ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2016 р. Справа № 909/1321/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Кузь В.Л.,

ОСОБА_1,

При секретарі судового засідання: Марочканич І.О.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Державного підприємства «Вигодське лісове господарство», № 128-04/08 від 10.02.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/1037/16 від 03.03.2016 р.),

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2016 року

у справі № 909/1321/15 (суддя Фрич М.М.),

порушеній за позовом

Позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина», смт. Вигода, Долинського району, Івано-Франківської області,

До відповідача: Державного підприємства «Вигодське лісове господарство», смт. Вигода, Долинського району, Івано-Франківської області,

Про: зобовязання повернути транспортний засіб: вантажний автомобіль КАМАЗ-43118, тип спеціальний вантажний С, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску; стягнення заборгованості в сумі 361809,20 грн., з яких: 82799,14 грн. основна заборгованість з орендної плати за договором оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014 р. за період з 18.06.2014 р. по 31.12.2014 р., 279010,06 грн. неустойка за прострочення виконання зобовязань з повернення обєкта оренди та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: не прибув;

від позивача: ОСОБА_2 п/к за довіреністю б/н від 14.12.2015 р.;

Права та обовязки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28 ГПК України представнику розяснені та зрозумілі. Заяв та клопотань про відвід суддів не надходило.

Представником позивача подано письмове клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 березня 2016 року, справу № 909/1321/15 Господарського суду Івано-Франківської області розподілено головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Кузь В.Л., Орищин Г.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства «Вигодське лісове господарство», № 128-04/08 від 10.02.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/1037/16 від 03.03.2016 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 06.04.2016 року, про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи) (а. с. 138-139).

З підстав зазначених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 06.04.2016 р. розгляд справи № 909/1321/15 було відкладено на 04.05.2016 р., про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України (а.с. 168/зворот).

В судове засідання, яке відбулось 04.05.2016 р. представник апелянта/відповідача, повторно, не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією, згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду апелянтом подано (надіслано по-пошті) клопотання б/н від 21.04.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-04/3156/16 від 25.04.2016 р.) про долучення до матеріалів справи акта № 2 від 25.01.2016 р. та довіреності від 21.12.2015 р.

Як вбачається з апеляційної скарги (а. с. 140-146), скаржник просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.02.2016 р. по справі № 909/1321/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» до Державного підприємства «Вигодське лісове господарство» про витребування майна, стягнення боргу з орендної плати та неустойки від 01 лютого 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання прибув, проти апеляційної скарги апелянта заперечив з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу вих. № 31/03-01 від 31.03.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-04/2612/16 від 04.04.2016 р.), надав усні пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, також представником позивача усно зазначено, що спірний договір оренди припинив свою дію 31.01.2015 р. відповідно до п. 2.3.8 спірного договору, а долучений апелянтом до клопотання акт № 2 від 25.01.2016 р. суперечить акту від 15.01.2015 р., відтак просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.02.2016 р. по справі № 909/1321/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а також, що сторони своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду скарги за відсутності представника апелянта/відповідача, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено вище у цій постанові, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства «Вигодське лісове господарство», № 128-04/08 від 10.02.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/1037/16 від 03.03.2016 р.) та з підстав зазначених в ухвалі суду від 06.04.2016 р. розгляд справи було відкладено, про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою кореспонденцією згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Однак, уповноважений представник апелянта/відповідача в судове засідання не прибув.

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість одного з представників сторін бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 909/1321/15 та прийшла до висновку розглядати справу без участі представника апелянта/відповідача за наявними в матеріалах справи документами, так, як останній був належним чином повідомлений про розгляд скарги та в матеріалах справи зібрано достатньо доказів для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2016 року у справі № 909/1321/15 (суддя Фрич М.М.) позов задоволено та вирішено зобовязати Державне підприємство «Вигодське лісове господарство» (77552, Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вул. Данила Галицького, 40, ідентифікаційний код юридичної особи 22186175) повернути транспортний засіб вантажний автомобіль КАМАЗ-43118, тип спеціальний вантажний - С, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску Товариству з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» (77552, Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вул. Данила Галицького, 40а, ідентифікаційний код юридичної особи 33083204) (абзац перший та другий резолютивної частини рішення). Стягнуто з Державного підприємства «Вигодське лісове господарство» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» заборгованість з орендної плати за договором оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014 року за період з 18.06.2014 року по 31.12.2014 року в розмірі 82 799 грн. 14 коп., неустойку за прострочення виконання зобов'язання з повернення об'єкта оренди в сумі 279 010 грн. 06 коп. та судовий збір в розмірі 5 428 грн. (абзац третій резолютивної частини рішення) (а. с. 129, 130-132).

