УХВАЛА

16.05.2016№ 910/10512/14

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., розглянувши матеріали справи № 910/10512/14

за позовом Bayer Pharma AG [Aktiengesellschaft] (Баєр Фарма АГ [Акціенгезельшафт], м. Монхайм, Федеративна Республіка Німеччина (далі - Компанія),

до товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм», м. Київ (далі - Товариство),

та Міністерства охорони здоров'я України, м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство доходів і зборів України, м. Київ,

та Державне підприємство «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України», м. Київ,

про припинення порушення прав власника патенту України №35554 на винахід

та за зустрічним позовом Товариства

до Компанії та

Державної служби інтелектуальної власності України, м. Київ,

про визнання недійсним патенту України №35554 на винахід,

без виклику представників учасників судового процесу,

ВСТАНОВИВ:

Компанія як власник патенту України №35554 на винахід «Похідні хінолон-І нафтиридонкарбонової кислоти у вигляді суміші ізомерів або окремих ізомерів, фармацевтична композиція, що має антибактеріальну активність і проміжні сполуки», яким надано охорону хімічній речовині, що має загальновживану (міжнародну непатентовану) назву моксифлоксацин (moxifloxacin), звернулася до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства та Міністерства охорони здоров'я України (далі - МОЗ) про:

зобов'язання Товариства припинити використання у будь-який спосіб, зокрема, виготовлення, пропонування до продажу, у тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення в цивільний оборот або зберігання в зазначених цілях винаходу «Похідні хінолон-І нафтиридонкарбонової кислоти у вигляді суміші ізомерів або окремих ізомерів, фармацевтична композиція, що має антибактеріальну активність і проміжні сполуки», який охороняється патентом України №35554;

визнання недійсним наказу МОЗ від 30.08.2011 №540 «Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів та внесення змін у реєстраційні матеріали» в частині державної реєстрації лікарського засобу «МАКСІЦИН®» (концентрат для приготування розчину для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №1; по 20 мл у флаконі у комплекті з розчинником у контейнері по 100 мл у контурній чарунковій упаковці в пачці № 1);

визнання недійсним наказу МОЗ від 19.05.2014 №340 «Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів та внесення змін у реєстраційні матеріали» в частині державної реєстрації лікарського засобу «МАКСІЦИН®» (концентрат для приготування розчину для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №1; по 20 мл у флаконі у комплекті з розчинником у контейнері по 100 мл у контурній чарунковій упаковці в пачці № 1);

визнання недійсним реєстраційного посвідчення UA/11645/01/01 на лікарський засіб «МАКСІЦИН®» (концентрат для приготування розчину для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах № 1; по 20 мл у флаконі у комплекті з розчинником у контейнері по 100 мл у контурній чарунковій упаковці в пачці № 1);

вилучення з цивільного обороту та знищення лікарського засобу «МАКСІЦИН®» (концентрат для приготування розчину для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №1; по 20 мл у флаконі у комплекті з розчинником у контейнері по 100 мл у контурній чарунковій упаковці в пачці №1) виробництва Товариства.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач-1, отримавши державну реєстрацію лікарського засобу «МАКСІЦИН®», порушує права позивача на винахід «Похідні хінолон-І нафтиридонкарбонової кислоти у вигляді суміші ізомерів або окремих ізомерів, фармацевтична композиція, що має антибактеріальну активність і проміжні сполуки» за патентом України №35554.

До господарського суду міста Києва від позивача разом з позовною заявою 29.05.2014 надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову у даній справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.05.2014 (суддя Картавцева Ю.В.) порушено провадження у справі №910/10512/14, залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство доходів і зборів України (далі - Міндоходів) та Державне підприємство «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» (далі - Центр).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.05.2014 заяву про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено, вжито заходів до забезпечення позову шляхом:

- заборони Міндоходів та його територіальним підрозділам здійснювати митне оформлення лікарського засобу «МАКСІЦИН®» (концентрат для приготування розчину для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах № 1; по 20 мл у флаконі у комплекті з розчинником у контейнері по 100 мл у контурній чарунковій упаковці в пачці №1, (реєстраційне посвідчення UA/11645/01/01);

