номер провадження справи 30/19/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016 Справа № 908/521/16

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз» (69032, м.Запоріжжя, вул. Південне шосе, 52)

до відповідача: Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області (70300, Запорізька область, смт. Розівка, вул. Калініна, 15)

про визнання незаконним та скасування рішення сільради від 09.10.2015 р. № 14; визнання припиненим права постійного користування земельною ділянкою.

Суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача ОСОБА_1, довіреність №01/255 від 19.07.2014 р.

від відповідача ОСОБА_2, рішення №2 від 10.11.2015 р.;

До господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Запоріжспецтрансгаз з позовною заявою до Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області про визнання незаконним та скасування рішення Созівської селищної ради Созівського району Запорізької області від 09.10.2015 р. № 14 Про відмову у припиненні права постійного користування земельною ділянкою; визнання припиненим з 17.09.2015 р. права постійного користування земельною ділянкою.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на приписи ст.ст. 140-143 Конституції України, ст.ст. 16, 167, 169, 374 ЦК України, ст.ст. 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, ст.ст. 123, 124, 127 Земельного кодексу України. Вказує, що за ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» оформлене право постійного користування земельною ділянкою площею 0,73 га за адресою Запорізька область, с. Розівка, вул. Леніна 159-А для розташування та будівництва об'єктів виробництва відповідно до Державного акту на право постійного користування землею І-ЗП № 003809, виданого на підставі Рішення № 3 від 08.02.2001 р. Розівської селищної ради. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.09.2015 р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 726, ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» передано у власність ОСОБА_4 нерухоме майно за адресою Запорізька область, смт. Розівка, вул. Леніна 159-А. У відповідь на звернення ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» листом від 17.09.2015 р. №01/342 до Розівської селищної ради із заявою про припинення дії Акту на право постійного користування земельною ділянкою, рішенням від 09.10.2015 р. № 14 «Про відмову у припиненні права постійного користування земельною ділянкою» було відмолено з посиланням на те, що заявником не додано витяг з державного земельного кадастру, який є необхідним при проведенні державної реєстрації припинення права постійного користування земельною ділянкою. За доводами позивача, відповідачем неправомірно, незважаючи на неодноразові звернення підприємства, не вирішено у встановленому порядку питання щодо припинення ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» право постійного користування землею за адресою Запорізька область, с. Розівка, вул. Леніна 159-А, що є порушенням прав позивача, оскільки збереження права постійного користування призводить до безпідставного нарахування підприємству плати за землю. Просить визнати незаконним та скасувати рішення Розівської селищної ради Созівського району Запорізької області від 09.10.2015 р. № 14 «Про відмову у припиненні права постійного користування земельною ділянкою», а також визнати припиненим з 17.09.2015 р. для Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз» право постійного користування земельною ділянкою площею 0,73 га за адресою Запорізька область, с. Розівка, вул. Леніна, 159-А для розташування та будівництва об'єктів виробництва, оформленого Державним актом на право постійного користування землею І-ЗП № 003809 від 19.03.2001 р., виданим на підставі Рішення № 3 від 08.02.2001 р. Розівської селищної ради та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 38.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.02.2016 р. порушено провадження у справі № 908/521/16, присвоєно справі номер провадження № 30/19/16, розгляд якої призначено на 28.03.2016 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті.

28.03.2016 р. Розівською селищною радою надано відзив на позов, в якому селищна рада проти позовних вимог заперечує, вказує на недійсність договору купівлі-продажу від 17.09.2015 р. з огляду на наявну в цьому договорі описку, а також на відсутність у позовних вимогах похідної вимоги щодо визнання таким, що втратив чинність Державного акту на право користування землею. Крім того, вважає неможливим визнання припиненим права користування земельною ділянкою з 17.09.2015 р., оскільки зазначена дата вже сплинула.

На підставі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва до 14.04.2016 р.

Ухвалою суду від 14.04.2016 р., на підставі ст. 69 ГПК України, строк вирішення спору продовжено на 15 днів за клопотанням відповідача, розгляд справи відкладено на 10.05.2016 р.

