РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016Справа №910/4504/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк»
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 691 562 грн. 81 коп.
Представники:

від Позивача: Куляк Т.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 691 562 грн. 81 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 26.03.2004 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» (Позичальник) була укладена Рамкова угода №1830, відповідно до умов якої Кредитор на положеннях та умовах цієї Угоди та договорів про надання траншу відкриває Позичальнику кредитну лінію терміном на 48 місяців в розмірі та на умовах, передбачених статтею 2 даної Угоди. Як зазначає Позивач, на виконання умов вказаної Угоди між сторонами були укладені договори про надання траншу, за умовами яких Позичальнику були надані кредитні кошти, проте Відповідач в порушення умов вказаного Договору допустив прострочення виконання договірних зобов'язань. Станом на 11.03.2015 року у Відповідача наявна заборгованість за Договором про надання траншу №1.34265/1830 від 29.10.2007 р. та Договором про надання траншу №1.34265/1830-ДТ2 від 26.12.2007 р. у розмірі 1 243 516 грн. 58 коп., з яких: борг по капіталу - 756 397 грн. 15 коп., борг по процентах за графіком - 19 058 грн. 43 коп., борг по процентах за неправомірне користування кредитом - 17 095 грн. 44 коп., пеня - 450 965 грн. 57 коп.; за Договором про надання траншу №1.38509/1830 від 30.04.2008 р. у розмірі 382 679 грн. 15 коп., з яких: борг по капіталу - 243 803 грн. 34 коп., борг по процентах за графіком - 2 967 грн. 85 коп., борг по процентах за неправомірне користування кредитом - 5 152 грн. 50 коп., пеня - 130 755 грн. 46 коп.; за Договором про надання траншу №1.39145/1830 від 05.06.2008 р. у розмірі 65 367 грн. 08 коп., з яких: борг по капіталу - 39 386 грн. 09 коп., борг по процентах за графіком - 268 грн. 86 коп., борг по процентах за неправомірне користування кредитом - 1 013 грн. 36 коп., пеня - 24 698 грн. 77 коп. Таким чином, Позивач просить Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» заборгованість у розмірі 1 691 562 грн. 81 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.03.2016 року порушено провадження у справі № 910/4504/16, судове засідання призначено на 30.03.2016 року.

25.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 16.03.2016 року.

30.03.2016 року в судове засідання з'явились представники позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 16.03.2016 року не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача:

- надати докази на підтвердження здійснення часткового погашення заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю "ФАВЕРОЛЬ" за кредитним договором;

- здійснити обґрунтований розрахунок пені із зазначенням періоду початку прострочки Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВЕРОЛЬ" та закінчення такого нарахування за кожний період окремо з урахуванням здійснення часткової оплати відповідно до вимог ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України та ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

2) Відповідача надати докази на підтвердження сплати заборгованості за кредитним договором у розмірів 1 039 586,58 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.03.2016 року відкладено розгляд справи на 13.04.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

07.04.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 30.03.2016 року.

13.04.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача:

- надати докази на підтвердження виставлення кредитних коштів на виконання умов Рамкової угоди №1830 від 26.03.2004 року та кредитних договорів;

- надати Графіки повернення кредиту і сплати процентів, що є додатками до договорів траншу, у зв'язку із внесенням змін до договорів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.04.2016 року відкладено розгляд справи на 27.04.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

25.04.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 13.04.2016 року.

В судовому засіданні 27 квітня 2016 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 13.04.2016 року у справі № 910/4504/16, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» є 04060, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЯСНОГІРСЬКА, будинок 35.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/4504/16 направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 27 квітня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

26.03.2004 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» (Позичальник) була укладена Рамкова угода №1830, відповідно до умов якої Кредитор на положеннях та умовах цієї Угоди та договорів про надання траншу відкриває Позичальнику кредитну лінію терміном на 48 місяців в розмірі та на умовах, передбачених статтею 2 даної Угоди.

Відповідно до п.2.1 Угоди в редакції Договору про внесення змін та доповнень №2 від 30.04.2008 р. Кредитор на підставі Угоди зобов'язався здійснювати кредитування Позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та кредитними договорами, а Позичальник зобов'язався належно виконати всі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені Угодою та кредитними договорами.

Згідно з п.2.2 Угоди в редакції Договору про внесення змін та доповнень №2 від 30.04.2008 р. встановлюється ліміт суми кредитування еквівалент 300 000 доларів США, ліміт строку кредитування 180 місяців, максимальний розмір процентів 40% річних.

