ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.04.16р. Справа № 904/667/16
За позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання укладеним договору від 30.11.2015р. №4626 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари з протоколом врегулювання розбіжностей від 18.01.2016р.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Касьян І.В - представник, дов. від 13.01.2016р. №9;

від відповідача: ОСОБА_1 - Фізична особа-підприємець, свідоцтво від 03.02.1998р. №347654;

Шафранова О.В. - адвокат, свідоцтво від 16.04.2012р. № 2485; Договір від 15.10.2013р. №12;

ОСОБА_4 - представник, дов. від 24.09.2015р. №1156 (був присутній у судових засіданнях 03.03.2016р., 07.04.2016р. та 20.04.2016р.).

СУТЬ СПОРУ:

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні було оголошено перерву до 25.04.2016р.

Позивач просить визнати укладеним договір від 30.11.2015р. №4626 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари з протоколом врегулювання розбіжностей від 18.01.2016р.

Відповідач у запереченнях (вх.№18153/16 від 24.03.2016р.) проти позовної заяви просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що: - граничним строком звернення до суду позивачем з метою визнання договору від 30.11.2016р. № 4626 укладеним в його редакції було 31.01.2016р.; - позивачем не надано до суду доказів в підтвердження своїх повноважень щодо укладення правочинів по здійсненню послуг з теплопостачання споживачем; - акт виконаних робіт, що надсилає для підписання постачальник, не є документом, що підтверджує факт надання послуг споживачу; - станом на 22.03.2015р. між сторонами не було укладено договору, тому немає підстав вважати, що постачальник з 01.01.2015р. здійснював поставку теплової енергії споживачу.

Позивач у поясненнях (вх.№16400/16 від 17.03.2016р.) зазначає про те, що: - інвестиційна програма, яка передбачає встановлення приладів обліку теплової енергії в житлових будинках, перебуває в процесі розроблення; - позивач не має фінансової можливості забезпечити житлові будинки, не обладнані приладами обліку, лічильниками теплової енергії, оскільки отримані грошові кошти від споживачів першочергово перераховуються постачальнику природного газу; - позивачем будуть встановлені прилади обліку теплової енергії тільки після погодження інвестиційної програми або при наявності інших джерел фінансування.

Відповідач у додаткових поясненнях (вх.№20577/16 від 05.04.2016р.) до позовної заяви просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що: - граничним строком звернення позивачем до суду з метою визнання договору від 30.11.2015р. №4626 укладеним в його редакції було 31.01.2016р.; - у відповідача немає правових підстав укладати договір з позивачем; - між сторонами не було укладено договору, отже немає підстав вважати, що постачальник з 01.01.2015р. здійснював поставку теплової енергії споживачу; - сторони не можуть застосовувати умови договору від 30.11.2015р. №4626 до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Позивач у додаткових поясненнях (вх.№21082/16 від 06.04.2016р.), що надійшли засобами електронного зв'язку, зазначає про те, що: - відповідач не звернувся до теплопостачальної організації для укладення договору на постачання теплової енергії та не проводив оплату за спожиту теплову енергію; - встановлення приладів обліку можливе лише за умови погодження інвестиційної програми.

Відповідач у додаткових поясненнях (вх. №23984/16 від 19.04.2016р.) до позовної заяви просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне: - граничним строком звернення до суду позивача з метою визнання договору укладеним в його редакції був 31.01.2016р.; - позивачем не надано суду доказів в підтвердження своїх повноважень щодо укладення правочинів по здійсненню послуг з теплопостачання споживачем; - у суду є підстави для прийняття протоколу розбіжностей в редакції відповідача.