- заборони МОЗ вносити будь-які зміни до Державного реєстру лікарських засобів відносно лікарського засобу «МАКСІЦИН®» (концентрат для приготування розчину для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах № 1; по 20 мл у флаконі у комплекті з розчинником у контейнері по 100 мл у контурній чарунковій упаковці в пачці №1, (реєстраційне посвідчення UA/11645/01/01);

- заборони ТОВ «Юрія-Фарм» брати участь у процедурі відкритих торгів (тендерів) з пропозицією продажу лікарського засобу «МАКСІЦИН®» (концентрат для приготування розчину для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах № 1; по 20 мл у флаконі у комплекті з розчинником у контейнері по 100 мл у контурній чарунковій упаковці в пачці № 1, (реєстраційне посвідчення UA/11645/01/01).

Розпорядженням заступника голови господарського суду міста Києва від 13.06.2014 у зв'язку з перебуванням судді Картавцевої Ю.В. на лікарняному справу передано для розгляду судді Марченко О.В.

Ухвалою від 13.06.2014 суддя Марченко О.В. прийняла справу до свого провадження.

Центр 25.06.2014 подав суду письмові пояснення, в яких зазначив таке: Товариством у листі від 05.09.2011 підтверджено інформацію про додержання відповідачем вимог статті 9 Закону України «Про лікарські засоби» та про відсутність порушень у зв'язку із реєстрацією лікарського засобу прав інших осіб; Центр у проведенні експертизи лікарського засобу «МАКСІЦИН®» (концентрат для приготування розчину для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах № 1; по 20 мл у флаконі у комплекті з розчинником у контейнері по 100 мл у контурній чарунковій упаковці в пачці № 1, (реєстраційне посвідчення UA/11645/01/01)) та в наданні висновку щодо його ефективності, безпечності та якості, а також рекомендацій МОЗ про державну реєстрацію препарату не вчинив будь-яких порушень законодавства про захист прав інтелектуальної власності, у тому числі й на патент України №35554.

26.06.2014 Міндоходів подало суду письмові пояснення, в яких вказало, що: об'єкт права інтелектуальної власності на винахід за патентом України №35554 було виключено з митного реєстру 05.03.2014 у зв'язку з закінченням річного строку реєстрації та внаслідок відсутності звернень від правовласника щодо її продовження; питання правомірності видачі оскаржуваного реєстраційного посвідчення UA/11645/01/01 на лікарський засіб «МАКСІЦИН®» не відноситься до компетенції органів доходів і зборів.

Компанія 10.07.2014 подала суду додаткові пояснення, в яких зазначила таке: відповідно до звіту з проведення досліджень з визначення специфічної активності лікарського засобу «Максіцин», 400 мг, концентрат для приготування розчину для інфузій (стор. 29 матеріалів реєстраційного досьє на лікарський засіб «Максіцин»), «Максіцин», 400 мг, концентрат для приготування розчину для інфузій, є лікарським засобом, «до складу якого входить антибіотик класу фторхінолонів - моксіфлоксацин»; надані до реєстраційного досьє дані експериментальних досліджень чітко вказують на те, що за кількісним та якісним складом лікарський засіб «Максіцин» відповідає референтному препарату позивача «Авелокс»; зокрема, обидва лікарські засоби містять моксифлоксацин гідрохлориду як діючючу речовину у кількості 436 мг; відповідно до змісту формули винаходу за патентом України №35554, зокрема, незалежного пункту 1, зазначеним патентом надається прямий абсолютний захист похідним хінолон- та нафтиридонкарбонової кислоти загальної формули (І), зокрема моксифлоксацину та його кислотно-адитивним солям (зокрема, моксифлоксацин гідрохлориду); незалежно від того, яким є лікарський засіб за його кількісним та якісним складом, які саме цільові добавки та в яких кількостях він містить, сам факт використання в ньому в якості активної діючої речовини моксифлоксацину або його кислотно-адитивної солі (наприклад, моксифлоксацину гідрохлориду) становить використання кожної ознаки, включеної до незалежного пункту формули винаходу 1 та/або 6 за патентом України №35554, отже становить порушення прав на винахід за цим патентом.

