ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2016 р. Справа № 925/105/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Потапенко В.В., з секретарем судового засідання Швидкою О.В., за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача 1 не зявився,

від відповідача 2 ОСОБА_2 за довіреністю,

від третіх осіб не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси справу в режимі відеоконференції за позовною заявою

позивача ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_4

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_5 Держгеокадастру в Золотоніському районі

до Приватного підприємства "Парадіс Нова" та Приватного підприємства "Контраст"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - Золотоніська районна державна адміністрація

про визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу та зобов'язання повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 особа підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу комплексу, нежилого приміщення з розстроченням платежу, розташованого за адресою: 101 км. Автомобільної дороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, що знаходиться на території Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 03 квітня 2013 року, укладеного між Приватним підприємством Парадіс Нова та Приватним підприємством Контраст, як такий, що вчинений без відповідного дозволу землекористувача земельної ділянки - ОСОБА_3 особи підприємця ОСОБА_4.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 лютого 2008 року між Золотоніською районною державною адміністрацією та Приватним підприємцем ОСОБА_4 був укладений Договір оренди землі строком на 49 років, який 04.03.2008 року був зареєстрований у Золотоніському райвідділі Черкаської регіональної Філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» за № 04 та 27.02.2008 року посвідчений і зареєстрований в реєстрі під № 1277 державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 Відповідно до п. 2 договору оренди землі в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0, 4380 га забудованих земель запасу (під існуючою автомобільною заправною станцією). 03 квітня 2013 року між Приватним підприємством «Парадіс Нова» та Приватним підприємством «Контраст» було укладено договір купівлі-продажу комплексу, нежилого приміщення з розстроченням платежу, розташованого за адресою: 101 км. автомобільної дороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, що знаходиться на території Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Відповідно до абзацу 2 п. 1.3. цього договору земельна ділянка знаходиться у користуванні Продавця Приватного підприємства «Парадіс Нова». Позивач стверджує, що у Відповідача 1 відсутні договірні відносини щодо оренди земельної ділянки, на якій розташований об'єкт, а тому при укладанні договору купівлі-продажу Відповідач 1 та Відповідач 2 вирішили питання про права і обов'язки щодо користування земельною ділянкою, на яку вони не мають права, що порушило права землекористувача - Позивача, земельна ділянка у якого знаходиться у довгостроковому користуванні на підставі Договору оренди землі від 27 лютого 2008 року. Посилаючись на ці обставини, позивач вважає, що договір від 03 квітня 2013 року має бути визнаний судом недійсним, оскільки порушує права та обов'язки позивача.

Також позивачем у процесі судового розгляду справи надані суду письмові пояснення, в яких позовні вимоги позивача обґрунтовуються наступними доводами:

-відповідно до договору оренди землі від 28 лютого 2008 року укладеного між Орендодавцем - Золотоніською районною державною адміністрацією та Орендарем - Приватним підприємцем ОСОБА_4 земельна ділянка перебуває у довгостроковій оренді у позивача. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-013 від 21.03.2013 року (станом на момент укладення між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 оспорюваного договору), земельна ділянка під кадастровим номером :11:001:0001 перебувала у постійному користуванні в фізичної особи-підприємця ОСОБА_4. Жодних прав на земельну ділянку Відповідач 1 - ПП «Парадіс Нова» не мав та не має по теперішній час. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 від 29.03.2016 року земельна ділянка під кадастровим номером :11:001:0001 перебуває й по теперішній час у постійному користуванні у позивача;

-згідно з приписами ч. 2 ст. 149 Конституції України, до повноважень Конституційного Суду України належить офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Відповідно до абз 4 ст. 70 Закону України «Про Конституційний суд України», невиконання рішень та недодержання висновків Конституційного Суду України тягнуть за собою відповідальність згідно з законом. Пунктами 5.2, 5.6 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92 пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) № 1-17/2005 від 22.09.2005 року, визначено, що згідно з частиною третьою статті 41 Конституції України громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ця конституційна гарантія не може тлумачитися як така, що заперечує державний захист інших визнаних майнових прав громадян (крім права власності) або обмежує можливості такого захисту прав землекористувачів, набутих свого часу відповідно до чинного на той час законодавства. Таким чином, стосовно права постійного користування земельними ділянками діє механізм захисту, гарантований статтями 13, 14, 41, 55 Конституції України;

-підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Земельний кодекс України серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки. Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (частина перша); набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (частина перша статті 125 ЗК України. Суб'єктивне право постійного користування земельною ділянкою суттєво відрізняється від суб'єктивного права власності на землю та суб'єктивного права оренди. Хоча власники землі та орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками (орендарі - в частині передачі земель у суборенду за згодою власника), а постійні користувачі такої можливості позбавлені, у їх праві на землю є ряд особливостей і переваг:

- право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством;

- права та обов'язки постійних землекористувачів визначені чинним земельним законодавством і не підлягають договірному регулюванню (не можуть бути звужені);

- постійні землекористувачі, як і землевласники, сплачують земельний податок, розмір якого визначається відповідно до чинного законодавства, на відміну від договірного характеру орендної плати;

- земельні ділянки у постійне користування передаються у порядку відведення безоплатно з наступним посвідченням цього права шляхом видачі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою; оплаті має підлягати лише

виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що здійснюється на договірних засадах із уповноваженою землевпорядною організацією;

-земельна ділянка, починаючи з 04.03.2008 року по теперішній час, перебуває в довгостроковій оренді у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, що підтверджується Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2013 від 21.03.2013 р. та Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 29.03.2016 року. У позивача відсутня заборгованість з орендних платежів за користування земельною ділянкою, що підтверджується Довідкою за № 2343/23-13-23-016 від.17.03.2016 року;

-Відповідач 1 та Відповідач 2, укладаючи оспорюваний договір, безпосередньо порушили права позивача як землекористувача, вирішивши питання про земельну ділянку, на яку вони не мали прав.

Відповідач 1 подав суду письмові пояснення, в яких вказує наступне:

-відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,5, 6 ст. 203 ЦК України. Згідно зі ч. 1-2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Статтями 229-230 ЦК України визначено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним;

-відповідно до ст. 8-1 Закону України «Про оренду землі», право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності не може бути відчужено орендарем іншим особам, внесено до статутного капіталу, передано у заставу, крім передбачених частиною другою цієї статті випадків. Орендар, що має намір відчужити право оренди земельної ділянки за згодою орендодавця, подає особисто або надсилає рекомендованим листом орендодавцеві відповідну заяву. Орендодавець у місячний строк з дня отримання заяви письмово надає орендарю згоду на відчуження права оренди земельної ділянки або вмотивовану відмову в наданні такої згоди. У разі якщо в установлений цією статтею строк орендодавець не надав згоди на відчуження права оренди земельної ділянки або вмотивованої відмови в її наданні, орендар може відчужувати право оренди земельної ділянкл через десять робочих днів з дня закінчення цього строку. Відчужене право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Частиною 1 ст. 116 ст. ст., 124-125 ЗК України установлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав;

-ПП «Парадіс Нова» жодних прав на спірну земельну ділянку не має. Нерухоме майно, яке ПП «Парадіс Нова» мало намір відчужити, знаходиться на земельній ділянці, що перебуває у довгостроковій оренді у ФОП ОСОБА_4 та у власності держави і розпорядником земельної ділянки є Золотоніська районна державна адміністрація. Договір від 03 квітня 2013 року був укладений внаслідок помилки та шахрайських дій з боку ПП «Контраст», що підтверджується кримінальним провадженням №0011375, яке розслідується Шевченківським районним управлінням ГУМВС України у м. Києві за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України;

-відповідно до арк. 3 абз 2 листа Заступника Міністра юстиції України від 24.09.2015 року № 20971-0-33-15 за результатами перевірки дій нотаріуса, який посвідчував оспорюваний Договір, встановлено, що нотаріусом не надано належної оцінки Договору оренди від 27.02.2008 року, з якого вбачається, що він був укладений між Золотоніською районною державною адміністрацією та ОСОБА_4 як приватним підприємцем, тобто не враховано, що на момент вчинення нотаріальної дії вказана земельна ділянка, на якій розміщений комплекс, нежиле приміщення, не перебувала у користуванні ПП«ПарадісНова».

Відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому свої заперечення проти позову обґрунтовує наступними обставинами:

-27.02.2008 p. між Позивачем та Золотоніською районною державною адміністрацією - Орендодавцем було укладено договір оренди землі. 29.05.2008 p. між ПП «Парадіс Нова» та ПП «Факторинг» укладено договір купівлі-продажу комплексу, нежилого приміщення, згідно абз. 3 якого Відповідач 1 набув у власність заправку. 26.11.2009 р. ОСОБА_4 набув права власності на корпоративні права ПП «Парадіс Нова». 03.04.2013 р. між Відповідачем 1, в особі директора та власника підприємства ОСОБА_4 та Відповідачем 2 було укладено договір купівлі-продажу комплексу, нежилого приміщення з розстроченням платежу, посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 у реєстрі за №333, відповідно до п. 1.1. якого Продавець передає у власність Покупця, а Покупець приймає у власність заправку. 15.10.2014 р. у зв'язку із тим, що Відповідач 1 всіляко уникав отримання коштів від Відповідача 2 за договором, Відповідачем 2 було здійснено виконання свого зобов'язання за договором шляхом внесення грошових коштів у розмірі 63500 грн. на депозит нотаріусу в порядку, передбаченому ст. 537 Цивільного кодексу України. Уникаючи виконання зобов'язань за договором в частині відмови підписати акт приймання-передачі приміщення та супутніх документів, Відповідач 1 під керівництвом ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_8, яка певний час обіймала посаду директора Відповідача 1, ініціював низку судових процесів, спрямованих на визнання договору від 03.04.2013 року недійсним, удаваним. У квітні 2014 р. Відповідач 1 звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до Відповідача 2 про визнання договору від 03.04.2013 року недійсним (справа №911/902/14). Справа розглядалась судами неодноразово. Постановою Вищого господарського суду України від 01.04.2015 року Позивачу було відмовлено у задоволенні його касаційної скарги щодо

скасування рішення Господарського суду Київської області від 10.11.2014 р. та постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 р., згідно яких в задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю. У травні 2015 р. Відповідач 1 звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до Відповідача 2 про визнання договору від 03.04.2013 року удаваним, розірвання договору та повернення товару (справа №911/2091/15). Постановою Вищого господарського суду України від 02.03.2016 року позивачу було відмовлено у задоволенні його касаційної скарги щодо скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 р., згідно якої в задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю;

-відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійнснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.Позивач вказує на те, що його права орендаря за договором оренди землі є порушеними, а тому договір від 03.04.2013 року підлягає визнанню недійсним. Позивач не повідомив суд про те, що станом на момент подання позовної заяви, так само як і станом на момент розгляду справи, він втратив право користування спірною земельною ділянкою. 17 липня 2014 року Господарським судом Черкаської області було ухвалено рішення у справі №912/1395/14, згідно якого договір оренди від 27 лютого 2008 року було розірвано. Рішення суду набрало законної сили та є чинним на час розгляду справи. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі № 912/1395/14 від 19.02.2016 року клопотання Позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 17.07.2014 року було відхилене. В ухвалі Київський апеляційний господарський суд, обґрунтовуючи безпідставність клопотання Позивача зазначив, серед іншого, що «матеріали справи містять оригінал постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.03.2015 року, винесену державним виконавцем відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції, згідно якого виконавче провадження з примусового виконання наказу № 912/1395/14 від 29.07.2014 року про стягнення 8080,62 грн. боргу - закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України». Жодне із прав Позивача не порушено, оскільки він не є ані власником, ані землекористувачем земельної діянки;

-у абзаці 2 п. 1.3. спірного договору нотаріусом було допущено описку про те, що земельна ділянка знаходиться у користуванні Відповідача 1. Дана описка жодним чином не вказує на те, що Відповідачами у договорі було вирішене питання про права і обов'язки щодо користування земельною ділянкою, на яку вони не мають права;

