ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2016 р. Справа № 926/48/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Кузь В.Л.

судді Данко Л.С.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Петрик К.О.

розглянувши апеляційну скаргу від 14.03.16 за № 54-06-13 Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.03.2016 р.

у справі № 926/48/16

за позовом: Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича фірма Тензор, м.Чернівці

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна фінансова інспекція України

про стягнення коштів на суму1 350 000 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник;

від відповідача ОСОБА_3 представник, ОСОБА_4 директор;

від третьої особи ОСОБА_5 представник.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 926/48/16 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Орищин Г.В. та судді Данко Л.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 01.04.16 апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 2704.16.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 03.03.2016 р. у справі № 926/48/16 (суддя Миронюк С.О.) в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського Чернівецької області від 03.03.2016 р. у справі № 926/48/16 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає про те, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушив норми процесуального права, оскільки в порушення ст. 30 ГК України суд безпідставно не задоволив клопотання третьої особи про залучення в судовому процесі спеціаліста, який виявив невідповідність виконання відповідачем послуг за договором від 13.06.13 технічному завданню, що в свою чергу є перешкодою для повного та обєктивного зясування обставин даної справи.

Відповідач подав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд оскаржуване рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, з підстав правомірності та обґрунтованості рішення суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача подала на розгляд суду апеляційної інстанції клопотання про залучення до участі в справі головного судового експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності ОСОБА_6, пояснення якого матиме суттєве значення для всебічного та обєктивного її розгляду. Клопотання розглянуто судом за результатами заслуховування доводів сторін по апеляційній скарзі.

У судове засідання, проведене в режимі відеоконференції зявилися представники сторін та третьої особи

Представникам сторін та третьої особи розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України, заяв про відвід суддів не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 27.04.16. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін та третьої особи, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13.06.2013 р. між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (замовник) та ТОВ «Науково-виробнича фірма «Тензор» (виконавець) було укладено договір № 31306-3 щодо закупівлі послуги щодо наукового дослідження та експериментального розроблення у сфері техніки та технологій, крім біотехнологій (72.19.2) «Розробка та підготовка до серійного виробництва багатофункціонального засобу вимірювальної техніки для здійснення контролю параметрів мікроклімату у виробничому середовищі», за умовами цього договору замовник зобовязаний прийняти та оплатити такі послуги.

Відповідно до п. 3.1 ціна договору згідно з розрахунком вартості послуг становить 1 350 000,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки проводяться поетапно шляхом оплати замовником вартості етапу наданих послуг, протягом 15 банківських днів після підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг за етапом та акта приймання-передачі нематеріального активу за етапом, акта приймання-передачі дослідного зразка за етапом.

Пунктом 4.2 замовник протягом 15 робочих днів з дня отримання акту приймання-передачі послуг за етапом та акта приймання-передачі нематеріального активу за етапом, акта приймання-передачі дослідного зразка за етапом зобовязаний надати виконавцю підписані акт приймання-передачі послуг за етапом та акт приймання-передачі нематеріального активу за етапом, акт приймання-передачі дослідного зразка за етапом або відмову від прийняття послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до п. 5.4. договору між сторонами були підписані акти прийняття-передачі наданих послуг за етапами від 27.06.13, від 30.07.13, від 28.11.13, від 28.03.14, та комісійний акт від 21.10.14 прийняття результатів наданої послуги за договором № 31306-3 від 13.06.13. Дані акти були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками без жодних зауважень та застережень.

На виконання умов договору позивач платіжними дорученнями № 4435 від 09.07.2013 р. 50 000 грн., № 5379 від 09.08.2013 р. 150 000 грн., № 8081 від 29.11.2013 р. 250 000 грн. № 3320 від 31.03.2014 р. - 450 000 грн. № 16110 від 30.10.2014 р. - 450 000 грн. перерахував відповідачу згідно договору № 31306-3 кошти на суму 1 350 000 грн.