Товариство 10.07.2014 подало суду зустрічну позовну заяву, в якій просить суд:

- визнати недійсним патент України №35554 на винахід «Похідні хінолон-1 нафтиридонкарбонової кислоти у вигляді суміші ізомерів або окремих ізомерів, фармацевтична композиція, що має антибактеріальну активність, та проміжні сполуки» володільцем якого є Компанія;

- зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України (далі - Служба) внести зміни до Державного реєстру патентів України на винаходи стосовно визнання недійсним патенту України №35554 на винахід «Похідні хінолон-1 нафтиридонкарбонової кислоти у вигляді суміші ізомерів або окремих ізомерів, фармацевтична композиція, що має антибактеріальну активність, та проміжні сполуки» та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2014 прийнято зустрічну позовну заяву до провадження.

17.07.2014 Компанія подала суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволені зустрічного позову з огляду на таке:

- про існування похідних хінолон- і нафтиридонкарбонової кислоти у вигляді суміші ізомерів або окремих ізомерів, що мають 2,8- діазабіцикло[4.3.0]ноніловий замісник або 2-окса-5,8-діазабіцикпо[4.3.0]ноніловий замісник не відомо з Австралійської акцептованої заявки №616277, що дає підстави стверджувати про те, що сполуки, захищені патентом України на винахід №35554, є новими, оскільки вони не були відомі на дату пріоритету заявки, за якою було видано патент України на винахід №35554, і не є частиною рівня техніки;

- винахід за патентом України №35554 є неочевидним для середнього фахівця в цій галузі з огляду на Австралійську акцептовану заявку № 620401 і, відповідно, має винахідницький рівень;

- опис до патенту України №35554 містить достатньо доказів можливості використання заявленого винаходу в промисловості;

- під час розгляду господарським судом міста Києва справ №7/269 та №48/556 призначалися судові експертизи, в яких досліджувались питання відповідності патенту України №35554 умовам надання правової охорони; висновками судових експертів встановлено, що патент України №235554 на винахід відповідає критеріям патентоздатності новизна та винахідницький рівень;

- Австралійську акцептовану заявку №616277 було подано на основі двох пріоритетних заявок Федеративної Республіки Німеччини від 25.07.1988 №3824072 та від 01.03.1989 №3906365; на основі цих пріоритетних німецьких заявок було подано ряд паралельних заявок не тільки в Австралії, а і в інших країнах, у яких було видано патенти, зокрема, в Європі (ЕР0350733), Сполучених Штатах Америки (US4990517), тощо. Австралійську акцептовану заявку №620401 було подано на основі пріоритетної заявки Японії від 23.05.1988 №126695, на основі цієї пріоритетної японської заявки було подано ряд паралельних заявок не тільки в Австралії, а і в інших країнах у яких було видано патенти, зокрема, у Європі (ЕР 0343524), Сполучених Штатах Америки (US 4988709) тощо.