04.05.2016 р. відповідачем надано письмові пояснення, в яких повідомляється про прийняття Розівською селищною радою рішення від 21.04.2016 р. № 9 «Про скасування рішення Розівської селищної ради від 19.10.2015 р. № 14 «Про відмову у припиненні права постійного користування земельною ділянкою» та № 10 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ТОВ «Запоріжспецтрансгаз». При цьому, Розівська селищна рада вважає достатнім свого останнього рішення для державної реєстрації ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» припинення права користування земельною ділянкою.

За письмовим клопотанням представників сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у позові та наданих суду додаткових поясненнях.

Так, до початку судового засідання позивачем подано заяву, в якій позивач, в порядку ст.ст. 22, 83 ГПК України, просить:

1) вийти за межі позовних вимог з метою захисту прав та законних інтересів позивача;

2) визнати незаконним та скасувати рішення Розівської селищної ради від 19.10.2015р. № 14 «Про відмову у припинення права постійного користування земельною ділянкою»;

3) визнати припиненим з 17.09.2015 р. для ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» права постійного користування земельною ділянкою площею 0,73 га за адресою Запорізька область, с. Розівка, вул. Леніна, 159-А, для розташування та будівництва об'єктів виробництва, оформленого Державним актом на право постійного користування землею І-ЗП № 003809 від 19.03.2001 р., виданим на підставі рішення № 3 від 08.02.2001 р. Розівської селищної ради та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 38;

4) визнати незаконним та скасувати рішення Розівської селищної ради від 21.04.2016р. № 10 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ТОВ «Запоріжспецтрансгаз».

За доводами позивача, прийняте Розівською селищною радою рішення від 21.04.2016р. не припиняє існуючий між сторонами спір, а лише поглиблює його, оскільки припиняє право постійного користування земельною ділянкою лише з 21.04.2016 р., а також встановлює для підприємства нові обвязки, не передбачені чинним законодавством. Так, пунктом 2 цього рішення зобовязано ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» зареєструвати припинення права постійного користування земельною ділянкою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у встановленому законом порядку, проте, неможливо зареєструвати припинення права користування, оскільки не реєструвалося саме право постійного користування.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав зазначених у письмових поясненнях.

Суд, розглянувши заяву позивача, не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Розглянувши надану позивачем заяву № б/н від 10.05.2016 р., суд відзначає, що фактично позивач в своїй заяві змінює предмет позову. В поданій заяві позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Розівської селищної ради від 21.04.2016р. № 10 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ТОВ «Запоріжспецтрансгаз», що не було предметом позовних вимог, викладених у позові.

Згідно з частиною 2 ст. 83 ГПК України, на приписи якої посилається позивач, визначено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Суд звертає увагу, що вихід за межі позовних вимог означає лише збільшення кількісного показника розміру заявленої позивачем вимоги, однак, суд не вправі змінювати предмет позову, розглядати вимоги , що не були заявлені позивачем. По суті, позивач заявляє окрему вимогу, тому в даному випадку мова не може йти про право суду виходити за межі позовних вимог, оскільки наведена у заяві вимога не стосується предмета даного спору.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Отже, право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту часу, коли господарський суд після відкриття судового засідання, розяснення сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обовязків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог. Зміна предмета позову означає зміну матеріально-правової вимоги до позивача. Зміна підстави позову означає зміну обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача.

В своїй заяві позивач просить змінити предмет позову, проте, оскільки розгляд справи по суті вже розпочато у судовому засіданні 28.03.2016 р., в якому були присутні представників обох сторін і сторонам розяснені їхні права та обовязки, подана заява судом не приймається. Крім того, позивач, по суті, заявляючи ще одну окрему вимогу в межах заявленого позову, доказів оплати судового збору не надає, як не надає і доказів направлення вказаної заяви на адресу відповідача, що є також підставою для відмову у прийнятті зазначеної заяви до розгляду.

Судом розглядаються позовні вимоги, викладені у позові.

При цьому, суд відзначає, що позивач не позбавлений права на звернення з вимогою про визнання незаконним та скасування рішення Розівської селищної ради від 21.04.2016р. № 10 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» у окремому позовному провадженні.