На підтвердженням факту створення і підготовки до серійного виробництва багатофункціонального засобу вимірювальної техніки (ЗВТ) для здійснення контролю параметрів мікроклімату у виробничому середовищі, було проведено державні приймальні випробування вимірювачів параметрів мікроклімату ЕКОТЕНЗОР-МК».

Дані випробування було проведено в період з 12 вересня по 8 жовтень 2014 року Національним науковим центром «Інститут метрології» (ННЦ «Інститут метрології»), Державним підприємством «Чернівецький регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації (ДП «Буковинстандартметрологія») на підставі листа-доручення Департаменту технічного регулювання та метрології МІНЕКОНОМРОЗВИТКУ від 14.03.2014 № 3422-09/7889-12, про що складено акт державних приймальних випробувань вимірювачів параметрів мікроклімату ЕКОТЕНЗОР-МК» та внесено прилад до Державного реєстру України засобів вимірювальної техніки. За результатами державних приймальних випробувань підтверджено той факт, що (п.5.10) «.прилад дозволяє вимірювати усі параметри мікроклімату згідно санітарних норм мікроклімату виробничих приміщень ДСН 3.3.6.042-99...», а саме перетворює фізичні величини в цифрове і символьне відображення різновиду і значення цих величини. Результати державних приймальних випробувань вимірювачів параметрів мікроклімату ЕКОТЕНЗОР-МК» визнані позитивними.

Як на підстави позовних вимог, позивач посилається на те, що Державною фінансовою інспекцією України на виконання п. 2.8 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на ІІ квартал 2015 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.04.2013 р. по 01.05.2015 р. До проведення ревізії залучено головного судового експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності ОСОБА_6 для проведення перевірки робіт послуг, повязаних зі створенням програмного забезпечення у позивача.

Відповідно до довідки від 29.07.15 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.04.13 по завершений місяць 2015 р., складеної ОСОБА_6, встановлено низку порушень, що відображені і в акті ревізії Державно-фінансової інспекції України від 05.08.15 № 04-23/11, зокрема встановлено: «що відповідно до технічних вимог (додаток № 1 до договору) даний прилад має дві основні складові: конструкція приладу та програмне забезпечення, що дозволяє виконувати всі необхідні виміри та забезпечує передачу результатів вимірів через порт USB на комп'ютер. В п.2 Реєстру результатів видів послуг відмічено, що має бути розроблено програмне забезпечення (ПЗ) для макетних зразків засобів вимірювальної техніки (ЗВТ). Проте, у звітних матеріалах відсутня будь-яка документація про наявність вищевказаного ПЗ, без якого не може бути проведена підготовка до серійного виробництва багатофункціонального засобу вимірювальної техніки для здійснення контролю параметрів мікроклімату у виробничому середовищі. Є лише СD диск з чотирма файлами, які не відкриваються без додаткового ПЗ, яке також відсутнє у звітній документації.

У відповідності до Закону України «Про авторські та суміжні права», дане ПЗ не є об'єктом інтелектуальної власності, а відповідно сам прилад є незаконним приладом, конструкторська документація по даному приладу не є повною та не може бути передана для серійного виробництва».

Виходячи з наведеного, в акті ревізії зазначено, що «дана робота на суму 1 350 000 грн. щодо надання послуг з наукового дослідження та експериментального розроблення у сфері техніки та технологій, крім біотехнологій (79.19.2) «Розробка та підготовка до серійного виробництва багатофункціонального засобу вимірювальної техніки для здійснення контролю параметрів мікроклімату у виробничому середовищі» не відповідає умовам договору від 13.06.13, укладеного між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (замовник) та ТОВ «Науково-виробнича фірма «Тензор» та неповинна бути оплачена».

