ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016 р. Справа №917/531/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерго - Трейд", вул. Н.Перемоги, 120, м.Дніпропетровськ, 49100

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул.Ст.Поділ, 5, м.Полтава, 36022

про стягнення 75 791,48 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, договір № 090316 від 23.03.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 10-73/2139 від 22.02.2016р.

Розглядається позов про стягнення 75 791,48 грн. заборгованості, з яких 72 000,00 грн. основного боргу за договором поставки № 042016 від 29.01.2016р., 242,63 грн. 3% річних, 63548,85 грн. пені.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Відповідач у відзиві (вх. № 5373 від 28.04.2016р.) визнав факт непроведення оплати вартості товару, отриманого від позивача за договором поставки № 042016 від 29.01.2016р., та просив суд зменшити розмір пені до 1 тисячі грн.

Представник позивача на задоволенні позову наполягає за мотивами позовної заяви.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2016 року між ТОВ УКРЕНЕРГО-ТРЕЙД (далі по тексту - Позивач, постачальник) та ПАТ Полтаваобленерго (далі по тексту - Відповідач, покупець) був укладений Договір поставки № 042016 (далі - Договір).

Умовами договору визначено, зокрема, наступне:

- п.1.1.Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність Покупцеві продукцію (надалі -Товар) згідно зі Специфікацією (Додаток № 1, надалі - Специфікація), яка після її укладення с невід'ємною частиною даного Договору. Найменування згідно з Класифікатором, асортимент, обсяг (кількість), ціна, рік випуску, країна-виробник, технічні та інші вимоги до Товару визначаються у Специфікації/ях до даного Договору. Специфікацією №1 передбачено поставка гідразину гідрату ГОСТ 19503-88 в кількості 0,2 тн. на суму 72 000,00 грн.

- п.3.3. Загальна сума Договору буде визначатися шляхом додавання вартості партій Товару за всіма Специфікаціями, які будуть укладені Сторонами до даного Договору, та встановлюється в межах 60 000,00 грн. крім того ПДВ 20% - 12 000,00 грн. загальна сума з ПДВ 72 000,00 грн. ( сімдесят тисяч гривень 00 коп.).

- п.4.1. Розрахунки між Покупцем та Постачальником за даним Договором здійснюються у наступному порядку: 41.1..Покупець здійснює оплату у розмірі 100% вартості Товару протягом 5 банківських: днів після ¦проведення вхідного контролю Товару Покупцем.

- п.5.1. Поставка здійснюється одноразово або партіями на підставі письмової Заявки Покупця (допускається передача Заявки факсом або електронною поштою), Постачальник підтверджує одержану Заявку та/або виставляє Покупцю рахунок-фактуру на оплату, що буде вважатися підтвердженням Заявки Постачальником.

- п.5.5.Приймання хімічної продукції за кількістю та якістю проводиться Покупцем згідно з Інструкціями, затвердженими Держарбітражем, відповідно № П-6 від 15.06.1965 та № П -7 від 25.04.1966. Приймання - передача хімічної продукції, поставленої Постачальником, оформляється видатковою накладною на хімічну продукцію або актом приймання-передачі на хімічну продукцію. Право власності на хімічну продукцію переходить від Постачальника до Покупця в момент підписання видаткової накладної на хімічну продукцію або акту приймання-передачі на хімічну продукцію, якщо Покупець не має претензій по кількості та якості хімічної продукції. Акт приймання-передачі на хімічну продукцію з боку Покупця підписується на підставі даного договору директором філії Кременчуцька ТЕЦ ПАТ ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО.

- п.6.1.Товар вважається прийнятим Покупцем від Постачальника після підписання уповноваженими представниками Сторін видаткової накладної. Кількість та якість Товару, що постачається, перевіряється Покупцем при прийманні Товару у місці доставки.

- п.8.4.В випадку прострочення оплати Товару, Постачальник може вимагати від Покупця на користь Постачальника штрафної санкції в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожним день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України. що діяла у цей період. Якщо Покупець порушить строк оплати Товару, Постачальник має право не поставляти наступну партію Товару до моменту повної оплати Покупцем поставленого Товару, що не буде вважатися порушенням умов Договору з боку Постачальника.

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору ним 04.02.2016р. на користь (у власність) відповідача було поставлено на підставі оригіналу заявки гідразин гідрат у кількості 0,200 тн. на суму 72 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 12 000,00 грн.

В підтвердження факту поставки відповідачу товару позивач надав заявку № 13-29-01/275 від 29.01.2016 р.; видаткову накладну від 04.02.2016г. № РН-0000003; Акт прийому-передачі товару від 04.02.2016 р.

Оригінали вказаних документів оглянуті судом у засіданні, копії долучені до матеріалів справи. Видаткова накладна та Акт прийому-передачі товару підписані представниками обох сторін та скріплені їх печатками.

Позивач вказує, що в порушення норм чинного законодавства України та умов Договору поставки № 042016 від 29.01.2016 р, за здійснену поставку відповідачем оплату не здійснено.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 72 000,00 грн. основного боргу за договором поставки № 042016 від 29.01.2016р., 242,63 грн. 3% річних, 63548,85 грн. пені.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Матеріали справи свідчать про те, що сторонами укладено договір поставки.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору поставки № 042016 від 29.01.2016р., кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки та купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу України).

За приписами ст. 692, ст. 693 Цивільного Кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

В свою чергу, ст. 538 Цивільного Кодексу України визначає, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за Договором поставки в частині поставки відповідачу продукції, що підтверджується належними доказами (видатковою накладною від 04.02.2016г. № РН-0000003; Актом прийому-передачі товару від 04.02.2016 р.). Факт отримання товару від позивача відповідач не спростовував.

В свою чергу, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором поставки вартість товару не оплатив.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 72 000,00 грн. основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

У п.8.4. договору сторони узгодили, що у випадку прострочення оплати Товару, Постачальник може вимагати від Покупця на користь Постачальника штрафної санкції в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожним день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України. що діяла у цей період. Якщо Покупець порушить строк оплати Товару, Постачальник має право не поставляти наступну партію Товару до моменту повної оплати Покупцем поставленого Товару, що не буде вважатися порушенням умов Договору з боку Постачальника.

Посилаючись на ст.625 ЦК України та п.8.4. Договору позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 3548,85 грн. за період з 12.02.2016р. по 23.03.2016р. та 3% річних в розмірі 242,63 грн. за аналогічний період.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені та 3 % річних суд прийшов до висновку, що заявлені розміри нарахувань є обгрунтованими, такими, що не суперечать чинному законодавству, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі (розрахунок сум здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

При цьому, суд не вбачає наявність виняткових обставин, які б стали підставою для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул.Ст.Поділ, 5, м.Полтава, 36022 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерго - Трейд", вул. Н.Перемоги, 120, м.Дніпропетровськ, 49100 () 72 000,00 грн. основного боргу за договором поставки № 042016 від 29.01.2016р., 242,63 грн. 3% річних, 63548,85 грн. пені, 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.05.2016р.

Суддя Киричук О.А.