Оригінали документів, оглянуті у судовому засіданні відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи позивачем - Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" було спрямовано відповідачу - Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 проект договору від 30 листопада 2015 року №4626 на постачання теплової енергії для потреб вентиляції, гарячого водопостачання і пари (надалі - Договір) наступного змісту:

„Договір №4626

на постачання теплової енергії для потреб вентиляції,

гарячого водопостачання і пари

30 листопада 2015р. м. Кривий Ріг

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», іменоване надалі «Постачальник», в особі заступника директора по теплозбуту ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності № 01/13 від 02.01.2015р., з одного боку та Фізична особа підприємець ОСОБА_1, надалі «Споживач», що діє на підставі Свідоцтва, з іншого боку, уклали цей Договір про наступне:

1. Предмет договору

1.1. «Постачальник» відпускає «Споживачеві» теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення та гарячого водопостачання, а «Споживач» сплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені цим Договором.

1.2. Взаємовідносини між теплопостачальною організацією, яка здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, та Споживачем теплової енергії регламентуються "Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.0б.2004р. №1875-IV, Закону України "Про теплопостачання" від 02.06.2005р. № 2633- IV, "Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж", затвердженими Наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007р. №71, "Правилами користування тепловою енергією", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. №1198 та Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, іншими законодавчими актами України, та цим договором.

1.3. «Постачальник» відпускає «Споживачеві» теплову енергію на об'єкти, вказані в таблиці № 2 згідно з встановленим планом теплоспоживання з « 01» січня 2015 року по « 31» грудня 2015 року (див. Таблиця № 1, № 2 як невід'ємні частини договору). Оплата здійснюється з моменту зазначеного періоду дії Договору.

2. Порядок обліку теплової енергії

2.1. Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом за їх відсутності.

2.2. Щомісячна сума сплати за договором коригується з урахуванням фактичної середньомісячної температури зовнішнього повітря, кількості діб і годин надання послуг.

2.3. Проектування та встановлення приладів обліку теплової енергії виконується за технічними умовами «Постачальника» організаціями, що мають відповідні ліцензії. Встановлення приладів обліку теплової енергії проводитися за узгодженим з

«Постачальником» проектом, на межі розподілу балансової належності тепломереж

«Постачальника» і «Споживача». У разі встановлення приладу обліку теплової енергії не

на межі балансової належності, теплові втрати на ділянках мереж, що знаходяться на

балансі «Споживача», стягуватимуться до даткові до кількості теплової енергії

зафіксованої приладом обліку, наднормативне підживлення (нормативна вказується в

Договорі) пред'являється «Споживачеві» за затвердженими тарифами щомісячно, додатково до спожитої теплової енергії.

2.4. Щомісяця, у термін до 25 числа, «Споживач», який має прилад обліку, інформує «Постачальника» про фактичне споживання теплової енергії з наступним складанням акту.

2.5. «Споживач» зобов'язується надати проектно-технічну документацію, в якій обумовлено наступні дані: а) загальна площа об'єкту - м.кв.; теплові навантаження: на опалення - Гкал/год; б) потреба в гарячій воді - куб.м / добу; теплове навантаження на гарячу воду - Гкал/год.

2.6. Про зміну теплового навантаження, загальної площі, споживач доводить до відома «Постачальника» у письмовій формі.

2.7. У разі зміни загальної площі «Споживач» зобов'язаний надати «Постачальнику»

документ, що дає право на внесення змін . У разі зміни теплового навантаження «Споживач» надає розрахунок, виконаній проектною організацією, узгоджений «Постачальником».

2.8. Для «Споживачів», що мають прилади обліку, розрахунки за показниками приладів обліку будуть здійснюватися тільки після приймання «Постачальником» даного приладу відповідним оформленням документів. У разі виходу з ладу приладу обліку, розрахунок за теплову енергію буде проводитися «Постачальником» згідно проектного навантаження.

2.9. У разі підключення «Споживача» до теплоджерел з госпрозрахунковими приладами обліку тепла, від загальної кількості тепла, відпущеного за приладами обліку, віднімаються обсяги споживання теплової енергії споживачів, що мають індивідуальні прилади обліку тепла, а залишок розподіляється між іншими споживачами згідно з проектним навантаженням.

3. Порядок оплати теплової енергії

3.1. Оплата за відпущену теплову енергію проводиться «Споживачем» щомісяця, самостійно в грошовій формі, та іншими формами розрахунку за погодженням сторін до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим.

3.2. У разі наявності у "Споживача" заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки, Сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від "Споживача", погашає вимоги "Постачальника" у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного "Споживачем":

1) у першу чергу відшкодовуються витрати "Постачальника", пов'язані з одержання виконання;

2) у другу чергу погашається неустойка;

3)у третю чергу погашається основна сума боргу.

У випадку відсутності простроченої заборгованості та заборгованості зі сплати неустойки за цим Договором, сума, яка була сплачена "Споживачем" понад вартість фактично отриманої теплової енергії за розрахунковий місяць, повинна розраховуватися "Постачальником" як авансовий платіж на наступний розрахунковий місяць (ст. 534 ЦКУ).

3.3. Якщо «Споживач» не здійснив оплату за відпущену теплову енергію в термін, встановлений п.3.1. Договору, то він сплачує пеню у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

3.4. У разі утворення заборгованості за надані послуги теплопостачання, «Споживач не пізніше 10 днів з моменту отримання від «Постачальника» акту звірки, висилає його належно оформленим, назад і вживає всіх заходів для погашення заборгованості.

4. Умови теплопостачання

4.1. Користування тепловою енергією допускається за наявності Договору між «Постачальником» і «Споживачем». Невід'ємною частиною Договору є таблиці №1 і №2.

4.2. Теплова енергія відпускається «Споживачеві» в кількості згідно даних таблиці №2 у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення (період опалювального сезону), гаряче водопостачання (протягом року, за винятком ремонтного періоду).

4.3. Подача теплоносія проводиться після підписання «Постачальником» та Організацією, що здійснює обслуговування житлового будинку актів про промивання, гідро випробування і готовності системи теплоспоживання до прийняття теплоносія.

5. Відповідальність сторін

5.1. За споживання теплової енергії у вигляді гарячої води без дозволу енергопостачальної організації «Споживач» сплачує «Постачальнику» штраф у розмірі 5-ти кратної вартості теплової енергії, спожитої понад встановлених договором максимальних теплових навантажень.

5.2. Реконструкція систем теплопостачання та зміна максимальних теплових навантажень проводяться тільки згідно з проектом реконструкції об'єкта «Споживача» з обов'язковим внесенням змін до договору.

5.3. «Споживач» зобов'язується дотримуватися витрат мережної води не більше розрахункового - 0,074 куб.м. год.

5.4. «Споживач» зобов'язується дотримуватися норми витоку мережної води не більше 0,25% від об'єму теплових мереж - 0,00029 куб.м.год.

5.5. «Споживач» оплачує вартість спожитої теплової енергії, холодної води, що йде на підігрів, і стоків згідно тарифів, затверджених Національною комісією, що здійснює

державне регулювання у сфері комунальних послуг. Зазначені тарифи можуть

змінюватися відповідно до законодавства України, про що періодично сповіщає друк, радіо, телебачення. У разі зміни тарифів на послуги теплопостачання, «Постачальник» має право застосувати нові тарифи без додаткового погодження зі «Споживачем».

5.6. У разі продажу приміщення, розірвання Договору оренди, «Споживач», що перебуває у договірних відносинах з «Постачальником», зобов'язаний у 10 - денний термін повідомити у письмовій формі «Постачальника» про факт купівлі-продажу, або зміну

власника орендованого приміщення з додатком копії Договору купівлі-продажу і акту

приймання-передачі приміщення.

5.7. «Постачальник» до межі розділу з «Споживачем» забезпечує: подачу необхідної

кількості теплоносія згідно температурного графіку з урахуванням температури

зовнішнього повітря, необхідний наявний тиск теплоносія на вводі в будинок, контрої:

за використанням теплової енергії «Споживачем», температуру гарячої води не нижче 50° С при централізованій подачі.