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду апелянт/відповідач (Державне підприємство «Вигодське лісове господарство») звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а. с. 140-146), просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.02.2016 р. по справі № 909/1321/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» до Державного підприємства «Вигодське лісове господарство» про витребування майна, стягнення боргу з орендної плати та неустойки від 01 лютого 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням судом усіх обставин справи, а висновки суду, які викладені у рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до незаконного та необґрунтованого рішення, відтак вважає, що дане рішення підлягає скасуванню.

Скаржник стверджує, що місцевим господарським судом не вірно було встановлено, що відповідач/апелянт не виконує взятий на себе за договором обовязок щодо повернення автомобіля з оренди, так як останній вживав усіх дій для повернення спірного вантажного автомобіля, що підтверджується листами ДП «Вигодське лісове господарство», які скеровувались на адресу ТзОВ «Вектор-Долина» із проханням направити уповноваженого представника для приймання-передачі орендованого транспортного засобу з оренди, в тому числі й за договором оренди транспортного засобу № 55 від 18 червня 2014 року, а саме листи: вих. № 364-04/08 від 24.11.2014 р.; вих. № 372-07/08 від 02.12.2014 р.; вих. № 384-04/08 від 11.12.2014 р.; вих. № 464-04/08 (телеграма) від 29.12.2014 р., однак 31.12.2014 р. на територію лісгоспу представники позивача (ТзОВ «Вектор-Долина») не прибули, про що працівниками апелянта/відповідача (ДП «Вигодське лісове господарство»), які в той день працювали було складено відповідний акт, який міститься в матеріалах справи. Також апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що наступним листом № 1-04/08 від 02.01.2015 р. відповідач/апелянт просив позивача негайно звільнити територію автотранспортного цеху державного підприємства від належних йому транспортних засобів у строк до 05 січня 2015 року, з огляду на те, що термін дії договорів оренди транспортних засобів від 18.06.2014 року за № 52, 53, 54, 55, 56 закінчився 31.12.2014 р., а тому перебування транспортних засобів належних ТзОВ «Вектор-Долина» на території транспортного цеху відповідача є безпідставними, однак місцевим господарським судом даному листу відповідача не було наданої жодної правової оцінки. Враховуючи наведене в апеляційній скарзі скаржник вважає, що в даному випадку взагалі відсутній предмет спору оскільки ДП «Вигодське лісове господарство» не чинить позивачу перешкод в повернені автомобіля, натомість з листопада 2014 року апелянт на адресу позивача направляв неодноразово листи з проханням направити представника для повернення вказаного автомобіля.

Апелянт в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що місцевим судом в оскаржуваному рішенні було зазначено, що у звязку із не дотриманням відповідачем вимоги щодо утримання автомобіля в технічному справному стані (п. 2.3.3. оскаржуваного договору), що підтверджується Звітом № 04/16 про незалежне дослідження оцінки вартості відновлюваного ремонту вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу КАМАЗ 43118 реєстраційний номер НОМЕР_2, відтак дані обставини на думку суду і слугували підставою для неповернення транспортного засобу, однак дане твердження спростовується наявними в матеріалах справи документами, які місцевий суд не взяв до уваги та не дав жодної правової оцінки таким доказам, оскільки відповідач не мав змоги використовувати спірний автомобіль, так як стан шин є незадовільним, а матеріалами справи не підтверджено, що технічні несправності виникли з вини орендаря. Також апелянт зазначає, що місцевий господарський суд не дав оцінку тому факту, що позивач відмовився підписувати акт приймання-передачі автомобіля, але одночасно вказав на те, що прийом-передача орендованого транспортного засобу повинна здійснюватися у відповідності до умов договору за актом прийому передачі транспортного засобу з оренди, однак такий акт не був поданий апелянтом, хоча на думку апелянта такі висновки суду спростовуються актом від 25.01.2016 р. складеним працівниками ДП «Вигодське лісове господарство», відтак вина апелянта/відповідача, щодо виконання обовязку з повернення транспортного засобу з оренди є відсутня, так як ним було вжито всіх належних заходів для його повернення.

