ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р.Справа № 924/211/16

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Музика М.В. при секретарі судового засідання Янишиній Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницькбудтранс", м. Хмельницький

до комунального підприємства "Хмельницькбудзамовник", м. Хмельницький

про стягнення 84 701,72 грн.,

за участю представників сторін:

позивача: Златогурський В.О. - згідно довіреності №7 від 14.03.2016 року

відповідача: не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.03.2016 року порушено провадження у справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницькбудтранс", м. Хмельницький до комунального підприємства "Хмельницькбудзамовник", м. Хмельницький про стягнення 111 760,66 грн.

Ухвалою суду від 05.04.2016 року судове засідання відкладено на 26.04.2016 року.

20.04.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява №17 від 12.04.2016 року, у якій ТОВ "Хмельницькбудтранс" просить стягнути з відповідача 47 285,09 грн. основного боргу, 34 405,23 грн. втрат від інфляції та 3 011, 40 грн. річних. Окрім того, просить суд не розглядати подане 31.03.2016 року клопотання про забезпечення позову.

Суд, розглянувши подану заяву, з огляду на приписи ст. 22 ГПК України, вважає за належне її прийняти та, відповідно, не розглядати подане 31.03.2016 року клопотання про забезпечення позову.

Повноважний представник позивача під час судових розглядів справи позов з врахуванням заяви №17 від 12.04.2016 року підтримав в повному обсязі, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач не скористався правом участі свого представника на судових слуханнях, письмового відзиву на позов не надав, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовими повістками від 09.03.2016 року, від 22.03.2016 року та від 07.04.2016 року.

Судом враховується, що згідно статті 22 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" роз'яснено, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

11 січня 2011 року між ТДВ „Хмельницькбудтранс" (продавець) та КП „Хмельницькбудзамовник" (покупець) укладено договір №18 купівлі-продажу (далі - договір), згідно п. 1.1. якого продавець відпускає (передає у власність) покупцеві товар, а покупець приймає та оплачує його згідно умов договору (п.п. 1.2., 3.1., 3.3.).

Найменування і асортимент товару - будівельний матеріал (п.1.2. договору).

Кількість відпущеного продавцем товару та прийнятого і оплаченого покупцем визначається згідно із даними відповідних рахунку-фактури і товарно-транспортної накладної (п.2.1. договору).

Ціна на кожну партію товару визначається сторонами за домовленістю і відображається в рахунку-фактурі (п.2.3. договору).

Покупець, відповідно до п. 3.1. договору, здійснює розрахунок за товар по попередній оплаті, а в окремих випадках після його отримання.

В разі отримання товару без попередньої оплати покупець оплачує вартість товару впродовж 5-ти банківських днів після його отримання (п. 3.3. договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання (п.6 договору). Термін дії договору до 31.12.2011 року (п. 7 договору).

Договір купівлі-продажу №18 підписано сторонами та скріплено їхніми печатками.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Хмельницькбудтранс" поставлено, а представником КП „Хмельницькбудзамовник" на підставі: довіреності №37 від 04.02.2013 року отримано товар на суму 14 904,00 грн. (видаткова накладна №11 від 26.02.2013 року); довіреності №62 від 28.02.2013 року - на суму 28 164, 00 грн. (видаткова накладна №18 від 13.03.2013 року), довіреності №137 від 22.04.2013 року - на суму 9 792,00 грн. (видаткова накладна №40 від 22.04.2013 року), довіреності №187 від 28.05.2013 року - на суму 4 896,00 грн. (видаткова накладна №56 від 03.06.2013 року); довіреності №187 від 28.05.2013 року - на суму 38 669,00 грн. (видаткова накладна №75 від 07.06.2013 року).

Як вбачається із акту звірки взаємних розрахунків за період з січня 2013 року по серпень 2013 року між Товариством з додатковою відповідальністю „Хмельницькбудтранс" і КП „Хмельницькбудзамовник", заборгованість КП „Хмельницькбудзамовник" перед ТДВ „Хмельницькбудтранс" станом на 31.08.2013 року складає 115 835,07 грн.

Акт звірки підписано представниками сторін та скріплено їхніми печатками.