5.8. «Постачальник» не несе матеріальної відповідальності за недопоставку і припинення подачі тепла та гарячої води з причин від нього не залежних, що виникли в результаті форс-мажорних обставин.

5.9. «Постачальник» не несе відповідальності за порушення гідравлічних режимів роботи системи опалення внаслідок самовільної її реконструкції « Споживачем ».

5.10. Самовільне підключення розглядається як розкрадання згідно із Кримінальним кодексомУкраїни.

5.11. Усі майнові суперечки за цим Договором вирішуються згідно з чинним законодавством України.

5.12. Відповідно до частини 1 ст. 259 Цивільного кодексу України, сторони домовились про збільшення строку позовної давності до п'яти років.

5.13. Про зміну банківських реквізитів, юридичної адреси «Споживач» зобов'язаний повідомити «Постачальника» в 5-ти денний термін.

5.14. «Споживач» має статус платника податку на прибуток.

5.15. «Споживач» зобов'язаний у встановлений 20-ти денний термін після отримання Договору розглянути його, підписати, скріпити печаткою і один примірник повернути «Постачальнику».

5.16. З метою виконання вимог Закону України "Про захист персональних даних, "Споживач" добровільно надає свою безумовну згоду на обробку «Постачальником» будь-яких персональних даних, які стали відомими в результаті договірних відносин. Обробка включає: збирання, реєстрацію, накопичення, зберігання, використання, знищення персональних даних з метою ведення бази контрагентів.

5.17. «Споживач» зобов'язується при зміні його персональних даних, надавати у найкоротший термін «Постачальнику» уточнену інформацію та подавати оригінали і ксерокопії відповідних документів для внесення його нових персональних даних до бази персональних даних контрагентів.

6. Термін дії договору

6.1. Цей Договір діє з « 01» січня 2015 року по « 31» грудня 2015 року, але в будь-якому випадку до повного виконання фінансових зобов'язань.

6.2. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього Договору або його перегляду.

6.3. Строком дії господарського договору є час, протягом якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього Договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, поширюються умови укладання договору. Сторони домовились, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення тобто з 01.01.2015 року. (п.3.ст.631 ЦКУ).

6.4. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

7. Юридичні адреси сторін і банківські реквізити

«Постачальник»

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа"

Адреса: 50000, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, тел. (0

п/р 1059 у ТВБВ № 1003/0547

філії Дніпропетровського ОУ АТ «Ощадбанк»

МФО 305482, ,

Свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ №200101035

Індивідуальний податковий № 22

«Споживач»

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

_______________________________________________

__________________________________________________"

В подальшому відповідачем було складено Протокол розбіжностей від 11.01.2016р. до Договору від 30.11.2015р. №4626 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари (надалі - Протокол розбіжностей), відповідно до якого позивачу було запропоновано виключити з тексту договору пункти 2.2, 2.3, 2.5, 2.6, 2.7, 2.9, 3.2, 4.2, 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 5.7, 5.9, 5.10, а пункти 1.1, 1.3, 2.1, 2.8, 3.1, 4.1, 4.3, 5.5, 5.6, 5.3, 5.4, 5.5, 6.1, 6.3 викласти у наступній редакції:

„1.1. «Постачальник» відпускає «Споживачеві» теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, а «Споживач» сплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені цим Договором.";

„1.3. «Постачальник» відпускає «Споживачеві» теплову енергію на об'єкт за адресою: АДРЕСА_1 після встановлення за власний рахунок засобів обліку теплової енергії, а «Споживач» на підставі цих показників сплачує фактично спожиту теплову енергію.";

„2.1.Облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку теплової енергії. Засоби обліку теплової енергії, їх установка та проектування, а також повірка засобів обліку відбуваються за рахунок «Постачальника»";