Представник Товариства 17.07.2014 подав суду відзив на первісний позов, зі змісту якого вбачається, що Компанія не надала належних доказів порушення її прав як власника патенту на винахід; державну реєстрацію на лікарський засіб «МАКСІЦИН®» здійснено без порушень чинного законодавства України; як вбачається із представленого досьє розробника препарату, компонентний склад лікарського засобу «МАКСІЦИН®» відрізняється за своїм складом від референтного препарату «АVELOX»; цей факт підтверджується порівняльною таблицею показників якості препаратів «МАКСІЦИН®», концентрат для розчину та інфузій, та «АVELOX», розчин для інфузій, знаходиться у досьє розробника препарату; крім того, без проведення експертизи твердження позивача за первісним позовом про порушення його прав як власника патенту на винахід не може вважатись доведеним; разом з тим, працівниками Товариства зроблено патентний пошук і встановлено, що немає порушень прав власників патентів на діючу речовину моксифлоксацин; патент Компанії №35554 не присутній в пошуку, тому що він надає правову охорону не безпосередньо моксифлоксацину, а, виходячи з назви патенту, його ізомерам. За зустрічним позовом представник відповідача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Товариство 04.08.2014 подало суду письмові пояснення стосовно відзиву Компанії на зустрічний позов, в яких зазначає про те, що: у відзиві взагалі не зазначено, чи може фахівець у галузі органічної хімії зробити висновок про існування ізомерів, або гідратів ізомерів, або солей ізомерів таких хімічних сполук, що характеризуються такими ознаками з першого пункту формули винаходу за патентом України на винахід №35554; європейська заявка ЕР 0350733, опублікована 17.01.1990, та акцептована заявка Австралії №616277, опублікована 24.10.1991, не можуть вважатися тотожними; аналоги патенту України №35554 - це патенти, що видані в інших країнах з посиланням на пріоритет першої поданої у ФРН заявки DЕ 4200414 А1; заявник має право вносити зміни до заявки перед видачею патенту в інших країнах, в які він подає заявку на патент; іноді такі зміни є необхідними через особливість норм законодавства щодо об'єктів патентування в країнах, тому патенти-аналоги не є тотожними патентами, так як формули винаходів у патентах-аналогах можуть значно відрізнятись; з аналізу патентів-аналогів патенту України на винахід №35554 вбачається, що в багатьох країнах є заявки з пріоритетом першої поданої у ФРН заявки DЕ 4200414 А1, але патенти відсутні - що говорить про відмову у видачі патенту взагалі; в отриманих в інших країнах патентах-аналогах значно змінюється формула винаходу і об'єкт охорони, а саме: від ізомерів хімічних сполук до способів отримання хімічних сполук, або до проміжних сполук, які відсутні у формулі винаходу пріоритетної заявки DЕ 4200414 А1; патенти-аналоги не можуть бути розглянуті як патенти, які є тотожними, так як вони мають різні формули винаходів, і відповідно, мають різний об'єм прав.

Компанія 08.08.2014 подала суду додаткові письмові пояснення, в яких вказала, що:

- Товариство на першій сторінці своїх письмових пояснень зазначає, що переважна частина суттєвих ознак групи хімічних сполук з патенту України на винахід №35554 була відома із опису акцептованої заявки Австралії №616277, при цьому ігнорує той факт, що Компанією було чітко показано, що в акцептованій заявці Австралії №616277 не були описані похідні хінолон- і нафтиридонкарбонової кислоти у вигляді суміші ізомерів або окремих ізомерів, а ці ознаки є суттєвими і привносять новизну та винахідницький рівень в патент України на винахід №35554; Товариство зазначає, що з акцептованої заявки Австралії №616277 відома тільки переважна частина суттєвих ознак, але не всі;

- Компанія у своїх поясненнях акцентувала увагу на суттєві відмінності ознак патенту України на винахід №35554 порівняно з акцептованою заявкою Австралії №616277;

- Товариство на першій та другій сторінках своїх пояснень зазначає, що з акцептованої заявки Австралії №620401 можна зробити висновок про можливе існування ізомерів за патентом України на винахід №35554, але Компанія цього не заперечує; Товариством було пояснено, що фахівець в галузі хімії не в змозі передбачити активність таких ізомерів або сумішей ізомерів і на підтвердження цього приводять ряд показових прикладів, в яких показна неочевидність і непередбачуваність впливу хімічної будови сполук на їх активність, і це відповідно може бути свідченням наявності винахідницького рівня у сполук за патентом України на винахід №35554;

- відповідно до прикладу одержаної згідно з патентом України №35554 сполуки, а саме, одержання 1-циклопропіл-7-([S,S]-2,8-діазабіцикло[4.3.0]нон-8-іл)-6,8-дифтор-1,4-дигідро-4-оксо-3-хінолінкарбонової кислоти, цілком очевидно, що ця сполука є певним ізомером, про що свідчить виділений фрагмент;