Крім того, апелянт вважає неправомірним рішення суду у частині стягнення боргу з орендної плати за оренду вантажного автомобіля НОМЕР_3, так як орендар (відповідач) до цього часу не сплатив позивачеві жодних коштів у рахунок орендної плати за користування цим транспортним засобом, однак дані твердження є помилковими, так як транспортний засіб апелянт не міг використовувати у звязку із зношеністю шин транспортного засобу. Апелянт в апеляційній скарзі покликається на те, що у звязку з відсутністю вини ДП «Вигодське лісове господарство» щодо затримки повернення транспортного засобу, є не правомірною вимога щодо неустойки, відтак в цій частині, вважає судове рішення незаконним.

Крім того, на думку апелянта, неправомірно задоволено місцевим судом вимогу позивача, щодо стягнення орендної плати за період з 18.06.2014 р. по 31 грудня 2014 р., всупереч наявним в матеріалах справи пояснень та доказів апелянта, а саме в односторонньому порядку підвищення орендної плати, відтак вважає, що дані обставини і вплинули на прийняття незаконного та необґрунтованого рішення у справі.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, апелянт/відповідач: Державне підприємство «Вигодське лісове господарство» (скорочене найменування ДП «Вигодське лісове господарство») є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи 22186175, місцезнаходження юридичної особи: п. і. 77552, Івано-Франківська обл., Долинський район, смт. Вигода, вул. Д. Галицького, буд. 40, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 54).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» (скорочене найменування ТзОВ «Вектор-Долина») є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи 33083204, місцезнаходження юридичної особи: п. і. 77552, Івано-Франківська обл., Долинський район, смт. Вигода, вул. Д. Галицького, буд. 40а.

З матеріалів справи вбачається та встановлено місцевим господарським судом, що 18 червня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вектор-Долина» (Орендодавець за договором, Позивач у справі) та Державним підприємством «Вигодське лісове господарство» (Орендар за договором, Відповідач - у справі) було укладено Договір оренди транспортного засобу № 55 (надалі - Договір оренди)(а. с. 13-14).

Також між сторонами у справі на підставі вищезазначеного договору (п. 1.4. договору оренди) було укладено двосторонній Акт приймання-передачі майна від 18 червня 2014 року (додаток № 1 до договору оренди транспортного засобу № 55 від 18 червня 2014 року)(а.с. 15).

Колегією суддів встановлено, що договір оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014 р. та акт приймання-передачі, укладено сторонами за Договором у письмовій формі єдиного документа, підписано повноважними представниками сторін за договором, засвідчено печатками сторін, що відповідає приписам ст. 181 ГК України, ст. ст. 207, 208 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

За своїми основними та другорядними ознаками, зазначений договір є договором найму (оренди), відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічна норму містить ч. 1 ст. 283 ГК України, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Слід зазначити, що факт укладення спірного договору та акту приймання-передачі між сторонами у справі не заперечується, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до умов Договору оренди №55 від 18.06.2014 року ТзОВ «Вектор-Долина» передало ДП «Вигодське лісове господарство» у строкове платне користування транспортний засіб вантажний автомобіль марки КАМАЗ, модель 43118; тип: спеціальний вантажний С; номер шасі: ХТС43118RC2406464; державний реєстраційний номер: АТ 3156 ВН, зареєстрований в Калуське ВРЕР при ДАІ УМВС в Івано-Франківській області; обєм двигуна: 10850; рік випуску: 2012; колір: білий; опис технічного стану: технічно справний (п. 1.1.-1.2. Договору оренди).