Позивачем надіслано відповідачу претензію №38 від 10.11.2014 року, у якій просить протягом десяти днів погасити наявну заборгованість за будівельні матеріали в розмірі 95 285,09 грн. та за автопослуги на суму 16 549,98 грн.

У відповідь комунальне підприємство „Хмельницькбудзамовник" листом №01-530 від 03.12.2014 року визнало заборгованість перед позивачем на суму 111 835,09 грн., яка виникла у зв'язку із скрутним фінансовим становищем.

ТДВ „Хмельницькбудтранс" звернувся із листом №21 від 03.06.2015 року до секретаря Хмельницької міської ради, у якому просить допомоги у вирішенні питання щодо погашення наявної заборгованості КП „Хмельницькбудзамовник" на суму 75 285,09 грн.

В свою чергу, відповідачем надіслано позивачу листа №01-192 від 03.07.2015 року, у якому КП „Хмельницькбудзамовник" заборгованість на суму 75 285, 09 грн. визнає та обґрунтовує її відсутністю належного фінансування.

КП "Хмельницькбудзамовник" згідно платіжного доручення №10089 від 01.04.2016 року сплатило ТДВ "Хмельницькбудтранс" 28 000,00 грн. заборгованості, а також надало гарантійний лист №01-095 від 01.04.2016 року, у якому взяло на себе зобов'язання погасити борг перед позивачем до 01.07.2016 року.

Враховуючи вищезазначене, несплату відповідачем заборгованості в добровільному порядку, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом враховується наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Пунктом 1 статті 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Аналогічне положення міститься і в ст.627 ЦК України, згідно якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ч.1 - 6 ст.181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів; проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін.

Звертаючись із позовною заявою, ТДВ "Хмельницькбудтранс" в обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що між сторонами виникли зобов'язання з поставки товару та його оплати. Як доказ виконання своїх зобов'язань позивачем надано підписані сторонами видаткові накладні на загальну суму 96 425,00 грн.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання.

В той же час, матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано доказів оплати поставленого позивачем товару на суму 47 285,09 грн., з огляду на що суд вважає за належне стягнути вказану суму з відповідача, та, відповідно, задовольнити позов в цій частині. Окрім того, наявність боргу не заперечується КП „Хмельницькбудзамовник".

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 34 405,23 грн. втрат від інфляції та 3 011, 40 грн. 3% річних, нарахованих за період з 01.12.2014 року по березень 2016 року.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Як вбачається із матеріалів справи, передача товару покупцю була вчинена у період з лютого по червень 2013 року, тому, відповідно, станом на 01.12.2014 року, з якого позивачем нараховуються 3% річних та втрати від інфляції, виникла прострочка оплати товару на суму 75 285,09 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та втрат від інфляції, вважає за можливе стягнути з відповідача 3 011,40 грн. 3% річних та 34 405,23 грн. інфляційного збільшення суми боргу, оскільки вони нараховані в межах суми, можливої до стягнення, тому, відповідно, позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Згідно частини 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі зазначеного вище, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з КП "Хмельницькбудзамовник" 47 285,09 грн. боргу, 34 405,23 грн. втрат від інфляції та 3 011, 40 грн. 3% річних підлягає задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку із задоволенням позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 34, 43, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства „Хмельницькбудзамовник" (м. Хмельницький, вул. Галана, 6-А, код 03085929) на користь товариства з додатковою відповідальністю "Хмельницькбудтранс" (м. Хмельницький, вул. Заводська, 161, код 01268851) 47 285,09 грн. (сорок сім тисяч двісті вісімдесят п'ять грн. 09 коп.) боргу, 34 405,23 грн. (тридцять чотири тисячі чотириста п'ять грн. 23 коп.) втрат від інфляції, 3 011,40 грн. (три тисячі одинадцять грн. 40 коп.) 3% річних, 1 378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 28.04.2016 року

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 2 прим. : 1 - до справи, 2 - відповідачу КП "Хмельницькбудзамовник" (29015, м. Хмельницький, вул. Галана, 6А) - рек. з повід. про вруч.