- 1-цикпопропіл-7-([S,S]-2,8-діазабіцикло[4.3.0]нон-8-іл)-6,8-дифтор-1,4-дигідро-4-oксо-3-хінолінкарбонову кислоту можна віднести до сполук структурної формули (III) і це чітко видно із структурної формули 1-циклопропіл-7-([S,S]-2,8-діазабіцикло[4.3.0]нон-8-іл)-6,8-дифтор-1,4-дигідро-4-оксо-3-хінолінкарбонової кислоти приведеної на сторінці 15, ліва колонка, опису до патенту України на винахід №35554;

- Європейська заявка ЕР0350733 та акцептована заявка Австралії №616277 є паралельними (еквівалентними), оскільки їх було подано на основі двох пріоритетних заявок Федеративної Республіки Німеччини №№3824072 та 3906365 від 25.07.88 та 01.03.89, відповідно;

- можливі відмінності між Європейською заявкою ЕР0350733 та акцептованою заявкою Австралії №616277 обумовлені лише особливостями законодавства;

- об'єм формули винаходу визначається описом заявки, на основі якого її сформовано і відсутні ознаки, на які звертає увагу Товариство у своїх поясненнях, були присутні в описі і не могли виникнути з пустого місця, а були включені заявником у формулу у відповідь на зауваження експертизи і відповідно до вимог національного законодавств тієї країни, де розглядались ці заявки-аналоги;

- щодо такої ознаки як окремі ізомери або суміш ізомерів, то ці ознаки випливають із будови замісника В структурної формули (І) сполук згідно з патентом України на винахід №35554 та опису до патенту України на винахід №35554;

- при порівнянні цих патентів-аналогів з патентом України на винахід №35554 Товариство проаналізувало лише формули винаходи патентів-аналогів, при цьому не врахувало формули винаходів і описи цих патентів-аналогів, що були подані первинно;

- щодо якості порівняння тексту Європейської заявки ЕР0350733 та акцептованої заявки Австралії №616277, яке було проведено Товариством, то: пункт 1) порівняння, де порівнюються бібліографічні дані, а саме дати пріоритету під кодом (ЗО) Товариство не звертає увагу на те, що номери пріоритетних заявок співпадають, а розбіжність обумовлена можливою типографською помилкою; пункт 2) порівняння, де порівнюється значення Р8, і робиться посилання на сторінку 3 Європейської заявки ЕР0350733 та сторінку 3 повного опису акцептованої заявки Австралії №616277, містить висновок про їх відмінність, на тій підставі, що значення радикалу Р8 не містить значення «метокси», але при цьому замовчується той факт, що в описі акцептованої заявки Австралії №616277 закреслено одне із значень радикалу Р8, а саме, «метокси», тобто, первинно значення Р8 в заявках були тотожними; пункт 3) порівняння - відмінностей на які вказує Товариство не виявлено; пункт 4) порівняння, очевидно що сторінка 3-А є доданою при публікації патенту Австралії №616277, а порівняння тексту саме акцептованої заявки Австралії №616277 Товариством проведено не було.

Товариство 11.08.2014 подало суду письмові пояснення, в яких зазначило таке: додатковим доказом того, що патент України №35554 на винахід не відповідає таким умовам патентоздатності, як новизна та винахідницький рівень, є заявка Японії №3-188080; частина хімічних сполук із першого винаходу за патентом України на винахід №35554, які характеризуються такими ознаками як "производные хинолон- и нафтиридонкарбоновой кислоты общей формулы в виде смеси изомеров или отдельных изомеров, их соли" не відповідають таким умовам патентоздатності як новизна та винахідницький рівень.