Колегією судді встановлено, та не заперечується сторонами у справі, що предмет оренди (транспортний засіб) є власністю ТзОВ «Вектор-Долина», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 111).

Цільове призначення предмета оренди: перевезення деревини (п. 1.3. Договору оренди).

Права та обовязки сторін визначено розділом 2 Договору оренди.

У пункті 2.1. Договору оренди визначено обовязки Орендодавця, а саме: протягом 2 (двох) робочих днів після набрання чинності договором передати Орендарю Предмет оренди в належному технічному стані, який забезпечує його нормальну експлуатацію. Забезпечувати проведення у встановлені строки технічного огляду Предмета оренди згідно із чинним законодавством України, сплачувати платежі. Повязані з проходженням такого огляду. За свій рахунок проводити технічне обслуговування (у т. ч. зміну шин та акумулятора), а також здійснювати ремонт Предмета оренди (у разі відсутності вини Орендаря). За свій рахунок здійснювати капітальний ремонт Предмета оренди. До моменту передачі Орендарю предмета оренди застрахувати останній на весь час дії договору. Ознайомити Орендаря з правилами технічної експлуатації Предмета оренди (п. п. 2.1.1. - 2.1.6. Договору оренди).

Пунктом 2.3. Договору оренди сторони погодили обовязки Орендаря.

Так підпунктом 2.3.1. 2.3.8. Договору оренди визначено, що Орендар повинен використовувати Предмет оренди на умовах договору та відповідно до цільового призначення, визначеного у пункті 1.4. договору. Своєчасно і в повному розмірі вносити орендну плату. Підтримувати Предмет оренди в технічно справному стані. Усувати погіршення предмета оренди, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення Предмета оренди відшкодування завдані Орендодавцю збитки. Орендар не відповідає за погіршення Предмета оренди, якщо це сталося внаслідок нормального його зношення або упущення Орендодавця. Забезпечувати місце зберігання на своїй території Предмет оренди та його охорону. Надавати Орендодавцю Предмет оренди для проходження технічного огляду. Проводити заправку Предмета оренди паливно-мастильними матеріалами. Після закінчення дії договору (або після його дострокового розірвання) протягом трьох календарних днів повернути Орендодавцю Предмет оренди за актом приймання-передачі технічно-справному стані (з урахуванням нормального зносу).

Розмір орендної плати за договором становить 12871,00 грн. за 1 місяць (п. 3.1. Договору оренди).

Пунктом 3.4. Договору оренди визначено, що Орендар сплачує орендну плату шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок Орендодавця у строк 10-ти банківських днів після здачі актів виконаних робіт.

Розмір, форма періодичність та спосіб внесення орендної плати за цим договором можуть бути змінені за взаємною згодою сторін, яка оформляється додатковою угодою цього договору (п. 3.3. Договору оренди).

Відповідальність сторін та вирішення спорів сторонами передбачено розділом 4 Договору оренди.

Відповідно до пункту 5.1. Договору оренди, цей договір набуває чинності з 18 червня 2014 року і діє до 31 грудня 2014 року.

Як уже було вище зазначено у цій постанові, на виконання умов Договору оренди, позивачем 18.06.2014 р. було передано відповідачу згідно акту приймання-передачі предмет оренди: транспортний засіб вантажний автомобіль марки КАМАЗ, модель 43118; тип: спеціальний вантажний С; номер шасі: ХТС43118RC2406464; державний реєстраційний номер: АТ 3156 ВН зареєстрований в Калуське ВРЕР при ДАІ УМВС в Івано-Франківській області; обєм двигуна: 10850; рік випуску: 2012; колір: білий; опис технічного стану: технічно справний. Майно здається в оренду в придатному для використання стані й приймається без зауважень.

З вищенаведеного вбачається, що спірний транспортний засіб було передано по акту приймання-передачі без будь яких зауважень чи застережень, оскільки протилежного сторонами, зокрема, відповідачем/апелянтом не доведено.

