ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р.Справа № 922/856/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" м. Київ
до 1) Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" м. Харків , 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", м. Лозова, Харківська обл.
про стягнення 357537,93 грн.
за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_3 (довіреність № 23-12/15-3 від 23.12.2015 р.);

1-го відповідача не зявився;

2-го відповідача не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" м. Київ (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" м. Харків (далі за текстом - 1-й відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", м. Лозова, Харківська обл. (далі за текстом 2-й відповідач) заборгованість за укладеним між сторонами договором фінансового лізингу № LC5420-06/11 від 21.06.2011 р. у розмірі 357537,93 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.03.2016 р. зазначений позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.04.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.04.2016 р. розгляд справи відкладено на 26.04.2016 р. за відповідним клопотанням 1-го відповідача.

1-й та 2-й відповідачі відзиву на позов не надали.

Позивач надав суду письмові пояснення у справі (вх. № 13688 від 25.04.2016 р.), в яких зазначає, що сума заборгованості, яка стягується в межах даної справи не була предметом розгляду суду в межах справ №922/3999/14 та № 922/5223/15.

На судове засідання 26.04.2016 р. прибув представник позивача, який підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить її задовольнити.

1-й відповідач на судове засідання свого представника не направив, надав суду клопотання, в якому просить суд відкласти розгляд справи, в звязку з проведенням переговорів щодо узгодження спірних питань мирним шляхом, та неможливістю прибуття на судове засідання його представника.

Однак, вказане клопотання суд відхиляє, оскільки на його підтвердження 1-м відповідачем не надано жодного доказу, а присутній в судовому засіданні представник позивача заперечує як проти задоволення зазначеного клопотання, так і проти факту проведення між сторонами будь-яких переговорів щодо узгодження спірних питань.

Крім того, суд також враховує, що розгляд даної справи вже відкладався ухвалою від 12.04.2016 р. за відповідним клопотанням 1-го відповідача. При цьому, 1-й відповідач в межах даної справи не був позбавлений можливості реалізувати власні процесуальні права в т.ч. щодо надання відзиву на позов, документів в обґрунтування своїх доводів, а також щодо направлення на судове засідання свого представника, в т.ч. за наявності обставин щодо проведення між сторонами переговорів, проте, відповідних дій з невідомих суду причин не вчиняв.

Суд зазначає, що 1-й відповідач, як юридична особа, згідно з законом має можливість мати необмежену кількість представників для представництва його інтересів в судових органах. Тобто, в разі неможливості прибуття на судове засідання одного представника, позивач не позбавлений можливості вирішити питання щодо направлення на це засідання іншого представника.

Суд вказує, що за змістом ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Таким чином, вимоги даної статті для 1-го відповідача також є обовязковими.

2-й відповідач на судове засідання свого представника також не направив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неприбуття представника не повідомив.

Оскільки неявка на судове засідання представників 1-го та 2-го відповідачів не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справи за відсутності останніх, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами, як це передбачено ст. 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 21.06.2011 р. між сторонами був укладений договір фінансового лізингу №LC5420-06/11 (надалі договір; а. с. 15-22), за яким лізингодавець (позивач) на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в специфікації (додаток №2 до цього договору) (надалі - предмет лізингу), а лізингоодержувач (1-й відповідач) зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.6. договору строк лізингу складається з періодів лізингу у кількості 60 місяців, починаючи з першого періоду лізингу, визначеного за правилами цього договору та додатків до нього.

Згідно з п. 2.1. вказаного договору вартість предмета лізингу на момент підписання цього договору становить 1103759,87 грн. (в тому числі 20% ПДВ) і підлягає остаточному визначенню після передачі предмета лізингу лізингоодержувачу та здійснення всіх розрахунків за договором купівлі-продажу.

Пунктом 3.4. зазначеного договору сторони узгодили, що розмір авансового лізингового платежу становить 25% від остаточної вартості предмета лізингу, визначеної за правилами п. 2.2-2.5 цього договору та підлягає сплаті лізингоодержувачем попередньо в розмірі 25% від вартості згідно п. 2.1 в строк до 27 липня 2011 р., з доплатою перевищення на підставі відповідного рахунку лізингодавця та у зазначені в такому рахунку строки.

Відповідно до п. 3.5. договору сплачений лізингоодержувачем авансовий лізинговий платіж поетапно перераховується у грошовий еквівалент іноземної валюти за курсом продажу на дату здійснення лізингодавцем кожного з платежів. Сума перевищення витрат над авансовим лізинговим платежем є заборгованістю лізингоодержувача перед лізингодавцем в розмірі згідно з п. 3.1. цього договору.