Служба 13.08.2014 подала суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначила, що: у заявці № 93002762 на видачу патенту України на винахід «похідні хінолон-1 нафтиридонкарбонової кислоти у вигляді суміші ізомерів або окремих ізомерів, фармацевтична композиція, що має антибактеріальну активність, та проміжні сполуки» Компанія просила встановити пріоритет за поданою попередньо заявкою в державах-учасницях Паризької конвенції, а саме заявкою Р 42 00 414,4 (Німеччина) від 10.01.1992; після встановлення дати подання заявки та дати її пріоритету було проведено формальну та кваліфікаційну експертизу заявки №93002762 згідно з нормами Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» та Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 15.03.2002 №197; за результатами кваліфікаційної експертизи заявки №93002762 було встановлено, що заявлений винахід відповідає визначеним Законом України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» умовам патентоздатності.

Товариство 18.08.2014 подало суду письмові пояснення, в яких вказало таке:

- фактичними даними для визначення відповідності винаходу умові патентоздатності винаходу «промислова придатність» є інформація про винаходи, викладена в описі до патенту України №35554 на винахід, зокрема, інформація про приклади конкретного виконання винаходу;

- ознака із першого незалежного пункту формули винаходу у патенті України №35554 на винахід як окремі ізомери, або суміші ізомерів, або гідрати ізомерів, або солі ізомерів хімічних сполук, охарактеризовані у першому незалежному пункті формули винаходу у патенті України №35554 на винахід за допомогою зазначених певних ознак, не показана у тексті опису до патенту України №35554 на винахід.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.08.2014 у справі № 910/10512/14 призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено судовому експерту Петренку Сергію Анатолійовичу, та зупинено провадження у справі.

До господарського суду міста Києва 11.05.2016 надійшли матеріали справи №910/10512/14 з висновком судового експерта від 10.05.2016 №991, в якому зазначено, що:

- виходячи з наданих на дослідження матеріалів справи №910/10512/14, сукупність суттєвих ознак винаходу за патентом України №35554 або ознак, еквівалентних їм, не стала загальнодоступною в світі до дати заявленого пріоритету за заявкою №93002762 (10.01.1992) або ж до дати подання цієї заявки (16.04.1993);

- у матеріалах справи №910/10512/14 не виявлено рішень, з яких для фахівців до дати заявленого пріоритету за заявкою №93002762 (10.01.1992) або ж до дати подання цієї заявки (16.04.1993), стала очевидною (тобто випливала явно з рівня техніки) сукупність суттєвих ознак винаходу за патентом України №35554;

- сукупність ознак винаходу за патентом України №35554 відповідно до матеріалів заявки №93002762, на основі якої й було видано патент України №35554, може бути використано у промисловості або іншій сфері діяльності, зокрема, у медицині;

- пунктом 1 формули винаходу патенту України №35554 охороняється хімічна сполука - моксифлоксацин (moxifloxacin);

- у лікарському засобі «МАКСІЦИН®» (концентрат для приготування розчину для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №1; по 20 мл у флаконі у комплекті з розчинником у контейнері по 100 мл у контурній чарунковій упаковці в пачці №1; реєстраційне посвідчення UA №11645/01/01) використано всю сукупність ознак незалежних пунктів 1 та 6 формули винаходу за патентом України №35554.

Відповідно до частини третьої статті 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Оскільки у справі №910/10512/14 проведено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності і матеріали справи повернуто з експертної установи, господарський суд міста Києва вважає за доцільне поновити провадження у справі та призначити її розгляд.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 79, 86 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №910/10512/16 поновити.

2. Призначити розгляд справи на 06.06.2016 о 12 год. 50 хв.; судове засідання відбудеться в приміщенні господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в; зал судових засідань №12; явку представників учасників судового процесу в судове засідання визнати обов'язковою.

3. Зобов'язати учасників судового процесу:

- направити у судове засідання своїх повноважних представників, повноваження яких повинні бути оформлені відповідно до приписів статті 28 ГПК України; документи на підтвердження повноважень таких представників подати суду;

- подати суду письмові пояснення з приводу висновку від 10.05.2016 №991 судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності;

- письмові пояснення та документи завчасно надсилати на адресу суду поштою або подавати через відділ діловодства суду з супровідним листом з обов'язковим описом додатків у прошитому вигляді.

Суддя О. Марченко

Розгляд справи призначив на 06.06.2016 о 12:50 год.