Однак, в матеріалах справи є лист № 364-04/08 від 24.11.2014 р. відповідача/апелянта (а. с. 30) з якого вбачається, що через зношеність шин, відповідач не може використовувати предмет оренди за цільовим призначенням, а тому просить позивача відповідно до умов підпункту 2.1.3. договору оренди за свій рахунок забезпечити транспортний засіб (КАМАЗ-43118 реєстраційний номер НОМЕР_2, 2012 року випуску) шинами належної якості в строк до 30 листопада 2014 року, в іншому випадку відповідач буде змушений достроково розірвати спірний договорі оренди транспортного засобу з 01 грудня 2014 року.

Листом № 372-07/08 від 02.12.2014 р. (а. с. 31) відповідач/апелянт повідомив позивача про те, що у звязку з неможливістю використовувати спірний вантажний автомобіль за цільовим призначення, відповідач (ДП «Вигодське лісове господарство») достроково припиняє договір оренди транспортного засобу № 56 від 18.06.2014 р. з 02 грудня 2014 року, також відповідач просив позивача 02.12.2014 р. направити повноважного представника, або особисто, для прийняття орендованого майна (транспортного засобу) та підписання акту приймання-передачі предмета оренди, який був долучений до вищезгаданого листа, однак предметом спору у даній справі є Договір оренди № 55 від 18.06.2014 р.

Слід зазначити, що додаткова угода від 02.12.2014 р. про розірвання договору оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014 р. підписана в односторонньому порядку лише апелянтом/відповідачем (ДП «Вигодське лісове господарство»), підпис та печатка позивача (ТзОВ «Вектор-Долина») на додатковій угоді - відсутні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у листі ДП «Вигодське лісове господарство» вих. № 384-04/08 від 11.12.2014р. відповідачем зазначено договір оренди № 56 від 18.06.2014 р., який не є предметом спору у даній справі, а відтак не є належним та допустимим доказом у даній справі.

Відповідно до вищенаведеного в сукупності вбачається, що спірний Договір оренди припинив свою дію 31.12.2014 р., відповідно до п. 5.1. Договору № 55 від 18.06.2014 р., що встановлено місцевим господарським судом.

Матеріалами справи також підтверджено, що у звязку з припиненням дії Договору оренди 31.12.2014 р. позивачем на адресу відповідача було скеровано лист-вимогу № 31/12/6-2014 від 31.12.2014 р. за договором оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014 р., з проханням повернути згідно підпункту 2.3.8 договору оренди транспортний засіб (КАМАЗ-43118, номер шасі ХТС43118RC2406464; державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 2012 року випуску) та додатково повідомити дату, час та місце передачі-приймання майна. Також відповідача було повідомлено про те, що у звязку наявністю боргу з орендної плати за період з 18 червня 2014 року по 31 грудень 2014 року повинен сплатити кошти, у разі невиконання умов договору буде нарахована відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (а. с. 16-17).

Даний лист-вимога надіслана на адресу відповідача 06.01.2015 р. рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком (а. с. 18).

Отже, як уже було вище зазначено у цій постанові та встановлено місцевим господарським судом, відповідно до п.2.3.8. Договору після закінчення його дії /або дострокового розірвання/ відповідач по справі /орендар/ зобов'язувався повернути об'єкт оренди протягом 3 календарних днів за актом прийому-передачі в технічно-справному стані. Термін дії договору оренди закінчився 31 грудня 2014 р.

Проте, автомобіль (КАМАЗ-43118, номер шасі ХТС43118RC2406464; державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 2012 року випуску) перебуває у відповідача, при цьому відповідач посилається на те, що автомобіль не передано орендодавцю по його ж вині, натомість орендодавець звинувачує відповідача в невиконанні ним взятого на себе договірного зобов'язання щодо повернення автомобіля з оренди в передбачений в договорі спосіб та термін.

Відповідно до умов спірного Договору оренди, сторонами було погоджено строк повернення автомобіля з оренди (протягом 3 днів після закінчення дії договору), відповідно до наведеного автомобіль (КАМАЗ-43118, номер шасі ХТС43118RC2406464; державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 2012 року випуску) мав бути повернутий відповідачем орендодавцю до 04 січня 2015 року.