„2.8. Всі документи щодо встановлення засобів обліку теплової енергії складає, оформлює «Постачальник» за власний рахунок. У разі встановлення «Постачальником» неякісних приладів обліку теплової енергії, усі ризики збитків на час ремонту таких приладів несе «Постачальник».";

„3.1. Оплата за відпущену теплову енергію проводиться «Споживачем» щомісяця на підставі показів лічильника, самостійно в грошовій формі, та іншими формами розрахунку за погодженням сторін до 28-го числа місяця наступного за розрахунковим.";

„4.1. Користування тепловою енергією допускається за наявності Договору між «Постачальником» і «Споживачем». Невід'ємною частиною Договору є проектна документація засобів обліку теплової енергії, акт розподілу балансової приналежності Сторін Договору.";

„4.3. Подача теплоносія проводиться після підписання «Постачальником» та Організацією, що здійснює обслуговування житлового будинку актів про промивання, гідро випробування і готовності системи теплоспоживання до прийняття теплоносія. Постачальник зобов'язується надавати «Споживачеві» копії таких актів кожного разу перед опалювальним сезоном.";

„5.5. У разі зміни вартості послуг, «Постачальник» зобов'язується письмово повідомити «Споживача» про такі зміни на протязі 3-х календарних днів, з посиланням на нормативний акт. Зміни вартості послуг оформлюються Додатковою угодою до Договору.";

„5.6. У разі продажу приміщення, розірвання Договору оренди, «Споживач», що перебуває у договірних відносинах з «Постачальником», зобов'язаний у 10 - денний термін повідомити у письмовій формі «Постачальника» про факт купівлі-продажу, або зміну власника орендованого приміщення.";

„5.8. «Постачальник» не несе матеріальної відповідальності за недопоставку і припинення подачі тепла з причин від нього не залежних, що виникли в результаті форс-мажорних обставин. „Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Форс-мажорні обставини повинні бути належним чином підтверджені відповідно до законодавства України.";

„5.12. Відповідно до частини 1 ст. 259 Цивільного кодексу України, сторони домовились про збільшення строку позовної давності до одного року.";

„5.13. Про зміну банківських реквізитів, юридичної адреси «Споживач» зобов'язаний повідомити «Постачальника» в 10-ти денний термін.";

„6.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та узгодження всіх розбіжностей, що викладені в Протоколі розбіжностей, який є невід'ємною частиною Договору, а також встановлення засобів обліку теплової енергії та виконання пунктів 2.1, 4.3 Договору перед опалювальним сезоном.";

„6.3. Строком дії господарського договору є час, протягом якого існують господарські зобов'язання, що виникли на основі цього Договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, поширюються умови укладання договору.".

Відповідно до листа від 19.01.2016р. №62/13 позивачем було направлено відповідачу протокол узгодження розбіжностей, яким частково прийнято пропозиції відповідача, а саме - пункти 1.1, 2.3, 2.6, 2.9, 5.1, 5.3, 5.4, 5.7, 5.8, 5.10, 5.13 прийнято в редакції протоколу розбіжностей, пункти 1.3, 2.1, 2.2, 2.7, 2.8, 3.1, 3.2, 4.1, 5.2, 5.5, 5.6, 5.9, 5.12, 6.1 та пункт 6.3 - в редакції Договору, а пункти 2.5, 4.3 - в наступній редакції:

„2.5. Споживач зобов'язується передати проектно-технічну документацію, в якій обумовлена загальна площа об'єкта - м.кв., теплові навантаження: на опалення - Гкал/год.";

„4.3. Організація, що здійснює обслуговування житлового будинку та Споживач повинні до початку опалювального сезону готувати системи тепло споживання до прийняття теплоносія. У разі відсутності паспорту готовності внутрішньо будинкової системи до роботи в опалювальному сезоні відповідальність за якість теплопостачання постачальник не несе.".

