ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року Справа № 908/3385/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О.- головуючого,
Овечкіна В.Е.,
Чернова Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Бердянської міської ради Запорізької області
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 29.09.2015
у справі№ 908/3385/15 Господарського суду Запорізької області
за позовомБердянської міської ради Запорізької області
ДоОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Хімік"
третя особаКомунальне підприємство Бердянської міської ради "Міськліфт"
про визнання права власності

за участю представників:

від позивача-не з'явились,
від відповідача-не з'явились,
від третьої особи-не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Бердянська міська рада звернулась до Господарського суду Запорізької області із позовною заявою до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Хімік" м. Бердянськ за участю третьої особи Комунального підприємства Бердянської міської ради "Міськліфт" про визнання права власності за територіальною громадою міста Бердянськ в особі Бердянської міської ради на 1/100 частини багатоквартирного житлового будинку, розташованого по вул. Димитрова, 44 у м. Бердянську.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.07.2015 (суддя Дроздова С.С.) у справі №908/3385/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.09.2015 (судді: Склярук О.І., Геза Т.Д., Ушенко Л.В.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, Бердянська міська рада Запорізької області звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вказані рішення та постанову, і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали та обставини справи, Вищий господарський суд України дійшов до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, між Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради (замовник) та Комунальним підприємством Бердянської міської ради "Міськліфт" (виконавець) укладено договір підряду на виконання робіт № 120 від 02.10.2012, згідно з яким останній взяв на себе зобов'язання виконати роботи капітального ремонту ліфтів пасажирських, розташованих у житловому будинку по вул. Димитрова, 44 у м. Бердянську. Вартість виконаних робіт складає 185865,00 грн.

Згідно з відомостями Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради право власності на багатоквартирний житловий будинок, розташований по вул. Димитрова,44 у м. Бердянську зареєстровано за кооперативом "Хімік" на підставі рішення виконкому від 30.07.1992 № 339.

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Хімік" створено шляхом реорганізації житлово-будівельного кооперативу "Хімік". Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Хімік" є правонаступником житлово-будівельного кооперативу "Хімік", зареєстрованого рішенням виконкому Бердянської міської ради за № 403 від 02.11.1987 (п.1.1. та п.1.2 статуту).

Як стверджує позивач, будь-яких угод щодо проведення капітального ремонту п'яти пасажирських ліфтів у житловому будинку по вул. Димитрова, 44 у м. Бердянськ та відшкодування вартості проведеного ремонту з власником багатоквартирного будинку не укладалось.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що проведення робіт з капітального ремонту п'яти пасажирських ліфтів збільшило вартість будинку на суму 185865,00 грн., що складає 1/100 від загальної вартості багатоквартирного будинку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що факт проведення робіт з капітального ремонту ліфтів пасажирських, за договором підряду на виконання робіт № 210 від 02.10.2012, який підписано між Управлінням житлового господарства та третьою особою у справі не призводить до виникнення права спільної часткової власності на об'єкт нерухомості, де розташовані зазначені ліфти.

Вищий господарський суд України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як правильно зазначили господарські суди, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність та на майно, набуте нею у власність на підставах не заборонених Законом.

Згідно з п. 2 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Статтею 1 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" передбачено, що передача у державну або комунальну власність об'єктів права інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено Законом або рішенням відповідних місцевих рад.

На підтвердження виникнення права власності позивач посилається на здійснення поліпшення багатоквартирного житлового будинку по вул. Димитрова, 44 у м. Бердянськ, що належить об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Хімік" у зв'язку з чим позивач вважає, що до територіальної громади міста Бердянськ перейшло право власності на 1/100 вказаного будинку.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ст. 355 ЦК України).

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, багатоквартирний житловий будинок № 44 по вул. Димитрова у м. Бердянську зареєстровано за кооперативом "Хімік" на підставі рішення виконкому від 30.07.1992 № 339. При цьому, право власності за відповідачем на зазначений багатоквартирний будинок позивачем не оспорюється.

Підстави набуття права власності визначені у ст.ст. 329- 345 ЦК України.

Касаційна інстанція погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем не надано жодного документа, з якими Закон пов'язує виникнення саме спільної часткової власності на об'єкт нерухомості.

Сам лише факт проведення робіт з капітального ремонту ліфтів пасажирських, розташованих у житловому будинку по вул. Димитрова, 44 у м. Бердянськ за договором підряду на виконання робіт № 210 від 02.10.2012, який підписано між Управлінням житлового господарства та третьою особою у справі не призводить до виникнення права спільної часткової власності на об'єкт нерухомості, де розташовані зазначені ліфти.

Посилання позивача на приписи ст. 186 ЦК України, як на підставу виникнення у нього права власності на 1/100 частини багатоквартирного будинку, не можуть бути взяті до уваги з огляду на їх необґрунтованість.

Враховуючи наведене, Вищий господарський суд України дійшов до висновку, що постанова апеляційного господарського суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідають нормам матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги не прийняті судом до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, тому підстав для зміни чи скасування прийнятої у справі постанови Вищий господарський суд України не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Бердянської міської ради Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.09.2015 у справі № 908/3385/15 Господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Головуючий, суддя Корнілова Ж.О.

Судді: Овечкін В.Е.

Чернов Є.В.