ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.05.16р. Справа № 904/1880/16
за позовом Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ед Лайт", м. Дніпропетровськ

про стягнення 63 198 грн. 02 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Мазан І.В. - представник, дов. від 31.12.2015р. № 2333/2-04;

від відповідача: не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 233 803 грн. 82 коп. - заборгованості з оплати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів відповідно до умов Договору від 01.10.2011р. №1022 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів.

Позивач у заяві (вх. №24004/16 від 19.04.2016р.) про уточнення до позовних вимог про стягнення заборгованості просить стягнути з відповідача 70 404 грн. 38 коп. - заборгованості з оплати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів відповідно до умов Договору від 01.10.2011р. №1022 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів та зазначає, що з моменту подачі позову відповідачем частково сплачено заборгованість у розмірі 163 399 грн. 44 коп.

В подальшому позивачу у заяві (вх. №28694/16 від 11.05.2016р.) про уточнення до позовних вимог про стягнення заборгованості просить стягнути з відповідача 63 198 грн. 02 коп. - заборгованості з оплати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів відповідно до умов Договору від 01.10.2011р. №1022 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів та зазначає, що з моменту подачі позову відповідачем частково сплачено заборгованість у сумі 170 605 грн. 80 коп.

Відповідно до положень статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Господарським процесуальним кодексом України, зокрема статтею 22 цього кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову (пункт 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Отже, суд вважає, що позивачем фактично було зменшено позовні вимоги.

Відповідач відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав, його представник у судове засідання не з'явився, поштове повідомлення суду про час і місце судового засідання, спрямоване на адресу відповідача, було повернено відділенням поштового зв'язку через невручення у зв'язку закінченням терміну зберігання (а.с. 100-106).

За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абзац 3 пункту 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представником позивача заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2011р. між позивачем - Комунальним підприємством "Адміністративно-технічне управління" Дніпропетровської міської ради, як підприємством, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ед Лайт", як розповсюджувачем зовнішньої реклами, було укладено Договір №1022 про тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого підприємство на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами, наданих розповсюджувачу зовнішньої реклами рішеннями виконкому міської ради, надає розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування місця для розташування рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності, а розповсюджувач зовнішньої реклами розташовує рекламні засоби згідно з виданими дозволами та здійснює оплату за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів.

Згідно з пунктом 1.2 Договору місця розташування рекламних засобів зазначені в додатку, що є невід'ємною частиною цього договору; всі необхідні відомості щодо місця розташування рекламного засобу та його конструкції наводяться в дозволі на розміщення зовнішньої реклами.

У Додатку до Договору сторони узгодили місця розташування рекламних засобів.

Строк тимчасового користування місцем розташування рекламного засобу відповідає строку дії дозволу (пункт 1.3 Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору ціною цього договору є розмір плати за тимчасове користування; розмір плати обчислюється відповідно до Положення про порядок оплати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у місті Дніпропетровську, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 18.02.04р. №29/15 зі змінами (рішення Дніпропетровської міської ради від 14.09.11 №37/15); у разі внесення міською радою змін та доповнень до цього положення, що стосуються визначення розмірі плати, підприємство в односторонньому порядку здійснює перерахунок з моменту внесення таких змін та доповнень (якщо іншу дату не зазначено у рішенні міської ради) та самостійно корегує розмір плати.

Як вбачається на виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу в тимчасове користування місця розташування рекламних засобів.

Нарахування плати за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу здійснюється з дати прийняття виконкомом міської ради рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами (пункт 4.2. Договору).

Відповідно до пункту 2.2 Договору підприємство зобов'язане скласти калькуляцію плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, підготувати для розповсюджувача зовнішньої реклами відповідно до калькуляції рахунок на оплату.

Згідно з пунктом 4.3 Договору плата здійснюється щомісячно за поточний місяць (якщо інший період оплати не обумовлено сторонами додатково) згідно з рахунком, своєчасно одержаним у підприємстві, протягом трьох робочих днів з дати його одержання; розповсюджувач зовнішньої реклами зобов'язаний одержати рахунок у підприємстві не пізніше триденного терміну після закінчення попереднього періоду оплати; у разі неявки розповсюджувача до підприємства для одержання рахунку, рахунок може бути надісланий розповсюджувачу факсом або поштою; у разі надіслання поштою рахунок вважається отриманим, якщо його надіслано за повідомленою розповсюджувачем зовнішньої реклами письмово поштовою адресою, а у разі якщо поштова адреса не відома, за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеною цьому договору, в тому числі у випадку відсутності розповсюджувача зовнішньої реклами за такою адресою або неотримання ним кореспонденції, що надійшла, з інших причин.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно наданого розрахунку заборгованості за період з 01.06.2014р. по 31.01.2016р. у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за Договором у розмірі 233 803 грн. 83 коп.

В подальшому відповідачем після звернення позивача з позовом до суду було сплачено за надані послуги 170 605 грн. 80 коп., у зв'язку з чим заборгованість відповідача за Договором становить 63 198 грн. 02 коп., в тому числі за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів у лютому 2015р. - 28 196 грн. 46 коп., у листопаді 2015р. - 10 000 грн. 00 коп., у грудні 2015р. - 1 199 грн. 44 коп. та у січні 2015р. - 12 802 грн. 12 коп.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 63 198 грн. 02 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ед Лайт" (49000, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 59а/53; ідентифікаційний код 32298522) на користь Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління" Дніпропетровської міської ради (49005, м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 13/15; ідентифікаційний код 19157017) 63 198 грн. 02 коп. - заборгованості та 947 грн. 97 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„16„ травня 2016р.