Крім того, автомобіль (КАМАЗ-43118, номер шасі ХТС43118RC2406464; державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 2012 року випуску) мав бути повернений в технічно справному стані (з урахуванням нормального зносу).

В матеріалах справи міститься Протокол огляду транспортного засобу, дата огляду: 25.01.2016 р. (а. с. 112) за підписом незалежного оцінювача ОСОБА_3, відповідно до якого, об'єкт оренди (КАМАЗ-43118, номер шасі ХТС43118RC2406464; державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 2012 року випуску, показник одометра: 30972 км. (миль), об'єм двигуна: 10850 куб.мм.) має пошкодження (1. Вітрове скло /тріснуте/; 2. Кабіна/дах деформовані, примітки: 40х60 дм.; 3. Дверка передня ліва /пошкоджена/, 4. Маніпулятор (підтікання мастила/; 5. Замок зламаний /вирваний/), які не носять характеру нормального зносу (Фотографії обєкта оцінки пошкодженого КТЗ КамаЗ-43118, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 113-115).

Відповідно до наявного в матеріалах Звіту № 04/16 Про незалежне дослідження оцінки вартості відновлювального ремонту - вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу КАМАЗ 43118, реєстраційний номер АТ 3156ВН, складає 15057,03 грн. (а. с. 103-109).

Відповідно до п.2.3.3.Договору оренди - відповідач зобов'язувався підтримувати предмет оренди в технічно справному стані. Відповідно до п.2.3.4. Договору оренди - відповідач по справі зобов'язувався усувати погіршення предмета оренди, які сталися з його вини.

Апелянт/відповідач доказів в розумінні статей 33 та 34 ГПК України про те, що вищевказані пошкодження мали місце не з його вини суду не представив та не спростував в цій частині висновків місцевого суду.

Проте, матеріалами справи підтверджено, що об'єкт оренди перебуває на території відповідача з механічними пошкодженнями, внаслідок чого дана обставина є доказом того, що відповідачем наведені умови договору не дотримані, що є поясненням дій відповідача по ще одному невиконанню умов Договору оренди, а саме: повернення об'єкту з оренди в передбачений договором термін, оскільки умовами договору передбачено повернення автомобіля саме в справному стані / а не в будь-якому іншому/.

Слід зазначити, що відповідачем спростування обставини про те, що спірний автомобіль є справним не спростовано, такі докази в матеріалах справи відсутні, відповідно колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що спірний транспортний засіб не перебуває у технічно-справному стані.

Відтак, відмова позивача від підпису акту прийому-передачі саме з цих мотивів не може розцінюватися судом як прострочення кредитора, на чому наполягає відповідач/апелянт, оскільки така дія не носить ознак протиправної. Інших причин, мотивів ймовірного не підписання акту прийому-передачі автомобіля апелянтом/відповідачем не наведено.

Не заслуговують на увагу суду також твердження апелянта/відповідача про те, що позивач з власної волі без будь яких причин не забирає автомобіль з території відповідача, оскільки сам характер такої поведінки є неприроднім і подані суду докази свідчать протилежне, а саме: лист-вимога № 31/12/6-2014 від 31.12.2014 р., акт про недопущення до проведення огляду транспортного засобу від 15 січня 2015р., лист-вимога № 30/03 від 30 березня 2015 р. та звернення з позовними вимогами позивача до суду.

Таким чином, доказом повернення автомобіля апелянтом/відповідачем позивачу має бути акт прийому-передачі, складений відповідно до умов Договору оренди (п.2.3.8. Договору), однак такі докази суду не представлено. Отже, відсутність акту-прийому передачі є доказом невиконання відповідачем взятого на себе зобов'язання щодо повернення об'єкту оренди в термін, в стані та у спосіб, встановлений умовами Договору.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону, інших правових актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст.610 ЦК України).

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства.

З приводу вищенаведеного, колегія суддів вважає, що вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути транспортний засіб: вантажний автомобіль КАМАЗ-43118, тип спеціальний вантажний - С, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2012 року випуску є обґрунтованою та доведеною, відтак підлягає до задоволення.