В судовому засіданні 10.05.2016 р. справу розглянуто по суті спірних правовідносин, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи свідчать, що за ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» оформлене право постійного користування земельною ділянкою площею 0,73 га за адресою Запорізька область, с. Розівка, вул. Леніна 159-А для розташування та будівництва об'єктів виробництва відповідно до Державного акту на право постійного користування землею І-ЗП № 003809, виданого на підставі Рішення № 3 від 08.02.2001 р. Розівської селищної ради.

Вказана земельна ділянка надана під розташування нерухомого майна, яке належало підприємству та використовувалося у його господарській діяльності.

17.09.2015 р. ТОВ «Запоріжспецтрансгаз», на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 726, було передано у власність гр. ОСОБА_4 нерухоме майно за адресою Запорізька область, с. Розівка, вул. Леніна 159-А.

У зв'язку із переходом права власності до іншої особи, ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» було направлено на адресу Розівської селищної ради лист від 17.09.2015 р. № 01/342 із заявою про припинення дії Акту на право постійного користування земельною ділянкою.

Рішенням від 09.10.2015 р. № 14 «Про відмову у припиненні права постійного користування земельною ділянкою» Розівською селищною радою було відмовлено у заяві позивача з посиланням на те, що заявником не додано витяг з державного земельного кадастру, який є необхідним при проведенні державної реєстрації припинення права постійного користування земельною ділянкою».

17.11.2015 р. ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» повторно було направлено на адресу Розівської селищної ради лист за вих. № 01/438 з заявою про припинення ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» право постійного користування земельною ділянкою площею 0,73 га за адресою Запорізька область, с. Розівка, вул. Леніна 159А для розташування та будівництва об'єктів виробництва відповідно до Державного акту на право постійного користування землею І-ЗП № 003809, виданого на підставі Рішення № 3 від 08.02.2001 Розівської селищної ради.

Листом вих. № 317/01-22-03 від 18.01.2016 р. Розівською селищною радою, з посиланням на Закон України «Про державний земельний кадастр» та Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», було повідомлено позивача, що для вирішення питання припинення права користування земельною ділянкою є необхідним підтвердження наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про земельну ділянку та в Державному реєстрі прав - відомостей про речові права.

За доводами позивача, відповідачем неправомірно, незважаючи на неодноразові звернення підприємства, не вирішено у встановленому порядку питання щодо припинення ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» право постійного користування землею за адресою Запорізька область, с. Розівка, вул. Леніна 159-А, що є порушенням прав позивача, оскільки збереження права постійного користування призводить до безпідставного нарахування підприємству плати за землю.

Позовні вимоги признання незаконним та скасування рішення Розівської селищної ради Созівського району Запорізької області від 09.10.2015 р. № 14 «Про відмову у припиненні права постійного користування земельною ділянкою»; про визнання припиненим з 17.09.2015 р. для Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз» права постійного користування земельною ділянкою площею 0,73 га за адресою Запорізька область, с. Розівка, вул. Леніна, 159-А для розташування та будівництва об'єктів виробництва, оформленого Державним актом на право постійного користування землею І-ЗП № 003809 від 19.03.2001 р., виданим на підставі Рішення № 3 від 08.02.2001 р. Розівської селищної ради та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 38; є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно із ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктами а, е ст. 141 ЗК України передбачені підстави припинення права користування земельною ділянкою, серед яких: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Зазначені підстави припинення права користування земельною ділянкою є різними за своєю суттю і застосовуються самостійно, виходячи з конкретних обставин.

Як вбачається із заяви ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» до Розівської селищної ради про припинення права постійного користування земельною ділянкою, підставою для такого звернення послужив факт відчуження іншим особам розміщеного на ній обєкту нерухомості нежитлового приміщення за адресою Запорізька область, смт. Розівка Запорізької області, вул. Леніна 159-А.

