) укладено договір № 31/07 про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва.

Підпунктом 3.1.1 вказаного договору встановлено, що Орган Управління має право контролювати облік державного майна, проведення інвентаризації державного майна за участі уповноважених представників Органу Управління, його технічний та експлуатаційний стан, цільове використання та ефективність використання, дотримання Підприємством вимог нормативно-правових актів, у тому числі шляхом здійснення перевірок. Порядок здійснення таких перевірок визначає Орган Управління.

Таким чином, суди дійшли висновку, що позивач є балансоутримувачем газопроводу низького тиску за адресою вул. Хортицьке шосе, 10 а.

У зв'язку з тим, що власником магазину "Надія" порушення не були усунуті, позивач звернувся з відповідним позовом до господарського суду Запорізької області.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ "ОТК Спутник" на підставі рішення виконкому Запорізької міської ради № 507/6 від 25.09.1997 є власником будівлі, розташованої в м. Запоріжжі по вул. Хортицьке шосе, 10 а, загальною площею 383,3 кв.м. Право власності підтверджується свідоцтвом на право власності на будівлю від 08.10.1997.

Право власності відповідача на будівлю зареєстроване Запорізьким МБТІ згідно з Реєстраційним написом на правовстановлюючому документі від 08.10.1997, про що внесено запис у реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 390.

03.07.2008 між Запорізькою міською радою (орендодавець) та ТОВ "ОТК Спутник" (орендар) укладено договір оренди землі (далі - Договір оренди землі).

Згідно з п.п. 1, 2 Договору оренди землі орендодавець, відповідно до рішення двадцять першої сесії п'ятого скликання Запорізької міської ради № 33/34 від 23.04.2008, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,3069 га для розташування магазину "Надія" за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 10 а.

Відповідно до п. 3 Договору оренди землі на земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна: будівлі і споруди орендаря, інші об'єкти інфраструктури відсутні.

У п. 4 Договору оренди землі сторони узгодили, що земельна ділянка передається в оренду разом з будівлями та спорудами орендаря.

Згідно з п. 7 Договору оренди землі особливості об'єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини, відсутні.

Договір оренди землі укладається на 19 років (п. 8 Договору оренди землі).

Договір оренди землі зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.07.2008 за № 08.

Статтею 95 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі, споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Статтею 96 Земельного кодексу України встановлено обов'язки землекористувачів, зокрема, обов'язок дотримуватися правил добросусідства та обмежень, з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Згідно з положеннями ст. 111 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення Договору оренди землі) право на земельну ділянку може бути обмежено законом або договором шляхом встановлення, зокрема, зобов'язань, обмежень або умов. При цьому, обмеження використання земельної ділянки підлягають державній реєстрації протягом терміну, встановленого законом або договором.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про землеустрій" землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі: надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок; встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Як встановили суди попередніх інстанцій, згідно з п. 17 Договору оренди земельної ділянки передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проектної документації із землеустрою.

Матеріали справи містять проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: вул. Хортицьке шосе, 10 а, для розташування магазину "Надія".

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець зобов'язаний: при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до акта прийому-передачі земельної ділянки за договором оренди землі від 22.07.2008 № 08 орендодавець передає земельну ділянку кадастровий № :06:006:0038, загальною площею 0.3069 га, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, Хортицьке шосе, 10 а, а орендар приймає вищевказану земельну ділянку в оренду. Земельна ділянка знаходиться у стані, придатному для розташування магазину "Надія". На земельній ділянці знаходяться будівлі та споруди орендаря.

Як визначено у ст. 1 Закону України "Про трубопровідний транспорт", магістральний трубопровід - технологічний комплекс, що функціонує як єдина система і до якого входить окремий трубопровід з усіма об'єктами і спорудами, зв'язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька трубопроводів, якими здійснюються транзитні, міждержавні, міжрегіональні поставки продуктів транспортування споживачам, або інші трубопроводи, спроектовані та збудовані згідно з державними будівельними вимогами щодо магістральних трубопроводів; промислові трубопроводи (приєднані мережі) - всі інші немагістральні трубопроводи в межах виробництв, а також нафтобазові, внутрішньопромислові нафто-, газо- і продуктопроводи, міські газорозподільні, водопровідні, теплопровідні, каналізаційні мережі, розподільчі трубопроводи водопостачання, меліоративні системи тощо; об'єкти трубопровідного транспорту - магістральні та промислові трубопроводи, включаючи наземні, надземні і підземні лінійні частини трубопроводів, а також об'єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що забезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту; охоронна зона - землі вздовж магістральних та промислових трубопроводів, навколо промислових об'єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об'єкти та довкілля в цілому.

Статтею 11 Закону України "Про трубопровідний транспорт" встановлено, що до земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, на яких збудовано наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також наземні споруди підземних трубопроводів. Уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони. Земля в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до закону або договору. Порядок встановлення, розмір та режим використання охоронної зони об'єкта трубопровідного транспорту визначаються законодавством України.

Господарським судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з п. 25 Договору оренди землі на орендовану земельну ділянку встановлено обмеження (обтяження), які визначені у складі проектної документації із землеустрою.

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки (кадастровий номер :06:006:0038), який є додатком до Договору, встановлено такі типи обмежень, обтяжень (сервітутів) та їх коди відповідно до Українського класифікатора:

правові обмеження: 1.1 Зміна цільового використання, 1.4 Заборона будівництва об'єктів;

спеціальні обмеження: 4.3.1 Будь-яке будівництво будинків і споруд, 4.3.4 Виконання земляних робіт на глибині більше 0,3 м та планування ґрунту, 4.3.5 Застосування ударних механізмів та скидання важких предметів вагою більше 5 тонн, 4.3.8 Влаштування звалищ;

обтяження: 2. Використання земельної ділянки для прокладки і ремонту лінійних інженерних споруд, 8. Інші права, визначені судом або взаємною угодою.

Як зазначив місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, під час складання проекту землеустрою або виготовлення технічної документації щодо землеустрою, повинно визначатись наявність на земельній ділянці газопроводу та відповідної охоронної зони, що, в свою чергу, передбачає його погодження з власником або балансоутримувачем вказаного газопроводу. Встановивши, що на земельній ділянці прокладений газопровід, власник земельної ділянки, Запорізька міська рада, укладаючи договір оренди, повинна встановити обмеження щодо використання земельної ділянки шляхом встановлення охоронної зони на вимогу ч. 2 ст. 73 Земельного кодексу України, якою встановлено, що уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів встановлюються охоронні зони.

Водночас, як встановлено судами попередніх інстанцій, наявні в матеріалах справи рішення виконкому Запорізької міської ради, свідоцтво на право власності на будівлю, технічна документація, Договір оренди земельної ділянки не містять таких обмежень щодо використання земельної ділянки.

Крім того, відповідно до Робочого аркушу маршруту № 431 від 03.03.2014 комплексного приладового обстеження газопроводів при обстеженні газопроводу не виявлено будь-яких пошкоджень та зауважень щодо вчинення будь-яких перешкод з боку відповідача у здійсненні технічного обстеження.

Суди попередніх інстанцій встановили, що у матеріалах справи відсутні докази щодо оскарження законності набуття відповідачем права користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням встановлених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено те, що відповідачем було допущено протиправні дії (порушення чинного законодавства) при володінні та користуванні майном.

За таких обставин, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК та ч.ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження скаржника про порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування вказаних судових актів колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 30.11.2015 та рішення господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 у справі № 908/3710/14 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді Н.В. Акулова

С.Р. Шевчук