У п.4.1 Угоди в редакції Договору про внесення змін та доповнень №2 від 30.04.2008 р. визначено, що за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Кредитору проценти у розмірі та порядку, визначних угодою та кредитними договорами у межах максимальних розмірів процентів, встановлених Угодою.

Проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту. (п.4.2 Угоди в редакції Договору про внесення змін та доповнень №2 від 30.04.2008 р.)

У випадку прострочення погашення кредиту, Позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом «факт/360» від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з моменту виникнення заборгованості до дати повного її погашення, включно. (п.4.4 Угоди в редакції Договору про внесення змін та доповнень №2 від 30.04.2008 р.)

Пунктом 10.2 Угоди в редакції Договору про внесення змін та доповнень №2 від 30.04.2008 р. передбачено, що при порушенні встановлених цим Договором строків погашення грошових зобов'язань Позичальник сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менш ніж 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, вказаний розмір пені збільшується до 1% за умови подання Кредитором відповідного повідомлення Позичальнику про таке збільшення. Розмір пені не може бути збільшено, якщо погашено не менш ніж 80% усього боргу чи щомісячно погашається не менш ніж 30% від суми заборгованості.

Згідно з п.10.4 Угоди в редакції Договору про внесення змін та доповнень №2 від 30.04.2008 р. нарахування та сплата пені проводиться за весь час існування заборгованості, без застосування встановлених законодавством обмежувальних строків та припиняється у день повного погашення заборгованості. Понесені збитки відшкодовуються винною стороною у повному розмірі понад неустойку.

29.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» (Позичальник) був укладений Договір про надання траншу №1.34265/1830, відповідно до умов якого з урахуванням Договорів про внесення змін Кредитор надав Позичальнику грошові кошти в сумі 21 000 євро на строк кредитування 96 календарних місяців (30.10.2012 року)зі сплатою процентів.

26.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» (Позичальник) був укладений Договір про надання траншу №1.34265/1830 - ДТ2, відповідно до умов якого з урахуванням Договору про внесення змін №1 від 29.01.2009 р. Кредитор надав Позичальнику грошові кошти в сумі 29 000 євро на строк кредитування 60 календарних місяців (30.10.2012 року) зі сплатою 15% річних.

30.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» (Позичальник) був укладений Договір про надання траншу №1.38509/1830, відповідно до умов якого з урахуванням Договорів про внесення змін Кредитор надав Позичальнику грошові кошти в сумі 22 500 євро на строк кредитування 90 календарних місяців (02.11.2015 року) зі сплатою процентів річних.

05.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» (Позичальник) був укладений Договір про надання траншу №1.39145/1830, відповідно до умов якого з урахуванням Договорів про внесення змін Кредитор надав Позичальнику грошові кошти в сумі 10 000 євро на строк кредитування 89 календарних місяців (02.11.2015 року) зі сплатою процентів річних.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач в порушення умов вказаного Договору допустив прострочення виконання договірних зобов'язань. Станом на 11.03.2015 року у Відповідача наявна заборгованість за Договором про надання траншу №1.34265/1830 від 29.10.2007 р. та Договором про надання траншу №1.34265/1830-ДТ2 від 26.12.2007 р. у розмірі 1 243 516 грн. 58 коп., з яких: борг по капіталу - 756 397 грн. 15 коп., борг по процентах за графіком - 19 058 грн. 43 коп., борг по процентах за неправомірне користування кредитом - 17 095 грн. 44 коп., пеня - 450 965 грн. 57 коп.; за Договором про надання траншу №1.38509/1830 від 30.04.2008 р. у розмірі 382 679 грн. 15 коп., з яких: борг по капіталу - 243 803 грн. 34 коп., борг по процентах за графіком - 2 967 грн. 85 коп., борг по процентах за неправомірне користування кредитом - 5 152 грн. 50 коп., пеня - 130 755 грн. 46 коп.; за Договором про надання траншу №1.39145/1830 від 05.06.2008 р. у розмірі 65 367 грн. 08 коп., з яких: борг по капіталу - 39 386 грн. 09 коп., борг по процентах за графіком - 268 грн. 86 коп., борг по процентах за неправомірне користування кредитом - 1 013 грн. 36 коп., пеня - 24 698 грн. 77 коп. Таким чином, Позивач просить Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» заборгованість у розмірі 1 691 562 грн. 81 коп.