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Частиною першою статті 173 ГК України встановлено, що в силу зобовязання одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з приписами статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини сторін в даному господарському спорі виникли на підставі названого договору щодо закупівлі послуги щодо наукового дослідження та експериментального розроблення у сфері техніки та технологій, крім біотехнологій, та регулюються нормами ст.ст. 901-907 ЦК України.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Приписами статті 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом бо якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, договір від 13.06.2013 р. № 31306-3 щодо закупівлі послуги щодо наукового дослідження та експериментального розроблення у сфері техніки та технологій, крім біотехнологій (72.19.2) «Розробка та підготовка до серійного виробництва багатофункціонального засобу вимірювальної техніки для здійснення контролю параметрів мікроклімату у виробничому середовищі» в силу презумпції правомірності договору є правомірним, а тому є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов договору замовник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги; приймати надані послуги згідно з актом приймання-передачі послуг на акту приймання-передачі нематеріального активу, акту приймання-передачі дослідного зразка; надавати свої зауваження до обсягів та якості послуг, звітної документації виконавця, повідомивши останнього листом про перелік недоліків (п.п. 6.1.1.-6.1.3. договору).

За таких обставин, як встановлено судом першої інстанції, відповідач виконав повністю свої зобов'язання за договором, що підтверджується актами приймання-передачі робіт, які підписані позивачем без будь-яких зауважень. Позивач на підставі цього повністю оплатив вартість виконаних відповідачем робіт, яка була визначена сторонами в договорі.

Тобто, позивачем як стороною договору було належним чином виконано свій договірний обовязок щодо прийняття робіт та оплати їх вартості. Жодних претензій та/або зауважень до обсягів та якості послуг, звітної документації виконавця замовник не надав. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Стаття 34 ГПК України передбачає, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки замовником як стороною договору не було доведено неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, факту невідповідності наданих послуг технічним вимогам, то місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1 350 000 грн. отриманих за виконані роботи та надані послуги.

Стосовно посилань скаржника на акт ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.04.2013 р. по 01.05.2015 р., проведеної Державною фінансовою інспекцією України, суд апеляційної інстанції зазначає, що акт ревізії не може підтверджувати порушення відповідачем умов договору, виявлені ревізією порушення не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договорами та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

В даному випадку, між сторонами укладений договір про надання послуг, а кошти які позивач просить стягнути з відповідача отримані останнім як оплата належно виконаних за договором робіт, кошти набуті за наявності правових підстав, які в подальшому не відпали.

Посилання позивача на висновки перевірки (ревізії), як на підставу для задоволення позовних вимог, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, є такими, що не відповідають загальним засадам виконання зобовязання.

Разом з тим, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час подання апеляційної скарги, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження обставин щодо неналежного виконання відповідачем умов договору № 31306-3 від 13.06.13. Як і не довів, що довідка залученого до ревізії спеціаліста, є однозначним доказом невиконання відповідачем договірних умов. Разом з тим, Львівський апеляційний господарський суд приймає до уваги те, що за результатами проведених уповноваженими установами державних приймальних випробовувань розроблений і виготовлений відповідачем за договором від 13.06.13 прилад-вимірювач параметрів мікроклімату «Еко-тензор-Мк» дав позитивні результати і внесений до Державного реєстру України засобів вимірювальної техніки.

Також, Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Щодо поданого клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача про залучення до участі в справі головного судового експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності ОСОБА_6, то Львівський апеляційний господарський суд залишає його без задоволення, оскільки рішення суду у справі ґрунтується на оцінці правових, а не технічних обставин справи.

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду про стягнення 1 350 000 грн. позивач зазначив як правову підставу стягнення з відповідача цієї суми норми ст.ст. 900-902 ЦК України, які регулюють правовідносини, які виникають з договору про надання послуг. При цьому, не зазначив і не аргументував жодним чином, що поданий позов стосується стягнення збитків, як і не навів усіх складових цього правового інституту, наявність яких є підставою задоволення позову.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеними висновками суду та не можуть слугувати підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги за результатами вирішення спору покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 03.03.2016 р. у справі № 926/48/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу від 14.03.16 за № 54-06-13 Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України залишити без задоволення.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 28.04.16.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.