ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.04.2016 Справа № 908/1094/16

Суддя Носівець Вікторія Вікторівна розглянувши матеріали

за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича (вул. Щорса, буд. 36"Б", м. Київ, 01133, адреса для листування: бул. Дружби народів, буд. 38, м. Київ, 01014),

до відповідача сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ерко-Восток» (вул. Гоголя, буд. 101, смт. Михайлівка, Михайлівський район, Запорізька область, 72001),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 71600)

про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності

Встановив, що позовні матеріали підлягають поверненню виходячи з наступного:

Статтею 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У відповідності до п. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

За ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, відповідно до приписів ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру дорівнює 1,5 (півтора) відсотки ціни позову, але не менше 1 (одного) розміру мінімальної заробітної плати (1378,00 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206700,00 грн.), за подання позовної заяви не майнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (1378,00 грн.) станом на 1 січня 2016 р.

Пунктом 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що платіжні доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовленні із застосування технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Зі змісту позовної заяви вих. № 02.3-899 від 07.04.2016 р. слідує, що позивачем ставляться вимоги про: 1) звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на гараж, який знаходиться у с. Луговому Василівського району Запорізької області по вул. Гагаріна, буд. 108-б на земельній ділянці Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області, за договором іпотеки № 0-З-1 від 19.06.2006 р., шляхом визнання права власності, в рахунок погашення 183036,69 грн.; 2) визнання права власності на предмет іпотеки, а саме: на гараж, який знаходиться у с. Луговому Василівського району Запорізької області по вул. Гагаріна, буд. 108-б на земельній ділянці Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки № 0-З-1 від 19.06.2006 р. за домовленістю сторін вартість предмету іпотеки складає 141400,00 грн.

Згідно з п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, як рухомих речей, так і нерухомості, визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Таким чином, враховуючи норми матеріального та процесуального права, позивач повинен надати суду докази сплати судового збору в установлених законом розмірі та порядку виходячи із характеру обох вимог - в сумі 4866,55 грн. (2745,55+2121,00).

Наданий позивачем позов вих. № 02.3-899 від 07.04.2016 р. містить фотокопію платіжного доручення № 6902784 від 31.03.2016 р. про сплату судового збору у розмірі 2745,55 грн., який розраховано позивачем від зазначеної ним ціни позову (183036,69 грн.), без врахування положень Закону України «Про судовий збір». Інших доказів сплати судового збору до позовних матеріалів не додано.

З огляду на вищевикладене слідує, що позивач недотримався положень Закону України «Про судовий збір» та Господарського процесуального кодексу України, а саме не надав до позову доказів сплати судового збору в установлених Законом розмірі та порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

До того ж, у відповідності до норм ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. У позовній заяві не зазначено яким чином даний спір впливає на права та обов'язки визначеної третьої особи щодо однієї із сторін спору, на чиїй стороні має вступити у справу дана особа.

Також, з огляду на пункти 5.2, 5.3, 5.4 договору іпотеки № 0-З-1 від 19.06.2006 р., суд звертає увагу на рекомендації п. 4.4.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» від 24.11.2014 р. № 1, відповідно до яких договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. У разі встановлення у договорі такого способу звернення стягнення, як набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право звернутися до суду з відповідним позовом.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею у господарський суд у загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. 57, п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву з додатками повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 74 аркушах, в тому числі містить фотокопію платіжного доручення від 31.03.2016 р. № 6902784, оригінали фіскальних чеків № 0264, 0265 від 12.04.2016 р. та описів вкладення від 12.04.2016 р.

Ухвала набрала законної сили - 25.04.2016 р.

Суддя В.В. Носівець