-згідно ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих правах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Віповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою, серед іншого, є: набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Згідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на момент укладання Договору передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на момент укладання Договору передбачено, що договір оренди землі припиняється, серед іншого, в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Отже, з моменту укладання спірного договору до Відповідача-2 переходить право користування спірною земельною ділянкою. Право Позивача, навіть якщо б він був землекористувачем, було б припинено в силу закону.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_5 Держгеокадастру в Золотоніському районі надало суду письмові пояснення на позов, в яких вказує наступне:

-згідно облікових даних управління Держгеокадастру у Золотоніському районі Черкаської області, між Золотоніською райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_4 27.02.2008 року укладено договір оренди землі загальною площею 0.4380 га, забудованих земель запасу (під існуючою автомобільною заправною станцією), для комерційного використання, яка знаходиться в адміністративних межах Піщанської сільської ради, за межами населеного пункту, терміном на 49 років. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Золотоніської райдержнотконтори 27.02.2008 року та зареєстровано у Золотоніському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП „Центр ДЗК при Держкомземі України" 04.03.2008 за № 04. За даними Національної кадастрової системи у 2008 році на дану земельну ділянку зареєстровано речове право - оренди. Орендарем даної земельної ділянки зазначено ОСОБА_4;

-з 01.01.2013 року набрали чинність Закон України «Про Державний земельний кадастр», постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З прийняттям зазначених нормативних актів повноваження щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки та скасування державної реєстрації цих прав не розповсюджуються на компетенцію органів земельних ресурсів України. Згідно ст. 126 Земельною кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме манно та їх обтяжень». Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Держателем Державного реєстру прав (єдиної державної інформаційної системи, що забезпечує обробку, збереження та падання відомостей про зареєстровані речові права нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та субєктів таких прав) є Мінюст України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - Золотоніська районна державна адміністрація надала суду письмові пояснення на позов, в яких вказує наступне:

-27.02.2008 року між позивачем та Золотоніською РДА був укладений договір оренди земельної ділянки (запис у державному реєстрі земель від 04.03.2008 р. №04). 17.08.2014 року рішенням Господарського суду Черкаської області (справа №912/1395/14, суддя Боровик С.С.) вказаний договір розірвано та стягнуто з позивача по даній справі заборгованість з орендної плати в сумі 5939 грн., 571,50-3% річних та 1 570 грн. пені. Вказане рішення суду виконано ОСОБА_4 в повному обсязі. Згідно зі ст.653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Таким чином, на момент звернення до суду ФОП ОСОБА_4В не є орендарем зазначеної вище земельної ділянки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач 1 в судове засідання 20 квітня 2016 року не з»явився, у письмових поясненях від 29.03.2016 року та представник відповідача 1 в судовому засіданні 14.04.2016 року позовні вимоги визнав повністю.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні в режимі відеоконференції проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов та додаткових письмових поясненнях.

Представник третьої особи - яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_5 Держгеокадастру в Золотоніському районі в судове засідання не з»явився, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - Золотоніська районна державна адміністрація в судове засідання не з»явився, причини неявки суду невідомі.

У судовому засіданні 20 квітня 2016 року, проведеному в режимі відео конференції, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд виходить з наступного:

27 лютого 2008 року між Орендодавцем - Золотоніською районною державною адміністрацією та Орендарем - Приватним підприємцем ОСОБА_4 був укладений договір оренди землі (далі «Договір») строком на 49 років (пункт 7 Договору).

Згідно пункту 2 Договору в оренду була передана земельна ділянка загальною площею 0,4380 га забудованих земель запасу (під існуючою автомобільною заправною станцією) (далі спірна земельна ділянка).

Даний Договір посвідчений 27.02.2008 року державним нотаріусом Золотоніської райдержнотконтори ОСОБА_6 та зареєстрований у Золотоніському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП „Центр ДЗК при Держкомземі України" 04.03.2008 за № 04.

03 квітня 2013 року Приватне підприємство «Парадіс Нова» (далі -Відповідач 1, Продавець) уклало з Приватним підприємством «Контраст» (далі - Відповідач 2, Покупець) договір купівлі-продажу комплексу, нежилого приміщення з розстроченням платежу, який розташований за адресою: 101 км. автомобільної дороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, (дай - об'єкт), що знаходиться на території Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (далі спірний договір).