Порядок припинення права постійного користування земельною ділянкою за заявою землекористувача в звязку з добровільною відмовою від права постійного користування земельною ділянкою визначено ст. 142 ЗК України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 даної статті, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача від права постійного користування земельною ділянкою здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Таким чином, здійснення землекористувачем добровільної відмови від права користування земельною ділянкою шляхом подання до міської ради заяви про добровільну відмову від землекористування тягне за собою обовязок власника землі в юридичному оформленні наслідків такої відмови прийняти рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою та повідомити про це орган державної реєстрації. Відповідач таких дій не вчинив, чим порушив права позивача.

Припинення права постійного користування земельною ділянкою має правовим наслідком припинення правовідносин щодо користування земельною ділянкою, зокрема, припинення обовязку землекористувача щодо сплати земельного податку.

Разом із тим, відповідно до приписів ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

При цьому діючим законодавством в даному випадку не вимагається в обовязковому порядку подання землекористувачем заяви про відмову від права користування земельною ділянкою.

Моментом набуття права власності на нерухоме майно є дата державної реєстрації права власності на нього (ст.ст. 182, 331 ЦК України).

Таким чином, у відповідності до ст. 120 ЗК України, з моменту державної реєстрації громадянином ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці по вул. Леніна, 159-А в смт. Розівка Запорізької області, припиняється право постійного користування земельною ділянкою позивача ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» в силу приписів закону, а до нового власника майна переходить право користування даною земельною ділянкою.

Виходячи з аналізу зазначених норм закону, момент припинення права постійного користування у попереднього землекористувача не ставиться в залежність від моменту юридичного оформлення права постійного користування новим власником майна.

Оформлення такого права новим власником майна здійснюється у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення, одержання власником нерухомого майна документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою, та державну реєстрацію цього права.

Перехід права власності на нерухоме майно за адресою Запорізька область, смт. Розівка, вул. Леніна 159-А, а саме: нежиле приміщення інв. № 0101338, інв. № 0101339, інв. №0101337, від ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» до ОСОБА_4 відбувся 17.09.2015 р. на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.09.2015 р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 726.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 5 ст. 3 цього ж Закону, державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Також на підставі ч. 3 ст. 4 цього ж Закону, право власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини) може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

17.09.2015 р., одночасно із нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу, нотаріусом ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на об'єкти нерухомого майна за адресою Запорізька область, с. Розівка, вул. Леніна 159-А за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2015 р., що підтверджується наданою до матеріалів справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 58589843 від 05.05.2016 р.

Розівською селищною радою було прийнято рішення від 21.04.2016 р. № 10 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ТОВ «Запоріжспецтрансгаз». При цьому, відповідач вважає достатнім цього рішення для державної реєстрації ТОВ «Запоріжспецтрансгаз» припинення права користування земельною ділянкою. Проте, суд відзначає, що у позивача припинилось право постійного користування земельною ділянкою з моменту державної реєстрації права власності на даний обєкт нерухомості громадянина ОСОБА_4, тобто з 17.09.2015 р., а не з моменту прийняття Розівською селищною радою рішення від 21.04.2016 р. № 10 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ТОВ «Запоріжспецтрансгаз», як то зазначає відповідач.

Також, в наданих відповідачем 04.05.2016 р. письмових поясненнях зазначається про прийняття Розівською селищною радою рішення від 21.04.2016 р. № 9 «Про скасування рішення Розівської селищної ради від 19.10.2015 р. № 14 «Про відмову у припиненні права постійного користування земельною ділянкою», що підтверджується наданим до матеріалів справи оригіналом цього рішення.

Враховуючи викладене, в частині визнання незаконним та скасування рішення Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від 09.10.2015 р. № 14 «Про відмову у припиненні права постійного користування земельною ділянкою» провадження у справі слід припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законом.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на невизнання Розівською селищною радою його права на припинення постійного користування спірною земельною ділянкою. Свої доводи щодо невизнання такого права позивач обґрунтовує тим, що міська рада не здійснює дії, направлені на юридичне оформлення припинення правовідносин між ними щодо користування земельною ділянкою, що спричинює невизначеність щодо його подальших обовязків.

Способи захисту права та законного інтересу передбачені в ст. 16 ЦК України, ст.20 Господарського кодексу України, ст. 152 ЗК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як його наявність, так і його відсутність.

