ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"10" травня 2016 р. Справа № 911/705/16

У справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдінг», смт.Рокитне

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція Груп -1», м.Київ

Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», м.Київ

про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення збитків

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: Безугла С.О.

Від відповідача 1: Оксамитний М.М.

Від відповідача 2: Щербина О.Ю., Коршун А.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдінг» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція Груп-1» (далі - відповідач 1) та Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (далі - відповідач 2) про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення збитків.

Провадження у справі №911/705/16 порушено відповідно до ухвали суду від 02.03.2016 року та призначено справу до розгляду на 14.04.2016 року.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 14.04.2016 року не з'явився та надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. 13.04.2016 року до господарського суду від відповідача1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач1 проти позову заперечував. У зв'язку з чим, розгляд справи відкладався до 28.04.2016 року.

В судовому засіданні 28.04.2026 року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог (від 27.04.2016 року), в якій просить також визнати недійсними на майбутнє: пп. 1.1.1. п. 1.1 розділу 1 «Предмет договору», п. 6.3. розділу «Відповідальність сторін та порядок вирішення спорів» Договору оренди від 21.10.2014 року, пп. 1.1, пп. 1.3. п.1 Додаткової угоди № 2 від 21.10.2015 року до Договору оренди від 21.10.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдінг».

У зв'язку з необхідністю розгляду поданої позивачем заяви про збільшення позовних вимог, проти якої відповідачі заперечували, в судовому засіданні 28.04.2016 року оголошувалась перерва до 10.05.2016 року. Також, ухвалою від 28.04.2016 року продовжено строк розгляду справи.

Розглянувши в судовому засіданні 10.05.2016 року подану позивачем заяву про збільшення позовних вимог, судом встановлено, що у справі №911/705/16 подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдінг» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція Груп-1» (відповідач1) та Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (відповідач2) про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдінг» права користування комплексом нежитлових будівель, які є предметом оренди за Договором оренди від 21.10.2014 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдінг», а саме комплексом нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: Київська область, Рокитнянський район смт. Рокитне вул. Окружна, 4, та зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція Груп-1», Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» Брайка Станіслава Анатолійовича не чинити перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдінг» у користуванні орендованим згідно Договору оренди від 21.10.2014 року майном; стягнення на користь позивача збитків в сумі 10 800, 75 грн., завданих відповідачами у зв'язку з перешкодами в користуванні орендованим майном.

Таким чином, позивач в заяві про збільшення фактично доповнює вищенаведені позовні вимоги, вимогами про визнання недійсними: пп. 1.1.1. п. 1.1, п. 6.3. Договору оренди від 21.10.2014 року, пп. 1.1, пп. 1.3. п.1 Додаткової угоди № 2 від 21.10.2015 року до Договору оренди від 21.10.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдінг».

Згідно з ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У зв'язку з чим, суд зазначає, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, тобто спосіб захисту права. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Як вбачається з заявлених у справі позовних вимог, предметом заявленого позову були вимоги про визнання права користування, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні та стягнення збитків.

Предметом поданої позивачем заяви про збільшення позовних вимог, є визнання недійсними пп. 1.1.1. п. 1.1, 6.3. Договору оренди від 21.10.2014 року та пп. 1.1, пп. 1.3. п.1 Додаткової угоди № 2 від 21.10.2015 року до Договору оренди від 21.10.2014 року, з підстав, які не заявлялись при поданні позову.

Тобто, в поданій 28.04.2015 року заяві про збільшення позовних вимог позивач фактично доповнив заявлені в позові вимоги новими позовними вимогами з інших підстав, які хоч і пов'язані з предметом та підставами заявлених в позові вимог, однак є іншими вимогами додатково до заявлених в позові, що відбулось після початку розгляду справи, зокрема, в судовому засіданні 14.04.2016 року.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. У п. 2 інформаційного листа від 02.06.2006 року N 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» Вищий господарський суд України на запитання, чи можлива з огляду на приписи частини четвертої статті 22 ГПК одночасна зміна підстав і предмета позову, відповів, що за змістом зазначеної норми ГПК зміна позивачем підстав і предмета позову може мати місце лише альтернативно, тому одночасна їх зміна неможлива. Отже, у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, господарський суд з урахуванням конкретних обставин повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо). Під зміною розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог додатково до викладених у позовній заяві - така дія кваліфікується як зміна предмета позову.