Позивачем неодноразово (23.10.2014 р. №450/1, 23.10.2014 р. №449/1, 23.10.2014 р. №451/1) направлялись на адресу Відповідача вимоги про повне дострокове погашення кредиту, які залишені без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Рамкової угоди №1830 від 26.03.2004 року та додаткових угод до неї між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Рамкової угоди №1830 від 26.03.2004 року та додаткових угод до неї Позивачем видано Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» кредитні кошти, що підтверджується виписками по рахунку Відповідача за період з 29.10.2007 р. по 05.06.2008 р. та детальним розрахунком заборгованості станом на 11.03.2015 р., наданим Позивачем.

Судом встановлено, що за Рамковою угодою №1830 від 26.03.2004 року та додатковими угодами до неї перед Позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» утворилась заборгованість, а саме: за Договором про надання траншу №1.34265/1830 від 29.10.2007 р. та Договором про надання траншу №1.34265/1830-ДТ2 від 26.12.2007 р. борг по капіталу - 756 397 грн. 15 коп., борг по процентах за графіком - 19 058 грн. 43 коп., борг по процентах за неправомірне користування кредитом - 17 095 грн. 44 коп.; за Договором про надання траншу №1.38509/1830 від 30.04.2008 р. борг по капіталу - 243 803 грн. 34 коп., борг по процентах за графіком - 2 967 грн. 85 коп., борг по процентах за неправомірне користування кредитом - 5 152 грн. 50 коп.; за Договором про надання траншу №1.39145/1830 від 05.06.2008 р. борг по капіталу - 39 386 грн. 09 коп., борг по процентах за графіком - 268 грн. 86 коп., борг по процентах за неправомірне користування кредитом - 1 013 грн. 36 коп.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів в розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повернення Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» Публічному акціонерному товариству «ПроКредит Банк» грошових коштів за Рамковою угодою №1830 від 26.03.2004 року та додатковими угодами до неї та не надано доказів сплати процентів за користування такими кредитними коштами.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Рамкової угоди №1830 від 26.03.2004 року та додаткових угод до неї, не здійснив повернення грошових коштів в розмірі 1 039 586 грн. 58 коп. та не сплатив проценти за користування такими кредитними коштами, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» суми заборгованості за основним боргом у розмірі 1 039 586 грн. 58 коп. та суми заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 45 556 грн. 44 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочення з 04.01.2008 р. по 11.03.2015 р. у розмірі 606 419 грн. 80 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» визначено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 10.2 Угоди в редакції Договору про внесення змін та доповнень №2 від 30.04.2008 р. передбачено, що при порушенні встановлених цим Договором строків погашення грошових зобов'язань Позичальник сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менш ніж 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, вказаний розмір пені збільшується до 1% за умови подання Кредитором відповідного повідомлення Позичальнику про таке збільшення. Розмір пені не може бути збільшено, якщо погашено не менш ніж 80% усього боргу чи щомісячно погашається не менш ніж 30% від суми заборгованості.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Згідно з п.10.4 Угоди в редакції Договору про внесення змін та доповнень №2 від 30.04.2008 р. нарахування та сплата пені проводиться за весь час існування заборгованості, без застосування встановлених законодавством обмежувальних строків та припиняється у день повного погашення заборгованості. Понесені збитки відшкодовуються винною стороною у повному розмірі понад неустойку.

Таким чином, Сторонами в Рамковій угоді №1830 від 26.03.2004 року передбачено більшу тривалість періоду нарахування пені відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Суд, перевіривши розрахунок пені, вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня за загальний період прострочення з 04.01.2008 р. по 11.03.2015 р. у розмірі 606 419 грн. 80 коп.

Таким чином, до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» підлягає сума заборгованості по капіталу у розмірі 1 039 586 грн. 58 коп., сума заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 45 556 грн. 44 коп. та пеня у розмірі 606 419 грн. 80 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАВЕРОЛЬ» (04060, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЯСНОГІРСЬКА, будинок 35, Ідентифікаційний код юридичної особи 31731969) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (03115, м.Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 107-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 21677333) заборгованість по капіталу у розмірі 1 039 586 (один мільйон тридцять дев'ять тисяч п'ятсот вісімдесят шість) грн. 58 (п'ятдесят вісім) коп., заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 45 556 (сорок п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 44 (сорок чотири) коп., пеню у розмірі 606 419 (шістсот шість тисяч чотириста дев'ятнадцять) грн. 80 (вісімдесят) коп. та судовий збір у розмірі 25 373 (двадцять п'ять тисяч триста сімдесят три) грн. 44 (сорок чотири) коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 29 квітня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин