КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2016 р. Справа№ 910/30035/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача-1: Лелюхін Д.О. - представник

від відповідача-2: не з"явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ Інвест"

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 29.01.2016р.

у справі № 910/30035/15 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ Інвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРОМАРКЕТИНГ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сендер"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газ Інвест" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" про визнання недійсним договору.

Рішенням Господарського суду м. Києва № 910/30035/15 від 29.10.2016р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник звертає увагу суду на те, що спірний договір № ПР-07-0430 від 20.01.2014р. є двостороннім та укладеним без попередньої згоди на те боржника, ТОВ «Газ Інвест», що підтверджується зокрема відсутністю на договорі поруки печатки та підпису уповноваженого представника ТОВ «Газ Інвест».

Скаржник звертає увагу суду на те, що ТОВ «Газ Інвест» є заінтересованою особою в розумінні норм ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України щодо визнання недійсним договору поруки №ПР-07-0430 від 20.01.2014 р., який був укладений між ТОВ «Сендер» та ТОВ «Хімагромаркетинг», оскільки оспорюваний договір був укладений без повідомлення та участі ТОВ «Газ Інвест», який є боржником за відповідними зобов'язаннями.

В свою чергу, вищезгаданий договір поруки підлягає визнанню недійсним, оскільки він суперечить вимогам чинного законодавства України, а саме оспорюваний договір поруки (№ПР-07-0430 від 20.01.2014р.) безпосередньо створює вплив на права та обов'язки ТОВ «Газ Інвест» (боржника), адже, відповідно до ч.1 ст.554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. В свою чергу, договором поруки №ПР-07-0430 від 20.01.2014р. встановлено саме солідарну відповідальність боржника і поручителя.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом всіх обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/30035/15 апеляційну скаргу призначено до розгляду на 22.03.2016, викликано повноважних представників сторін в судове засідання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016р. розгляд справи № 910/30035/15 відкладено на 12.04.2016 за клопотанням позивача, викликано повноважних представників сторін в судове засідання.

12.04.2016 року розгляд справи відкладено на підставі ст. 77 ГПК України.

21.04.2016 року в судове засідання представники позивача та відповідача-2 не з'явилися про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати необхідних заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Вислухавши думку представника відповідача - 1, дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників позивача та відповідача-2.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача-1, перевіривши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне.

Як свідчать матеріали спави, ТОВ "Сендер" та ТОВ "Газ Інвест" виступають як солідарні боржники на підставі умов договору поруки № ПР-07-0430 від 20.01,2014р.

Згідно поданого позову у справі № 910/30035/15 позивач стверджує, що саме під час порушення провадження у справі № 911/4254/15 господарським судом Київської області ТОВ "Газ Інвест" дізналося, що 20.01.2014р. між ТОВ "Сендер", як поручителем, та ТОВ "Хімагромаркетинг", як кредитором, був укладений договір поруки №ПР-07-0430, предметом якого встановлено надання поруки поручителем перед кредитором за неналежне виконання ТОВ "Газ Інвест" своїх зобов'язань щодо оплати товару на підставі договору поставки № АП-07-0430 від 22.06.2012 року, укладеного між ТОВ "Хімагромаркетинг" та ТОВ "Газ Інвест" та видаткової накладної АП-07-0430 від 22.06.2012 року.

На думку позивача, вказаний договір поруки таким, що укладений з порушенням норм чинного законодавства України, а тому на його думку він підлягає визнанню недійсним.

В підтвердження своїх вимог, позивач посилається на те, що спірний договір поруки № ПР-07-0430 від 20.01.2014 року є двостороннім та укладеним без попередньої згоди та повідомлення на те боржника, - ТОВ "Газ Інвест", що підтверджується зокрема відсутністю на договорі поруки печатки та підпису уповноваженого представника ТОВ "Газ Інвест".

Згідно позову, позивач просив місцевий суд визнати недійсним договір поруки № ПР-07-0430 від 20.01.2014 року.

Позивач стверджує, що відповідачі 1 та 2 не повідомили позивача про укладення спірного договору поруки , тому, позивач вважає, що укладення оспорюваного договору, були порушені права позивача, а тому є підстави для визнання договору поруки недійсним.

Дані твердження позивача не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України договір поруки укладається кредитором за зобов'язанням, яке забезпечується порукою, і поручителем. Що ж до боржника, то він стороною договору поруки не виступає, а є учасником (стороною) в зобов'язанні, забезпеченому порукою.

Законодавством України не передбачено і не випливає зі змісту правовідносин поруки, обов'язку кредитора або поручителя за договором поруки отримувати згоду боржника на укладення такого договору, про що також зазначено у постанові Вищого господарського суду України від 07.09.2010р. № 53/86-09, від 07.09.2010 N 14/212пд.

Згідно зі ст. 626 ЦК України порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язань не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються, такий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 20 лютого 2012 р. у справі № 6-51цс11.

З огляду на відсутність передбаченого законом обов'язку укладати договір поруки лише за згодою боржника, відсутність згоди боржника на укладення договору поруки чи неповідомлення про його укладення не порушує умови дійсності договору поруки і не є підставою недійсності зазначеного правочину. (Інформаційний лист ВГСУ N 01-06/1624/2011 від 21.11.2011р. та постанова Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року.

Враховуючи вищезазначене, договір поруки № ПР-07-0430 від 20.01.2014 року був укладений відповідного до вимог чинного законодавства України, а тому позовні вимоги позивача про його визнання недійсним не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стосовно доводів викладених в апеляційній скарзі слід зазначити, що позивач стверджує, що відповідачі , не повідомили позивача про укладення та договору, тому, є підстави вважати, що укладенням оспорюваного договору 1 та 2 права позивача були порушені, а тому є підстави для визнання договору поруки недійсним. Слід зазначити, що договір поруки за змістом приписів статей 553, 554 Цивільного кодексу України укладається кредитором за зобов'язанням, яке забезпечується порукою, і поручителем. Що ж до боржника, то він стороною договору поруки не виступає, а є учасником (стороною) в зобов'язанні, забезпеченому порукою.

Законодавством України не передбачено і не випливає зі змісту правовідносин поруки обов'язку кредитора або поручителя за договором поруки отримувати згоду боржника на укладення такого договору (постанови Вищого господарського суду України від 07.09.2010 N 53/86-09, від 07.09.2010 N 14/212пд). Договір поруки за своєю природою є додатковою фінансовою підтримкою для боржника, оскільки по зобов'язаннях останнього відповідає ще й поручитель.

Згідно зі ст. 626 ЦК порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язань не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються.

З огляду на відсутність передбаченого законом обов'язку укладати договір поруки лише за згодою боржника, відсутність згоди боржника на укладення договору поруки чи не повідомлення про його укладення не порушує умови дійсності договору поруки і не є підставою недійсності зазначеного правочину.

Такої ж думки дотримується Вищий господарський суд України в своєму інформаційному листі N 01-06/1624/2011 від 21.11.2011р. та Верховний Суд України у своїй постанові від 20 лютого 2012 року .

Отже, договір поруки № ПР-07-0430 від 20.01.2014 року укладений відповідного до вимог чинного законодавства України та із врахуванням усіх вищезазначених вимог.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ Інвест" на рішення Господарського суду м. Києва від 29.01.2016р. у справі № 910/30035/15 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 29.01.2016р. у справі № 910/30035/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/30035/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх