ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

28 квітня 2016 р. Справа № 3/6-582

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Горейка М.В.,

представників:

відповідача (боржника, заявника): ОСОБА_1, довіреність №б/н від 08.02.2016р., паспорт серії АВ 603644 виданий Ленінським ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області 22.07.2004р.;

відділу ДВС: ОСОБА_2, довіреність №2620/2.1/28 від 26.04.2016р., посвідчення ВІ №1499,

у відсутності представника позивача (стягувача),

розглянувши заяву Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (вул. Радянська, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422)

про відстрочення виконання рішення суду у справі №3/6-582

за позовом: державної інноваційної фінансово-кредитної установи (вул. Богдана Хмельницького, 65-Б, м. Київ, 01601)

до: Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (вул. Радянська, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422)

про стягнення 408690 грн 66 коп.,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2016р. на адресу суду від Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України надійшла заява від 18.04.2016р. про відстрочення виконання рішення суду по справі №3/6-582.

Відповідно до автоматизованого розподілу документообігу суду від 18.04.2016 року вказану заяву передано на розгляд судді Тварковському А.А.

Ухвалою від 19.04.2016 року заяву Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України про відстрочення виконання рішення призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні (28.04.2016р.) представник відповідача (боржника) підтримав подану Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України заяву про відстрочення виконання рішення суду по справі №3/6-582.

Представник відділу ДВС Калинівського районного управління юстиції відносно вирішення заяви Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України поклалася на розсуд суду. При цьому остання надала суду письмові пояснення №2648/2.1-28 від 27.04.2016р. щодо виконання рішення суду у справі №3/6-582, в яких зазначила, що у відділі на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №47416877 про стягнення коштів з Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України на користь юридичних осіб до складу якого входить 14 виконавчих документів, серед яких наказ по даній справі. Вході провадження виконавчих дій державним виконавцями застосовувалися заходи примусового виконання, а саме накладення арешту на кошти та майно боржника. Крім того з рахунків боржника в примусовому порядку стягувались кошти в рахунок погашення заборгованості. Також, представник відділу ДВС вказує, що станом на 27.04.2016р. вчинюються виконавчі дії щодо встановлення засіяних боржником полів, а також з метою забезпечення реального виконання рішення суду, вирішується питання про накладення арешту на майбутній урожай, який буде зібраний у 2016 році. Загальна заборгованість по зведеному виконавчому провадженні із врахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій станом на 27.04.2016 р. становить 4974591,45 грн. В подальшому при здійсненні виконавчого провадження державним виконавцем вживатимуться всі необхідні заходи передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Позивач (стягувач) правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про його дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином ухвалою, яка надсилалась йому рекомендованою кореспонденцією.

Слід зазначити, що приписи ст. 121 ГПК України не вимагають обов'язкової участі представників сторін та відділу ДВС, тому відсутність представника позивача (стягувача) в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви по суті.

З огляду на викладене, суд ухвалив здійснювати розгляд поданої відповідачем заяви про відстрочення виконання рішення суду за відсутності представника позивача (стягувача).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача (боржника) та відділу ДВС, судом встановлено наступне.

В провадженні арбітражного суду Вінницької області перебувала справа за позовом української державної інноваційної компанії в особі Вінницького регіонального відділення до Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України про стягнення 408690грн 66 коп.

Рішенням арбітражного суду Вінницької області від 11.01.2001р. позов української державної інноваційної компанії в особі Вінницького регіонального відділення задоволено частково: стягнуто за рахунок майна Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту цукрових буряків Української академії аграрних наук на користь української державної інноваційної компанії в особі Вінницького регіонального відділення 408690 грн 66 коп., звернуто стягнення суми 1561 грн 84 коп. на користь української державної інноваційної компанії в особі Вінницького регіонального відділення на майно належне Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту цукрових буряків Української академії аграрних наук.

11.01.2001 р. на виконання вищевказаного рішення суду видано відповідний наказ, який надіслано на адресу стягувача.

Ухвалою арбітражного суду Вінницької області від 08.05.2001р. змінено спосіб виконання рішення суду від 11.01.2001р.: звернуто стягнення суми 1561 грн 84 коп. на користь української державної інноваційної компанії в особі Вінницького регіонального відділення на майно належне Уладово-Люлинецькій дослідно-селекційній станції інституту цукрових буряків Української академії аграрних наук.

08.05.2001р. на виконання вказаного рішення суду (ухвали від 08.05.2001р.) видано відповідний наказ.

Відповідно до ухвали суду від 11.12.2013р. у справі №3/6-582 замінено позивача (стягувача)- українську державну інноваційну компанію в особі Вінницького регіонального відділення на його правонаступника - державну інноваційну фінансово-кредитну установу.

18.04.2016р. на адресу суду від Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України надійшла заява від 18.04.2016р. про відстрочення виконання рішення суду по справі №3/6-582.

В обґрунтування вимог заяви Уладово-Люлинецька дослідно-селекційна станція інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України зазначає, що на сьогоднішній день загальна сума боргу відповідача (боржника) перед ПП "Агросинтез-плюс" на підставі наказу №3/6-582 від 08.05.2001р. складає 1591 грн 84 коп. Погасити вказану суму заборгованості найближчим часом відповідач не має можливості, оскільки Уладово-Люлинецька дослідно-селекційна станція Інституту біоенергетичних культур та цукрових буряків Національної академії аграрних наук України є державною госпрозрахунковою науковою установою з частковим бюджетним фінансуванням державних програм та правом здійснення господарської діяльності. При цьому обсяг сільськогосподарської продукції, яку виробляє станція, становить більш ніж 75%. Поряд з цим, діяльність підприємства пов'язана з сільськогосподарським виробництвом, яке носить сезонний характер. Погасити заборгованість за зведеним виконавчим провадженням, в тому числі і за наказом по справі №3/6-582, боржник зможе з грудня 2016-го року, оскільки в четвертому кварталі отримає основну частину прибутку від реалізації продукції сільського господарства і надання послуг. У фінансових звітностях боржника зазначається про отримання більшої частки загального прибутку в 4-му кварталі відповідного року.

Натомість на нерухоме майно Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур та цукрових буряків Національної академії аграрних наук України, яке знаходиться на її балансі, не може бути звернено стягнення за претензіями кредиторів, так як відчуження нерухомого майна, що перебуває у віданні Національної академії аграрних наук, здійснюється лише з дозволу Президії Національної академії аграрних наук в порядку, визначеному Кабінетом міністрів України.

Посилаючись також на відсутність коштів на банківських рахунках, неможливість оплачувати внаслідок арешту коштів на рахунках заробітну плату працівникам, податки та інші збори, відповідач (боржник) просить суд відстрочити виконання вищевказаного рішення суду у справі №3/6-582 до 1-го грудня 2016 року.

Визначаючись щодо вказаної заяви про відстрочку виконання рішення суду, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ч. 1 ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Окрім того, в пункті 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. вказано, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, вищезазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити чи розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки або розстрочки є підставність цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Разом з тим законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому, суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Натомість наведені заявником підстави для відстрочки виконання судового рішення, зокрема, наявність значної заборгованості перед низкою кредиторів, специфічність виду діяльності заявника, приналежність підприємства до державної форми власності, тощо, не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочки виконання судового рішення, оскільки вони носять не особливий і надзвичайний характер, відтак, не є підставою вважати вказане відповідачем в заяві про відстрочку виконання рішення суду винятковим випадком у розумінні суті статті 121 Господарського кодексу України, що зумовлював би ускладнення чи відсутність можливості виконати судове рішення.

Посилання заявника на важке фінансове становище та неможливість негайного виконання рішення суду оцінюється судом критично, так як долучені до заяви про відстрочки виконання достовірно не підтверджують неплатоспроможності заявника (відповідача, боржника).

Зокрема відповідач сам в своїй заяві вказує про те, що боржник не заперечує той факт що у нього є всі можливості погасити заборгованість за зведеним виконавчим провадженням №47416877 і в тому числі, згідно наказу №3/6-582, однак належним чином погасити таку заборгованість боржник дійсно зможе проводячи відповідні банківські платежі лише з грудня 2016-го року, оскільки саме в 4-му кварталі 2016-го р. Уладово-Люлинецька дослідно-селекційна станція Інституту біоенергетичних культур та цукрових буряків Національної академії аграрних наук України отримає основну частину прибутку від реалізації продукції сільського господарства і надання послуг.

