РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016Справа №910/1569/16
За позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування";

до: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія"Арсенал Страхування";

про: відшкодування шкоди в порядку регресу 4 082, 88 грн

Суддя Ярмак О.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Сакун А.О. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пред'явлені вимоги про стягнення 4082,88 грн. страхового відшкодування виплаченого страхувальнику позивача в зв'язку з ДТП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.12.2014р. заподіяно пошкодження транспортному засобу, який застрахований позивачем та відшкодовано останнім шкоду на користь страхувальника. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги в порядку регресу в сумі 4 082, 88 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.02.2016 р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/1569/16.

15.04.2016 відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, та пояснює, що відповідно до звіту № 03/02/15 від 06.02.2015 вартість завданого матеріального збитку складає 40159,00 грн. Відповідачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 39159,00 грн. за вирахуванням франшизи 1000 грн., таким чином відповідачем виконані свої зобов'язання, передбачені чинним законодавством. Відповідач також виклав власні заперечення з приводу надання рахунку № СБА-К-07906 від 25.02.2015 на суму 44241,88 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування"; як страховиком (далі - позивач) та гр. ОСОБА_2 (далі - страхувальником) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 08.07.2014 №195999, за умовами якого був застрахований транспортний засіб "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2015 у справі №334/179/15-п встановлено, що внаслідок порушення правил дорожнього руху 30.12.2014 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 та автомобіля "Фольцваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, якого притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до довідки ГУМВС в Запорізькій обл. в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "Хюндай".

Позивач на підставі страхового акту №1.003.14.01866 від 18.02.2015 виплатив страхове відшкодування у сумі 31 976 грн. на користь ТОВ "Бриллиант Авто", що підтверджується платіжним дорученням №158278 від 19.02.2015 та 12 265, 88 грн. на користь страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №163708 від 18.03.2015 .

З матеріалів справи вбачається, що страхова відповідальність водія автомобіля "Фольцваген" ОСОБА_4, станом на час скоєння ДТП була за страхована за полісом АІ/3734553, укладеним із Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія"Арсенал Страхування" на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" з лімітом відповідальності по майну на суму 50 000 грн. та франшизою у розмірі 1000 грн.

23.09.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою №8033/18/ЦВ про стягнення заборгованості в порядку регресу суми 44 241, 88 грн. відшкодування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, виходячи із вартості відновлювального ремонту, визначеного звітом про оцінку майнової шкоди №03/02/15, платіжним дорученням №107 від 30.10.2015 перерахував на розрахунковий рахунок позивача страхове відшкодування у сумі 39 159, 00 грн. із врахуванням виплати розміру франшизи, відповідно до полісу АІ/3734553.

Позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідача решти суми 4082,88 грн., посилаючись на ст. 27 Закону України "Про страхування" , ст.ст. 12, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 993, 1191 ЦК України.

У відповідності до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач 30.10.2015 виплатив страхове відшкодування позивачу, виходячи зі звіту № 03/02/15 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, здійсненої на замовлення позивача та згідно якої визначено вартість майнової шкоди, завданої власнику ТЗ, в сумі 40149 грн. за мінусом франшизи.

Таким чином, відповідач, сплативши позивачу відшкодування у розмірі 39 159, 00 грн. належним чином виконав зобов'язання за полісом АІ/3734553 за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП автомобілю"Хюндай", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем в якості доказів розміру відшкодування додані до позовної заяви рахунки ТОВ "Бриллиант Авто" №СБА-К-07906 від 29.01.2015,згідно якого вартість відновлювальних ремонтних робіт кузова автомобіля склала 31 976,00 грн., та №СБА-К-07906 від 25.02.2015, згідно якого вартість ремонтних робіт склала 44 241,88 грн.

Наданий позивачем рахунок № СБА-К-07906 від 25.02.2015 на суму 44 241,88 грн. відновлювальний ремонт кузова автомобіля, не приймається судом в якості належного доказу у справі, оскільки відсутні ремонтна калькуляція до рахунку.

Крім того слід зазначити, що номер рахунку і товар вказаний той самий, що і в рахунку від 29.01.2015, при цьому сума вже складає 44241,66 грн.

Доказів додаткового огляду автомобіля після 29.01.2015 суду також не надано.

З урахуванням вказаних фактичних обставин справи, вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 4 082,88 грн. задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем виконані зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та здійснено виплату суми страхового відшкодування позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає у зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до п.8 ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 ГПК України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.М. Ярмак

Повний текст рішення складено: 04.05.2016