ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р.Справа № 922/1080/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Будцентр Витязь", м. Харків
до ТОВ "Престиж Строй Плюс", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 244720,39 грн.
за участю сторін :

позивача -ОСОБА_1

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року до суду звернулось ТОВ" Будцентр Витязь" ( надалі - позивач) та просить стягнути з ТОВ" Престиж Строй Плюс" ( надалі - відповідач) 170000, 00 грн. основного боргу, 4010, 00 грн. 3 % річних, 66006,56 грн. пені, 4703,83 грн. інфляційних втрат, а всього 244720,39 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 18/05 про субпідряд від 18.05.2015 року в частині не виконання робіт, та не повернення передплати .

Відповідач в судове засідання не з*явився, заперечень щодо відсутності боргу не надав.

Судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої листом Вищого господарського суду України від 19.02.2013 р. та затвердженої наказом Державної удової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28, а тому суд вважає можливим розглядати справу за наявними в ній матеріалами, як це передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (розяснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 01-8/675 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року (пункт 15) зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб).

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України (надалі ГПК України), не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 ГПК України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

За приписами статей 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з вимогами статті 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як Генеральний підрядник, а перед субпідрядником як Замовник.

Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта, про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до вимог частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов*язаний прийняту роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне, 12 травня 2015 року між Департаментом капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації (надалі Розпорядник коштів-Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будцентр Витязь» (надалі Генпідрядник) укладено договір №201-15 про закупівлю по обєкту «Будівництво інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави . ВОП №1/19А в Луганській області», у п. 5.4.3. якого погоджено залучення ТОВ «Престиж Строй Плюс» (код ЄДРПОУ 3709056) у якості субпідрядника, при цьому всю відповідальність за роботу субпідрядних організацій покладено на Генпідрядника (копія : дається).

На виконання вказаного договору 18 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будцентр Витязь» (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Престиж Строй Плюс» (далі Відповідач) укладено договір про субпідряд 18/ 05 ( а.с.а.с.19-26).

Відповідно до п.1.1. Договору, Відповідач зобовязався за завданням Позивача виконати та здати у встановлені договором строки закінчені роботи по обєкту «Будівництво інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави, ВОП №1/19А в Луганській області», а Позивач зобовязався надати Відповідачу дозвільну документацію, затверджену проектно - кошторисну документацію, прийняти від Відповідача закінчені роботи по обєкту та оплатити їх.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що джерелом фінансування робіт є кошти, отримані позивачем згідно договору про закупівлю послуг по обєкту «Будівництво інженерних споруд з зміцнення обороноздатності держави. ВОП №1/19А в Луганській області», виділені з державного бюджету за бюджетною програмою 2101700 «Будівництво інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави».

На виконання умов договору Позивач перерахував Відповідачу платіжними дорученнями № 671 від 21.05.2015 р. 70000,00. грн., в т.ч. 11666, 67 грн. ПДВ. та № 13 від 27.05.2015 р.100000,00 тис. в тому числі 16666,67 грн. в якості передньої оплати на закупівлю матеріальних ресурсів по інженерній споруді ВОП № 1/19А.

У відповідності з пунктами 5.3.1., 5.3.2. та 5.3.3. Відповідач зобовязався забезпечити виконання робіт у строки, встановлені Договором, забезпечити виконання робіт, якість яких відповідає умовам, встановленим розділом 2 цього Договору, та у відповідності з розробленою проектно-кошторисною документацією, ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 і будівельними нормами виконати будівельно-монтажні роботи, визначені цим Договором.

На виконання своїх обовязків Генерального підрядника за договорами із Департаментом капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації про субпідряди по обєктах «Будівництво інженерних споруд з метою зміцнення обороноздатності держави. ВОП в Луганській області», Позивач наказом №06/П від 12.05.2015 р. створив комісію підприємства із контролю за виконанням субпідрядних договорів будівництва інженерних споруд (наказ додається).

При здійсненні контрольних заходів комісією Позивача на обєкті, де субпідрядником був ТОВ «Престиж Строй Плюс» встановлено, що Відповідачем станом на 10.06.2015 р. грубо порушено вимоги договору субпідряду №18/05 від 18.05.2015 р. щодо обсягів виконаних робіт, їх якості та графіку будівництва інженерної споруди ВОП№1/19А, роботи фактично не велись.

