ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" квітня 2016 р. Справа № 922/2826/14

вх. № 2826/14

Суддя господарського суду: Лаврова Л.С.

при секретарі судового засідання: Пунтус Д.А.

заявник- Пашкова Є.В.

стягувач - не з*явився

представник ВДВС - ОСОБА_1

розглянувши скаргу на дії ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області у справі за позовом Публічне АТ "НАК "Нафтогаз України" м. Київ до ТОВ" Плазма-3" м.Зміїв

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.08.2014 р. у справі за № 922/2826/14 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Плазма-3" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у розмірі 3809,77 грн., 7% штрафу у розмірі 15666, 95 грн., 3% річних у розмірі 761, 95 грн., інфляційних втрат у розмірі 398, 78 грн. та 1827, 00 судового збору.

На виконання рішення суду 01.09.2014 року було видано наказ на примусове виконання рішення суду.

21.03.2016 року до суду звернулось ТОВ" Плазма-3" та просить визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк для подання скарги на постанову про стягнення з ТОВ "Плазма-3" виконавчого збору в розмірі 2246,45 грн. винесеною державним виконавцем ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Кравченко В.О. 01.12.2014 року у межах ВП№ 45541086.

Визнати недійсною та зобов*язати ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області скасувати постанову винесену від 01.12.2104 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2246,45 грн. ВП№ 45541086.

В судове засідання 26.04.2016 року з*явився боржник ( заявник) та представник ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області .

ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області надав відзив на скаргу та просить суд відмовити у задоволені скарги повному обсязі, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№ 45541086 від 21.11.2014 року та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 01.12.2014 року надсилалась боржнику простою кореспонденцією, оскільки грошові коштів для направлення рекомендованим листом з повідомлення про вручення у виконавчої служби відсутні.

Скаржник просить суд визнати причину пропуску для подання скарги поважною, оскільки останньому стало відомо про зазначені постанови тільки 14.03.2016 року. Заявлене клопотання розглянуте в судовому засіданні та визнане таким, що підлягає задоволенню.

В обґрунтування поданої скарги скаржник посилався на добровільне (самостійне виконання) рішення суду . Скаржник вказав, що стягнення виконавчого збору державним виконавцем супроводжувалося численними порушеннями вимог Закону України Про виконавче провадження, Інструкції з організації примусового виконання рішень (затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012), Інструкції про проведення виконавчих дій (затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999). Зокрема, починаючи виконання рішення суду, державний виконавець не пересвідчився, чи здійснені боржником дії, спрямовані на добровільне виконання рішення , постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору прийнято з процесуальними порушеннями , оскільки останні не були направлені та не були отримані боржником, що зумовлює неправомірність дій державного виконавця щодо прийняття постанови про стягнення виконавчого збору.

Як убачається з матеріалів справи, 21.11.2014р. на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду від 01.09.2014р. №922/2826/14, встановлений строк для самостійного виконання до 28.11.2014 року.

01.12.2014р. державним виконавцем на підставі ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 2246,45 грн., у зв*язку з невиконанням рішення суду в строк наданий для самостійного виконання .

17.02.2016 року державним виконавцем на підставі ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про об*єднання у зведене виконавче провадження у зв*язку з об*єднаням виконавчого провадження № 45541086 та ВП № 49844525 у зведене виконавче провадження № 50364511.

Таким чином, вииконавчий збір це певна грошова сума, яка стягується з боржника (фізичної чи юридичної особи) у разі невиконання рішення суду або інших органів (посадових осіб) у строк, встановлений для самостійного його виконання.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов*язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачу або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Закон України Про виконавче провадження є спеціальним законом, який регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження, визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 ст.5 Закону України Про виконавче провадження вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Частиною 1 статті 6 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Таким чином, у відповідності до норм Закону України Про виконавче провадження виконавчий збір має адміністративний характер і стягується за прострочення строків для добровільного виконання з метою реалізації права стягувача на своєчасність виконання судового рішення.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України Про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Відповідно до п. 4.16.1., 4.16.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 N 512/5 у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, стягується виконавчий збір у розмірі десяти відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а за невиконання рішення немайнового характеру у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення у тому самому порядку стягується виконавчий збір - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із боржника-громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного дня після її винесення надсилається боржнику і може бути оскаржена до суду в 10-денний строк (п.4.16.4 Інструкції).

Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Тобто, умовою стягнення виконавчого збору є невиконання рішення суду у встановлений строк.

Матеріалами справи підтверджується, що державний виконавець не надав доказів направлення на адресу боржнику постанов , тобто не вжив всіх заходів щодо виконання судового рішення, в межах наявної фактичної можливості для проведення примусового виконання у наявній ситуації.

Керуючись ст.86, 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною та відновити пропущений строк для подання скарги на постанову про стягнення з ТОВ "Плазма-3" виконавчого збору в розмірі 2246,45 грн. винесеною державним виконавцем ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області Кравченко В.О. 01.12.2014 року у межах ВП№ 45541086.

Визнати недійсною та зобов*язати ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області скасувати постанову винесену від 01.12.2104 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2246,45 грн. ВП№ 45541086.

Суддя Лаврова Л.С.

ухвала підписана 28.04.2016 року.