Додана відповідачем до заяви виписка про залишок коштів на рахунках в ПАТ Банк Михайлівський станом на 04.04.2016 р. також оцінюється судом критично за відсутності надання інформації про всі наявні поточні рахунки відкриті в банківських установах та про залишок грошових коштів на них.

Разом із тим суд в контексті проаналізованих вище положень ГПК України, Закону України «Про виконавче провадження» та постанови Пленуму ВГСУ також зазначає, що в кожній конкретній ситуації слід виходити також із пропорційності інтересів обох сторін, адже окрім того, що існують обєктивні причини невиконання рішення, які трактуються на користь боржника, також існує беззаперечне право стягувача у гарантовані законодавством строки отримати присуджені йому за рішення суду кошти, яке у разі неоперативного виконання (в тому числі і наявності відстрочки) зазнає обмежень. Право позивача також зазначає обмежень і через значний період невиконання рішення, протягом якого існують інфляційні процесів в економіці держави, що у свою чергу призводять до знецінення коштів, на які має право стягувач.

Ратифікувавши Конвенцію про захист прав і основних свобод людини, Україна визнала її частиною національного законодавства.

Разом з тим відповідно до частини 3 пункту (b) статті 31 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів від 1969 р., ратифікованої Україною 14.05.1986 р., поряд з контекстом враховується наступна практика застосування договору, яка встановлює угоду учасників щодо його тлумачення. Відповідно до статті 32 Конвенції питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду з прав людини, який діє відповідно до Конвенції. Таким чином, рішення Європейського суду з прав людини є невідємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Статтею 6 Конвенції передбачається, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Як відзначив Європейський суд з прав людини, з огляду на "визначне місце", яке посідає право на справедливий судовий розгляд у демократичних суспільствах, його обмежене тлумачення не відповідатиме обєктові та цілям статті 6. Щодо сфери дії статті, то вона не обмежується лише судовими слуханнями, адже відповідно до Конвенції, весь процес взагалі повинен відповідати критеріям справедливості.

Стаття 6 розповсюджує свою дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обовязкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невідємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії» , 22774/93, 28.07.1999, рішення «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997)

Крім того, про порушення права п.1 ст.6 Конвенції у звязку з тривалим невиконання судового рішення, винесеного на користь заявника, щодо стягнення заборгованості, ст.1 Першого протоколу до Конвенції у звязку із неможливістю використання коштів, присуджених судовим рішенням, яке не виконувалося протягом тривалого часу, Європейський суд з прав людини констатує у справах «Жовнер проти України» (56849/00, 29.06.2004), «Шмалько проти України» (600750/00, 20.07.2004), «Півень проти України» (56849/00, 29.06.2004) та «ОСОБА_1 проти України» (18966/02, 26.09.2004).

Як стверджують матеріали справи рішення на користь стягувача було винесено ще у 2001 року, при цьому сьогоднішнього дня не виконано в повному обсязі. Відтак, строк з 2001 року по 2016 рік (близько 15 років), на глибоке переконання суду, не може вважаться розумним строком в контексті положень ст.6 Конвенції, протягом якого особа може захистити своє право.

Таким чином, на думку суду, в даному конкретному випадку навіть і за наявності підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду, це буде суперечити як статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, а також практиці Європейського суду з прав людини, що стосується права особи на розгляд її справи у продовж розумного строку.

Враховуючи встановлені обставини та наведені вище приписи законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача (боржника) про відстрочку виконання рішення суду, відтак відмовляє в її задоволенні в повному обсязі.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 86, 87, 115, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Уладово-люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України від 18.04.2016р. (вх. №06-55/33/16 від 18.04.2016 року) про відстрочку виконання рішення арбітражного суду Вінницької області від 08.05.2001 року по справі №3/6-582 відмовити повністю.

Копію ухвали надіслати сторонам та ВДВС Калинівського РУЮ рекомендованими листами.

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу (вул. Богдана Хмельницького, 65-Б, м. Київ, 01601)

3 - відповідачу - Уладово-Люлинецька дослідно-секційна станція інституту цукрових буряків УААН, вул. Радянська, с.Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422.

4 - ВДВС Калинівському РУЮ (вул. Дзержинського, 39, м. Калинівка, Вінницька область, 22400)