При збільшенні остаточної вартості предмета лізингу у визначеному п.п. 2.2. та 2.3. цього договору порядку, лізингоодержувач повинен протягом десяти днів з дня отримання графіку (додаток №1 до договору) з остаточною вартістю предмета лізингу здійснити доплату авансового лізингового платежу, виходячи з нової збільшеної вартості. У випадку невиконання лізингоодержувачем вимог цього пункту лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір та вимагати сплати всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1. цього договору.

Згідно з п. 4.1. договору лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу та поточні лізингові платежі.

Пунктом 4.2. зазначеного договору лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу у період з моменту підписання цього договору до повної виплати лізингоодержувачем заборгованості лізингодавцю, визначеної за правилами цього договору за ставкою LIBOR ЗМ плюс 7% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1. цього договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за курсом продажу (Розділ 1 "Визначення" Загальних умов додатку 4 до цього договору), крім того ПДВ у випадках передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 п. 4.3. договору лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця (надалі - комісія лізингодавця).

Пунктом 4.4. вказаного договору було передбачено, що розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2. цього договору, від заборгованості лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно графіку (додаток 1 до договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту.

Комісія лізингодавця розрахована у гривнях, не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості лізингоодержувача згідно даних колонки D графіку (додаток 1 до договору).

Згідно з п. 4.5. договору перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється лізингодавцем за курсом продажу плюс ставка збору до Пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діє на момент виставлення рахунку, та комісія АТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" з купівлі валюти, згідно офіційного сайту лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http://www.rla.соm.uа.

Відповідно до п. 4.6. цього ж договору оплата всіх платежів здійснюється лізингоодержувачем в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок лізингодавця.

Пунктом 4.8 договору передбачено, що всі додаткові послуги, визначені в загальних умовах (додаток 4 до цього договору), а також ті, які не визначені цим договором та необхідність з яких може виникнути у лізингоодержувача, оплачуються лізингоодержувачем окремо за тарифами лізингодавця, розміщеними на офіційному сайті лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http://www.rla.com.uа.

У відповідності до п. 5.1. Договору за несвоєчасну сплату будь-якого платежу (його частини) за договором лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення, починаючи з п'ятого дня прострочення виконання грошового зобов'язання.

Додатком №1 до вищевказаного договору сторони узгодили графік розрахунку заборгованості.

01.10.2013 р. між сторонами укладено угоду про внесення змін до договору фінансового лізингу №LC5420-06/11 від 21.06.2011 року, відповідно до якої додаток №1 до договору "Графік розрахунку заборгованості" викладено в новій редакції (а. с. 32-33).

В додатку № 2 до договору (специфікація) (а.с. 23-24) сторони визначили найменування, кількість майна, технічні характеристики та ціну з ПДВ.

Згідно з п. 5.3 і п. 5.4 Загальних умов фінансового лізингу (додаток №4 до договору) (а.с. 25-29), лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

В цьому випадку лізингоодержувач зобов'язаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 6.3 Загальних умов фінансового лізингу змінений за правилами п. 6.1 та п. 6.2 цих Загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку лізингодавця та підлягає сплаті лізингоодержувачем у безспірному порядку.

Позивач передав, а відповідач прийняв у користування предмет лізингу згідно специфікації, що підтверджується актом приймання-передачі предмета лізингу від 11.11.2011 р. підписаним представниками сторін без зауважень та засвідченим відбитками печаток обох підприємств (а.с. 30-31).

Відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за договором фінансового лізингу, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за вказаним договором у розмірі 357537,93 грн. (несплачені рахунки-фактури: LC5420-06/11/45-10 від 01.09.2015 р., LC5420-06/11/46-102 від 01.10.2015 р., LC5420-06/11/47-104 від 02.11.2015 р., LC5420-06/11/48-106 від 01.12.2015 р., LC5420-06/11/49-108 від 04.01.2016 р., LC5420-06/11/50-110 від 01.02.2016 р., LC5420-06/11/51-112 від 01.03.2016 р. (а. с. 34-40).

З заявами або листами про неотримання рахунків 1-й відповідач до позивача не звертався, доказів оплати рахунків, виставлених позивачем до суду не надав.

Для врегулювання спору мирним шляхом, позивач направив на адресу відповідача вимогу № 253-03/16 від 09.03.2016 р. (а.с. 59), але зазначена вимога залишились без відповідного реагування з боку 1-го відповідача, а сума боргу останнім так і не сплачена.

Таким чином, розмір заборгованості 1-го відповідача перед позивачем за вищевказаними рахунками-фактурами складає 357537,93 грн.

Матеріали справи також свідчать про те, що 21.06.2011 року між позивачем (лізингодавець) та 2-м відповідачем (поручитель) укладено договір поруки №5421 (надалі - Договір поруки), відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Лізингодавцем відповідати по зобов'язанням Лізингоодержувача (1-го відповідача), які виникають за Договором лізингу, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах Договору лізингу, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених Договором лізингу, а також виконати інші умови Договору лізингу в повному обсязі, в разі їх невиконання Лізингоодержувачем, за винятком тих зобов'язань, які можуть бути виконані виключно Лізингоодержувачем.