Крім того, аналогічно підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в розмірі 82799,14 грн. виходячи з наступного.

Згідно п.3.1. Договору оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014р. сторони погодили розмір орендної плати у сумі 12871,00 грн. за один місяць. Згідно п.3.2. Договору оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014р. орендар сплачує орендну плату шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок орендодавця у строк 10-ти банківських днів після здачі актів виконаних робіт.

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 15.01.2015 р. позивач надіслав відповідачу супровідний лист з актом виконаних робіт (наданих послуг) № 2 від 02.01.2015 р. по договору оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014 р. (а. с. 20-21), що підтверджується фіскальним чеком поштового відділення зв'язку та описом вкладення у цінний лист від 15.01.2015 р. (а. с. 22).

Однак, Акт виконаних робіт (наданих послуг) № 2 від 02.01.2015 р. по Договору оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014 р. відповідачем було повернуто позивачеві без підписання, у звязку з тим, що, на думку відповідача, Договір оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014 р. є припиненим в односторонньому порядку з 02.12.2014 р., а тому останній відмовляється від проведення оплати орендних платежів за грудень 2014 р. (а. с. 23).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі про те, що сума боргу з орендної плати є підвищена в односторонньому порядку, є надуманими та такими, що не заслуговують на увагу суду, оскільки сума боргу з орендної плати в розмірі 82799,14 грн. розрахована із розміру орендної плати у сумі 12871,00 грн. за один місяць відповідно до п.3.1. Договору оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014 р.

Посилання апелянта, що ДП «Вигодське лісове господарство» не могло використовувати об'єкт оренди за призначенням внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань ТзОВ «Вектор-Долина» через «зношеність шин на автомобілі», також не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

Як уже було вище зазначено у цій постанові, в матеріалах справи міститься Протокол огляду транспортного засобу від 25.01.16 р. за підписом незалежного оцінювача ОСОБА_3, де вказано, що висота протекторів шин автомобіля KAMA3-43118, реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 6 мм, що є значно вище за допустиму норму визначену пунктом 31.4.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Згідно підпункту «а» п.31.4.5 Правил дорожнього руху, шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіля КАМАЗ-43118, реєстраційний № НОМЕР_1, повна маса автомобіля становить 22,300 т., згідно вимог Правил дорожнього руху, шини на автомобілі KAMA3-43118, реєстраційний номер НОМЕР_1, не є зношеними; станом на 25.01.2016 р. пробіг автомобіля складав лише 30972 км., що підтверджується Звітом №04/16 Про незалежне дослідження оцінки вартості відновлювального ремонту. Норми експлуатаційного пробігу шин автомобіля КАМАЗ згідно Наказу Міністерства транспорту України від 08.12.1997р. № 420 та Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 20.05.2006р. № 488, складають не менше 60000 км. Отже, KAMA3-43118, реєстраційний номер НОМЕР_1, є вантажним автомобілем, який призначений та, згідно п.1.3 Договору оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014 р., був переданий апелянту/відповідачу для здійснення перевезень вантажів (лісопродукції), а не для здійснення лісотехнічних операцій.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом (ст.525 ЦК України). Умовами договору оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014р., нормами ст.762 ЦК України, ст.286 ГК України встановлено обов'язок орендаря сплатити плату за користування майном орендодавцеві.

Отже заборгованість відповідача перед позивачем з орендної плати за Договором оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014 р., за оренду вантажного автомобіля KAMA3-43118, реєстраційний номер НОМЕР_1, у період із 18.06.2014 р. по 31.12.2014 р., становить 82799,14 грн., які відповідачем не оплачені, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Крім того, позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідача неустойку за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди в сумі 279010,06 грн., вимоги в цій частині також задоволені місцевим господарським судом.

Висновки місцевого господарського суду в цій частині колегія суддів вважає правомірними, позивачем обґрунтованими та доведеними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Положеннями ч. 2 ст. 785 ЦК України передбачено право наймодавця вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення у разі невиконання наймачем обовязку з повернення речі.