Згідно з п. 5.2.2. Договору Генпідрядник мав право у разі невиконання зобовязань Субпідрядником достроково розірвати договір.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Технічною комісією Позивача від 10.06.2015 р., враховуючи особливу важливість зазначеного будівництва, визнано зрив виконання Відповідачем договірних зобовязань на обєкті, де Позивач був уповноваженим Генеральним підрядником за державним замовленням особливої ваги, та прийнято рішення про дострокове розірвання договору субпідряду №18/05 від 18.05.2015 р. між ТОВ «Будцентр Витязь» як Генпідрядником, та ТОВ «Престиж Строй Плюс» як субпідрядником, по зазначеному обєкту. Цього ж дня комісією прийнято рішення повідомити Відповідача про дострокове розірвання договору та вимагати від останнього повернути на рахунок Позивача раніше перераховані на виконання Договору платіжними дорученнями №671 від 21.05.2015 р. 70 тис. грн., (в т.ч. 11 666,67 гри. ПДВ), та №13 від 27.05.2015 р. 100 тис. грн. ( в т.ч. 16 666, 67 грн.), кошти .

Відповідачу 10.06.2015 р. направлено повідомлення № 6 про розірвання договору субпідряду №18/05 від 18.05.2015 року, зазначене повідомлення відповідачу не було вручене, та повернулося на адресу позивача з відміткою поштового відділення " за місцем обслуговування". Лист був направлений на адресу ТОВ" Престиж Строй Плюс" м. Харків, пр. Московський, 119"Б" ( а.с.34-35).

Позивачем наданий витяг з ЄДРПОУ станом на 28.03.2016 року, у відповідності до якого місцезнаходження юридичної особи ТОВ" Престиж строй Плюс" визначено : м. Харків, вул. Киргизька, буд. 19 корпус "2".

У відповідності до п. 4.7 договору, сторони передбачили, що у разі невиконання Субпідрядником договірних зобов*язань протягом зазначеного у п. 4.6 даного договору строк, невикористані суми попередньої оплати повертаються Субпідрядником Генпідряднику. За прострочення повернення невикористані суми попередньої оплати Субпідрядник сплачує Генпідряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно повернутої невикористаної суми попередньої оплати за кожен день прострочення ( п.4.7 договору).

Тобто, строк використання одержаної попередньої оплат закінчується протягом трьох місяців від дні одержання попередньої оплати, але до кінця поточного бюджетного року .

Бюджетний період в Україні становить один календарний рік, який триває з 1 січня по 31 грудня одного року. Фактично бюджетний період за змістом збігається з однією зі стадій бюджетного процесу -- виконанням бюджету (ст. 19 Кодексу) та диференціюється стосовно Державного бюджету України (ст. 47-51 Кодексу) й місцевих бюджетів (ст. 78 Кодексу). Тобто 01 січня 2016 року, у відповідача виникло зобов*язання щодо повернення попередньої оплати як не використаної.

Пунктом 8.1. Договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

Пунктом 8.2 договору, сторони передбачили, наступні види порушень та санкцій за них, а саме за прострочення строків виконання окремих видів робіт Субпідрядник сплачує пеню у розмірі 0,1 % від вартості робіт, виконання яких прострочено , за кожний день прострочення .

Згідно з ч.І ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Враховуючи, що сторони передбачили строк повернення передплати, в даному випадку це 01.01.2016 року, то пеню слід нараховувати саме з цього періоду, а не з 10.06.2015 року , що також перевищує скорочений строку позовної давності у 6 місяців, тобто період стягнення пені становить з 01.01.2016 року по 23.03.2016 року та становить 16962,84 грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 4010.00 грн. та інфляційні витрати у розмірі 4703,83 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Але у відповідності до Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року за № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", пунктом 5.2 передбачено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вирішив в частині стягнення з відповідача суми3 % річних в розмірі 4010,00 грн. та інфляційних втрат в розмірі 4703,83 грн. - відмовити.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,75,82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж Строй Плюс" ( м. Харків, вул. Киргизька, буд. 19, корп.2 , , р/р 063 в ПАТ" Укрінпромбанк" , МФО 300142, іпн 40) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будцентр Витязь" ( м. Харків, пр.Московський, 247, п/р НОМЕР_1 в ПАТ" Мегабанк" м. Харків, МФО 351629 іпн. 76) суму 170000,00 грн., пені 16962,84 грн. та судового збору 2804,44 грн

В іншій частині стягнення - відмовити.

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Повне рішення складено 13.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_2