Вищий господарський суд України в п. 3.7 роз'яснення від 18.09.97 р. N 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» (із змінами, внесеними Рекомендаціями Президії Вищого господарського суду України від 31.05.2007 р. N 04-5/103 «Про внесення змін та доповнень до деяких роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України і роз'яснень та рекомендацій президії Вищого господарського суду України і про визнання таким, що втратило чинність, роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України») зазначав: зміна предмета позову означає зміну матеріально-правової вимоги до позивача. Зміна підстави позову означає зміну обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.

Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. У п. 3 інформаційного листа від 02.06.2006 р. N 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» Вищий господарський суд України на запитання, чи може бути збільшення розміру позовних вимог пов'язано з пред'явленням додаткових позовних вимог, відповів, що під збільшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК) слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній. Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов'язано з пред'явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві, наприклад, якщо позов подано на суму основного боргу і позивач до прийняття рішення просить додатково стягнути пеню за прострочку платежу.

Таким чином, враховуючи, що в заяві про збільшення позовних вимог позивачем заявлено нові вимоги з інших підстав, ніж зазначено в позові, подана позивачем заява про збільшення позовних вимог фактично доповнює позов новим предметом з новими підставами, що згідно з ст. 22 ГПК України не допускається до того ж після початку розгляду справи.

Відтак, суд відмовляє в прийнятті поданої позивачем 28.04.2016 року заяви про збільшення позовних вимог.

В той же час, судом встановлено, що позивач подав до Господарського суду Київської області позов про визнання недійсними на майбутнє: пп. 1.1.1. п. 1.1 розділу 1 «Предмет договору», п. 6.3. розділу «Відповідальність сторін та порядок вирішення спорів» Договору оренди від 21.10.2014 року, пп. 1.1, пп. 1.3. п.1 Додаткової угоди № 2 від 21.10.2015 року до Договору оренди від 21.10.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдінг».

За відповідним позовом Господарським судом Київської області 10.05.2016 року порушено провадження у справі № 911/1543/16.

Оскільки, у справі № 911/1543/16 розглядається питання про дійсність пп. 1.1.1. п. 1.1, 6.3. Договору оренди від 21.10.2014 року та пп. 1.1, пп. 1.3. п.1 Додаткової угоди № 2 від 21.10.2015 року до Договору оренди від 21.10.2014 року, на підставі яких позивач обґрунтовує наявність у нього права користування, про захист якого розглядається спір у справі №911/705/16 (від порушень, в тому числі зі сторони орендодавця - відповідача2), результати розгляду справи № 911/1543/16, зокрема, щодо встановлення наявності чи відсутності у орендодавця права на передачу спірного майна в оренду і, як наслідок, визнання недійсними визначених предметом Договору оренди зобов'язань, також щодо підстав припинення орендних відносин, мають значення для повного та всебічного розгляду спору у справі №911/705/16.

Зокрема, в разі визнання судом у справі № 911/1543/16 недійсними пп. 1.1.1. п. 1.1, 6.3. Договору оренди від 21.10.2014 року та пп. 1.1, пп. 1.3. п.1 Додаткової угоди № 2 від 21.10.2015 року до Договору оренди від 21.10.2014 року, зокрема, щодо зобов'язань сторін про передачу та прийняття об'єкту оренди з одночасним встановлення відсутності у орендаря права на передання спірного майна в оренду, та щодо підстав та порядку припинення орендних відносин, відповідні обставини вплинуть на обсяг повноважень відповідачів у справі №911/705/16 в частині прав на орендоване позивачем майно і матимуть суттєве значення для повного та об'єктивного вирішення спору у справі №911/705/16.

У відповідності до пункту 3.16. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний] в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Пунктом 2.17. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29 травня 2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» передбачено, що неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Згідно з ч. 1. ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Таким чином, провадження у справі №911/705/16 підлягає зупиненню до остаточного вирішення спору у справі Господарського суду Київської області № 911/1543/16.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст. 22, ч.1 ст. 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Східенерготрейдінг» прийнятті до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог від 27.04.2016 року.

2. Зупинити провадження у справі №911/705/16 до остаточного вирішення спору у справі Господарського суду Київської області № 911/1543/16.

3. Зобов'язати сторони повідомити суду про результат вирішення спору у справі Господарського суду Київської області № 911/1543/16.

Суддя А.Ю. Кошик