У пункті 1.3. спірного договору вказано, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-013, виданого 21.03.2013 року ОСОБА_5 Держземагенства у Золотоніському районі Черкаської області, комплекс, нежиле приміщення знаходиться на земельній ділянці площею 0,438 гектарів під кадастровим номером :11:001:0001 та використовується під автозаправну станцію. У цьому ж пункті зазначено, що земельна ділянка знаходиться у користуванні Продавця згідно договору оренди, посвідченого 27 лютого 2008 року державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за р.№1277 та зареєстрований у Золотоніському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 04 березня 2008 року за №04.

Позивач стверджує, що у Відповідача 1 відсутні договірні відносини щодо оренди земельної ділянки, на якій розташован комплекс, нежиле приміщення, а тому при укладанні спірного договору Відповідач 1 та Відповідач 2 вирішили питання про права і обов'язки щодо користування земельною ділянкою, на яку вони не мають права, що порушило права землекористувача Позивача по даній справі, земельна ділянка у якого знаходиться у довгостроковому користуванні на підставі Договору від 27 лютого 2008 року. Посилаючись на ці обставини, позивач вважає, що договір від 03 квітня 2013 року має бути визнаний судом недійсним, оскільки порушує права та обов'язки позивача.

Судом встановлено, що 17 липня 2014 року Господарським судом Черкаської області було прийнято судове рішення у справі №912/1395/14 за позовом Золотоніського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 8 080 грн. 62 коп. та розірвання договору оренди, згідно якого договір оренди землі від 27 лютого 2008 року (Договір) було розірвано.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19 лютого 2016 року по справі №912/1395/14 апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.07.2014 року була повернута без розгляду у зв»язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини 2 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов»язання сторін припиняються. У частині 3 цієї статті вказано, що якщо договір розривається у судовому порядку, зобов»язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Наказ на виконання рішення суду по справі №912/1395/14 видано 29.07.2014 року.

Позивач стверджує, що земельна ділянка, починаючи з 04.03.2008 року по теперішній час, перебуває в довгостроковій оренді у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, що підтверджується Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2013 від 21.03.2013 р. та Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 29.03.2016 року.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - Золотоніська районна державна адміністрація у письмових поясненнях на позов вказує, що на момент звернення до суду позивач не є орендарем зазначеної вище земельної ділянки.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_5 Держгеокадастру в Золотоніському районі у письмових поясненнях на позов вказує, що з 01.01.2013 року набрали чинність Закон України «Про Державний земельний кадастр», постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і з прийняттям зазначених нормативних актів повноваження щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки та скасування державної реєстрації цих прав не розповсюджуються на компетенцію органів земельних ресурсів України. Згідно ст. 126 Земельною кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме манно та їх обтяжень», відповідно до Держателем Державного реєстру прав (єдиної державної інформаційної системи, що забезпечує обробку, збереження та падання відомостей про зареєстровані речові права нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та субєктів таких прав) є Міністерство юстиції України.

Згідно частини п»ятої статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації

відповідно до закону.

Реєстрація прав, їх переходу і припинення відбувається у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідач 2 надав суду інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта ОСОБА_4, згідно якої Державний реєстр прав не містить даних щодо права оренди позивача на спірну земельну ділянку.

Позивач звернувся до суду згідно поштового штемпелю 05.02.2016 року. Рішення по справі №912/1395/14 про розірвання Договору набуло законної сили до звернення позивача до суду із позовом про визнання недійсним спірного договору (наказ видано 29.07.2014 року).

Відповідно до частини першої ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійнснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Судом встановлено, що право оренди земельної ділянки по Договору у позивача припинилося до його звернення до суду із даним позовом. Позивач звертався до суду, вказуючи, що він по теперішній час є орендарем спірної земельної ділянки, що не відповідає фактичним обставинам, встановленим судом.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач таких доказів суду не надав, не довівши порушення спірним договором його прав або охоронюваних законом інтересів.

На підставі ст. 49 ГПК України понесені у даній справі судові витрати сплата судового збору повністю покладаються на позивача та йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

СУДДЯ В.В. Потапенко

Повне судове рішення складено 13 травня 2016 року.

Суддя В.В. Потапенко