Відповідно до пункту 2.1 Договору поруки, у випадку невиконання лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань за Договором лізингу, поручитель несе солідарну відповідальність перед лізингодавцем у тому ж обсязі, що і лізингоодержувач, включаючи сплату основного боргу за Договором лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки.

Відповідно до п. 2.5. Договору поруки у випадку невиконання Лізингоодержувачем Боргових Зобов'язань перед Лізингодавцем за Договором лізингу Поручитель приймає на себе зобов'язання здійснити виконання Боргових Зобов'язань в обсязі, заявленому Лізингодавцем, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Лізингодавця. Виконання грошових Боргових Зобов'язань здійснюється Поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок Лізингодавця, який буде повідомлено Поручителю додатково.

Згідно п. 2.6. Договору поруки подання Лізингодавцем вимоги щодо виконання частини Боргових Зобов'язань не позбавляє Лізингодавця права подати вимогу щодо погашення іншої частини Боргових Зобов'язань.

Відповідно до п. 4.1. Договору поруки цей договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами (дата Договору) і діє до повного виконання Боргових Зобов'язань за Договором лізингу. Відповідальність Поручителя припиняється лише після виконання Боргових Зобов'язань за Договором лізингу та цим Договором в повному обсязі. Порука за цим Договором також припиняється, якщо Лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання Боргових Зобов`язань не пред`явить вимоги до Поручителя.

Таким чином, 1-й та 2-й відповідачі відповідають перед позивачем за Договором фінансового лізингу №LC5420-06/11 від 21.06.2011 р. та договором поруки №5421 від 21.06.2011 р. як солідарні боржники.

.Враховуючи невиконання 1-м відповідачем зобовязань за Договором фінансового лізингу, позивач направив на адресу 2-го відповідача вимогу про виконання зобовязань за Договором поруки за вих. № 251-03/16 від 09.03.2016 р.

Однак, 2-й відповідач не виконав свої зобовязання за Договором поруки в частині погашення заборгованості 1-го відповідача перед позивачем у розмірі 357537,93 грн.

Зазначені обставини стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі, в якому позивач вимагає стягнути солідарно з 1-го та 2-го відповідачів заборгованість за договором фінансового лізингу в сумі 357537,93 грн.

Надаючи правову кваліфікацію існуючим між сторонами правовідносинам суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про фінансовий лізинг, відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, з урахуванням особливостей, що встановлюються цим законом.

Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ГК України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця майна, за умовами сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про фінансовий лізинг за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 6 Закону України Про фінансовий лізинг договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 16 Закону України Про фінансовий лізинг сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачі не надали суду доказів сплати заборгованості за лізинговими платежами за виставленими позивачем рахунками-фактурами: LC5420-06/11/45-10 від 01.09.2015 р., LC5420-06/11/46-102 від 01.10.2015 р., LC5420-06/11/47-104 від 02.11.2015 р., LC5420-06/11/48-106 від 01.12.2015 р., LC5420-06/11/49-108 від 04.01.2016 р., LC5420-06/11/50-110 від 01.02.2016 р., LC5420-06/11/51-112 від 01.03.2016 р., доводи позивача про порушення 1-м відповідачем умов договору фінансового лізингу та необхідність стягнення з нього лізингових платежів за зазначеними рахунками-фактурами в сумі 357537,93 грн. є правомірними.

Згідно з вимогами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 540 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України, в разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Оскільки згідно з умовами договору поруки № 5421 від 21.06.2011 р. 2-й відповідач поручився перед позивачем за виконання 1-м відповідачем своїх зобовязань за договором фінансового лізингу № LC5420-06/11 від 21.06.2011 р., та несе солідарну відповідальність перед позивачем, доводи останнього про необхідність стягнення з 2-го відповідача лізингових платежів за зазначеними вище рахунками-фактурами в сумі 357537,93 грн. є також правомірними, і дана сума підлягає стягнення з 1-го та 2-го відповідачів солідарно.

З урахуванням вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 5363,07 грн.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 84, 85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, місто Харків, проспект Фрунзе, будинок 3, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Свободи, буд. 24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (04073, м. Київ, пр. Московський, буд. 9, корп. 5, ) 357537,93 грн. заборгованості за договором фінансового лізингу №LC5420-06/11 від 21.06.2011 р.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, місто Харків, проспект Фрунзе, будинок 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (04073, місто Київ, проспект Московський, будинок 9, корпус 5, ) 2681,54 грн. судового збору

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Свободи, буд. 24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (04073, місто Київ, проспект Московський, будинок 9, корпус 5, ) 2681,53 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя ОСОБА_4