РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016Справа №910/4417/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова

група";

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна";

про відшкодування шкоди 5 472,10 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Яценко Є. О., представник, довіреність № 0115-321 від 30.12.2015 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 5 472,10 грн. грошових коштів, а також 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 року порушено провадження у справі № 910/4417/16, розгляд справи призначено на 05.04.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2016 року слухання справи відкладено до 19.04.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2016 року слухання справи відкладено до 28.04.2016 року, витребувано у позивача документи, встановлені в ухвалі.

У судовому засіданні 28.04.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось на адресу суду і підтверджує факт направлення ухвали господарського суду на адресу відповідача, зазначену у витязі з ЄДРПОУ.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. Згідно статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з довідкою про дорожньо-транспортну пригоду МВС України 4-й взвод 1 батальйону ДПС ГУМВСУ в м. Києві № 64720114, по Дніпровському узвозу у м. Києві 26.05.2015 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, автомобіля «Джилі МК», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «Хундай», номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4. Внаслідок ДТП вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2014 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-РМ2-12-00019 предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1.

Страхувальник 27.05.2015 року звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Позивач зазначає, що ПАТ «СК «Українська страхова група», на підставі рахунку ТОВ «Атлант-М Лепсе» № -1 від 27.05.2015р. складено страховий акт № СТОКА-2385 та розрахунок до нього.

На підставі вищевказаних документів ПАТ «СК «Українська страхова група» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 5 972,10 грн. на користь ТОВ «Атлант-М Лепсе», що підтверджується платіжним дорученням № 10823 від 04.06.2015 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

На підтвердження вини водія ОСОБА_4, який керував автомобілем «Хундай», номерний знак НОМЕР_3, у вчинені дорожньо-транспортної пригоди за участі застрахованого у позивача автомобіля марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1, останній надав суду постанову Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2015 р. у справі № 757/19855/15-п, якою було визнано ОСОБА_4 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вищевказаною постановою Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2015 р. встановлено, що ОСОБА_4 26.05.2015 року о 12 год. 30 хв. в м. Києві на Дніпровському узвозі, керуючи автомобілем марки «Хундай», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Джилі», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 (водій ОСОБА_3). В результаті дорожньо-транспортної події автомобілі отримали механічні пошкодження.

Дослідивши вказану постанову Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2015 р., суд відзначає, що Печерським районним судом було встановлено факт зіткнення автомобіля марки «Хундай» (НОМЕР_3) з автомобілем марки «Джилі» (НОМЕР_2) та визнано винним ОСОБА_4, водія автомобіля марки «Хундай» (НОМЕР_3), саме у дорожньо-транспортній пригоді за участю автомобілем марки «Джилі» (НОМЕР_2). Жодної інформація про участь у вказаній ДТП автомобіля марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1, застрахованого у позивача, вказана постанову суду не містить. Відповідно, факт вини ОСОБА_4, водія автомобіля марки «Хундай» (НОМЕР_3) у вчиненні дорожньо-транспортної події за участю автомобіля «Фольксваген» (НОМЕР_1) та нанесенню останньому механічних пошкоджень, у судовому порядку встановлено не було.

Позивач вказує на те, що сплативши страхове відшкодування на користь страхувальника, він у відповідності до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України отримав право зворотньої вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою позивачем було визначено водія автомобіля марки «Хундай», номерний знак НОМЕР_3, ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0709539.

Виходячи з положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У п. 2 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування в повному обсязі реальних збитків, тобто втрат, яких вона зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України закріплено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України вказується, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 3 та ч. 1 ст. 12 вказаного Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно- правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органами державної влади та органами місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

З огляду на викладене, належним доказом в підтвердження оціненого розміру реальної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу є саме звіт суб'єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження в ДТП, складання якого є обов'язковим при визначення збитків, що підлягають відшкодуванню.

Таким чином, рахунок № -1 від 27.05.2015 р., складений ТОВ «Атлант-М Лепсе» щодо ремонту автомобіля марки «Фольксваген Пассат», номерний знак НОМЕР_1, на суму 9 545,02 грн., не є документом, який визначає розмір спричиненого збитку. У вказаному рахунку не зазначена вартість робіт, матеріалів та запчастин щодо відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

На думку суду, наданий відповідачем рахунок № -1 від 27.05.2015 р. не може бути належним і допустимим доказом для розрахунку розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Фольксваген Пассат», номерний знак НОМЕР_1, оскільки не являє собою висновку суб'єкта оціночної діяльності, який має відповідне свідоцтво.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.04.2016 р. зобов'язано позивача надати суду звіт суб'єкта оціночної діяльності про вартість матеріального збитку нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу та кошторис на ремонт (відновлення) автотранспортного засобу " Фольксваген Пассат", державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Позивач вимог ухвали не виконав, витребувані судом документи не надав.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону. Таким чином, обов'язок доведення покладається законом на позивача.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі надані докази, документи та пояснення в їх сукупності, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, Господарський суд м. Києва відхиляє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" завданої шкоди в розмірі 5 472,10 грн., як недоведені та безпідставні.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 04.05.2016 р.