Також позивач у листі від 19.01.2016р. №62/13 просив згоди відповідача на винесення неузгоджених пунктів Договору на розгляд в господарський суд.

Як вбачається з матеріалів справи позивач вперше звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 26.01.2016р. вих. №228/13 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання укладеним договору від 30.11.2015р. №4626 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари з протоколом врегулювання розбіжностей від 18.01.2016р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2016р. у справі №904/406/16 за позовом Комунального підприємства теплових мереж до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання договору на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари № 4626 від 30.11.2015р. укладеним в редакції позивача повернено позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України); дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина 4 статті 202 Цивільного кодексу України).

Стаття 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а статтею 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов'язання можуть виникати: - безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; - з акту управління господарською діяльністю; - з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; - внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; - у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями (частина 1 статті 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. У разі визнання погодженої сторонами в договорі ціни такою, що порушує вимоги антимонопольно-конкурентного законодавства, антимонопольний орган має право вимагати від сторін зміни умови договору щодо ціни. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Згідно з частиною 2 статті 181 Господарського кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін; у разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (частина 3 статті 184 Господарського кодексу України).

У частинах 3-5, 7 статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору; за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором; сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони; якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Як вбачається позивачем було запропоновано відповідачу укласти договір від 30 листопада 2015 року №4626 на постачання теплової енергії для потреб вентиляції, гарячого водопостачання і пари.

Відповідачем було складено Протокол розбіжностей від 11.01.2016р. до запропонованого позивачем проекту Договору.

Враховуючи положення частини 5 статті 181 Господарського кодексу України, позивач був зобов'язаний протягом двадцяти днів розглянути протокол розбіжностей, наданий відповідачем, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з відповідачем та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду.

Отже, позивач повинен був передати до суду розбіжності, що залишились неврегульованими, в строк до 01.02.2016р.

Як зазначалося вище, позивач звертався до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 26.01.2016р. до відповідача про визнання укладеним договору від 30.11.2015р. №4626, однак ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2016р. у справі №904/406/16 подану позовну заяву було повернено судом без розгляду.

З матеріалів справи не вбачається, що ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2016р. у справі №904/406/16 скасована у встановленому законом порядку.

Факт передачі на вирішення суду розбіжностей вважається таким, що відбувся, в день, коли позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, яка в подальшому прийнята ним до розгляду.

Як вбачається позивач звернувся з позовом до господарського суду Дніпропетровської області у даній справі 09.02.2016р., що підтверджується відбитком календарного штемпелю господарського суду Дніпропетровської області на позовній заяві; ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі.

Отже, враховуючи, що позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про визнання укладеним договору від 30.11.2015р. №4626 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари з протоколом врегулювання розбіжностей від 18.01.2016р. лише 09.02.2016р., суд доходить до висновку, що присічний двадцятиденний строк, встановлений законом на звернення до суду, позивачем було пропущено.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в пунктах 6.1, 6.2 та 6.3 проекту договору від 30.11.2015р. №4626 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари з протоколом врегулювання розбіжностей, з яким позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області зазначено наступне:

„6.1 Цей Договір діє з « 01» січня 2015 року по « 31» грудня 2015 року але в будь-якому випадку до повного виконання фінансових зобов'язань.

6.2. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього Договору або його перегляду.

6.3. Строком дії господарського договору є час, протягом якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього Договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, поширюються умови укладання договору. Сторони домовились, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення тобто з 01.01.2015 року. (п.3.ст.631 ЦКУ).".

Відповідно до частин 1-3 статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору; договір набирає чинності з моменту його укладення; сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Оскільки надання будь-якій угоді зворотної дії в часі може мати місце лише за згодою сторін, а такої згоди між сторонами не досягнуто, отже, проект договору не може бути визнано укладеним в редакції позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 28.01.2015р. у справі №924/1134/14.

З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„04„ травня 2016р.