Відповідно до ст. 20 ГК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд, тобто обирає той спосіб захисту, який вона вважає належним та ефективним. Обовязок доведення суду обґрунтованості своїх вимог з урахуванням обраного способу захисту покладається на особу (позивача), який звернувся до суду за захистом своїх прав.

Частиною 2 ст. 20 ГК України передбачені такі способи захисту, як визнання наявності або відсутності прав; установлення, зміна і припинення господарських правовідносин.

Статтею 152 ЗК України також передбачені способи захисту порушених прав на землю, зокрема, шляхом визнання права або застосування інших передбачених законом способів.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950р., відповідно до яких, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції), а обмеження матеріального права суперечить цим положенням, особа має право звернутися за захистом свого цивільного права чи цивільного інтересу і у спосіб, не передбачений безпосередньо ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України та ст. 151 ЗК України, але який є ефективним способом захисту, тобто є таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідків, спричинених цим порушенням.

Така позиція висловлена Верховним судом України у постанові №6-20цс11 від 21.05.2012р., прийнятої за результатами перегляду з підстав неоднакового застосування положень чинного законодавства, а саме ст. 16 ЦК України.

Визнання припиненим права постійного користування земельною ділянкою, оформленого Державним актом на право постійного користування землею І-ЗП № 003809 від 19.03.2001 р., по-суті та своєму змісту є вимогою про визнання припиненими відносин між ТОВ «Запоріжспецтрансгаз», як землекористувачем, та Розівською селищною радою, як власником земельної ділянки, щодо користування земельною ділянкою. Припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою означає відсутність у землекористувача (позивача) обовязку виконувати свої зобовязання, зокрема, щодо сплати земельного податку.

Отже, визнання припиненим права постійного користування земельною ділянкою (або припиненими правовідносин на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ЗП № 003809) як спосіб захисту, обраний позивачем, відповідає характеру порушення прав позивача і підлягає застосуванню з урахуванням принципів, викладених в ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, позов у даній справі підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

В даному випадку позивачем доведено, а відповідачем не спростовано обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Таким чином, з підстав зазначених вище, позовні вимоги задовольняються судом частково в частині визнання припиненим з 17.09.2015 р. для Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз» право постійного користування земельною ділянкою площею 0,73 га за адресою Запорізька область, с. Розівка, вул. Леніна, 159-А для розташування та будівництва об'єктів виробництва, оформленого Державним актом на право постійного користування землею І-ЗП № 003809 від 19.03.2001 р., виданим на підставі рішення № 3 від 08.02.2001 р. Розівської селищної ради та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 38. В частині визнання незаконним та скасування рішення Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від 09.10.2015 р. № 14 «Про відмову у припиненні права постійного користування земельною ділянкою» провадження у справі припиняється на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору, оскільки рішення від 21.04.2016 р. № 9 «Про скасування рішення Розівської селищної ради від 19.10.2015 р. № 14 «Про відмову у припиненні права постійного користування земельною ділянкою» було прийнято після порушення провадження у справі.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати суми судового збору покладаються на відповідача повністю, оскільки рішення № 9 від 21.04.2016 р. було прийнято відповідачем після порушення провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецстрансгаз» (м.Запоріжжя) до Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області (смт. Розівка Запорізької області) задовольнити частково.

Визнати припиненим з 17.09.2015 р. для Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз» (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 52, ) право постійного користування земельною ділянкою площею 0,73 га за адресою Запорізька область, с. Розівка, вул. Леніна, 159-А для розташування та будівництва об'єктів виробництва, оформленого Державним актом на право постійного користування землею І-ЗП № 003809 від 19.03.2001 р., виданим на підставі рішення № 3 від 08.02.2001р. Розівської селищної ради та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 38.

Стягнути з Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області (70300, Запорізька область, смт. Розівка, вул. Калініна, 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжспецтрансгаз» (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 52, ) 2756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині визнання незаконним та скасування рішення Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від 09.10.2015 р. № 14 «Про відмову у припиненні права постійного користування земельною ділянкою» провадження у справі припинити.

Суддя Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлене у повному обсязі та підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 13.05.2016 р.