Обовязковою і необхідною умовою для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, відповідно до вимог ст. 614 ЦК України є наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобовязання (постанова Верховного Суду України від 02 вересня 2014 р. у справі № 3-85гс14).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» у п. 5.4 розяснено, що застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення, ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 зазначеної статті). Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання (абзац другий ч. 1 ст. 614 ЦК України).

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Згідно п.4.1. Договору оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014 р. у разі порушення своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до умов договору сторони домовились, що строк повернення транспортного засобу складає три календарні дні після закінчення дії договору (або після його дострокового розірвання) (п.2.3.8. Договору оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014р.), однак, як уже було зазначено вище у цій постанові, строк дії договору оренди транспортного засобу № 55 від 18.06.2014 р. закінчився 31.12.2014 р., однак апелянт/відповідач вантажного автомобіля KAMA3-43118, реєстраційний номер НОМЕР_1, позивачу у порядку та строки визначені Договором оренди, не повернув, такі докази в матеріалах справи відсутні. Тим більше, що судом в процесі розгляду даної справи встановлено факт пошкодження зазначеного автомобіля у період, коли останній перебував в оренді у відповідача, та останній не усунув погіршення предмета оренди, які сталися з його вини (п.п. 2.3.3.-2.3.4. Договору оренди), оскільки не доведено зворотнього.

Апелянтом/відповідачем не доведено перед судом відсутність своєї вини у порушенні зобовязання за даним Договором оренди. Як встановлено місцевим господарським судом, не спростовано апелянтом, за матеріалами справи та з урахуванням пояснень сторін обєкт оренди перебуває на території відповідача/апелянта з механічними пошкодженнями, внаслідок чого дана обставина є доказом вини орендаря в розумінні ст. 614 ЦК України у недотриманні умов договору щодо повернення обєкта з оренди у передбачений Договором термін, оскільки умовами Договору передбачено повернення автомобіля саме в справному стані, а не в будь-якому іншому.

На підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України, враховуючи фактичні обставини справи, місцевий суд прийшов до правомірного висновку та стягнув із відповідача неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю: вантажним автомобілем KAMA3-43118, реєстраційний номер НОМЕР_1, за час прострочення, відповідно: з 04.01.15 р., орендна плата за Договором оренди, обрахована за 26 днів, складає 10795,03 грн.*2, неустойка = 21590,06 грн. + лютий 2015 р., орендна плата 12871,00 грн. за місяць*2, неустойка = 25742,00 грн. + за березень 2015 р. орендна плата 12871,00 грн. за місяць*2, неустойка = 25742,00 грн. + за квітень 2015 р. орендна плата 12871,00 грн. за місяць*2, неустойка = 25742,00 грн. + за травень 2015 р. орендна плата 12871,00 грн. за місяць*2, неустойка = 25742,00 грн. + за червень 2015 р. орендна плата 12871,00 грн. за місяць*2, неустойка = 25742,00 грн. + за липень 2015 р. орендна плата 12871,00 грн. за місяць*2, неустойка = 25742,00 грн. + за серпень 2015 р. орендна плата 12871,00 грн. за місяць*2, неустойка = 25742,00 грн. + за вересень 2015 р. орендна плата 12871,00 грн. за місяць*2, неустойка = 25742,00 грн. + за жовтень 2015 р. орендна плата 12871,00 грн. за місяць*2, неустойка = 25742,00 грн. + за листопад 2015 р. орендна плата 12871,00 грн. за місяць*2, неустойка = 25742,00 грн., що разом (сумарно) складає 279010,06 грн. та також підлягає в цій частині до стягнення.

Інші твердження апелянта/відповідача, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням вищенаведеного в сукупності, дослідивши матеріали даної справи та зясувавши фактичні обставини, що мають значення для вирішення даного спору, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення місцевого суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий збір за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 22, 32 - 34, 43, 44, 49, 98, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2016 року у справі № 909/1321/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Кузь В.Л.

Суддя Орищин Г.В.

04.05.2016 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 10.05.2016 р.