РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016Справа №910/3597/16

За позовом Київської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі

1) Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації

2) Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації

до Приватного вищого навчального закладу "Київський коледж бізнесу"

про стягнення 751 175, 28 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від прокуратури: Любенок М.Д.

від позивача 1: не з'явились

від позивача 2: Кошелєва М.О.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська місцева прокуратура №2 в інтересах держави в особі Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного вищого навчального закладу "Київський коледж бізнесу", в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації заборгованість за оренду приміщення за договором №105 від 29.04.2004 р. у розмірі 605 127,28 грн. та пеню у розмірі 146 048,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем за вищевказаним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2016 р. порушено провадження у справі № 910/3597/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.04.2016 р. за участю представників сторін та прокурора, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд справи відкладався в порядку п. 1,2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

18.04.2016 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивач 1 подав клопотання про розгляд справи без участі представника.

У даному судовому засіданні прокурор та представник позивача 2 підтримали заявлений позов.

Представник позивача 1 в дане судове засідання не з'явився; представник відповідача на виклик суду не з'явився, вимог суду не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив.

При цьому, суд відзначає, що ухвала суду направлялась відповідачу на вказану в позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців адресу відповідача та повернута органом поштового зв'язку до Господарського суду міста Києва у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст.121 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Дослідивши матеріали справи, а також положення ст..23 Закону України «Про прокуратуру», суд вважає за доцільне підтвердити Київській місцевій прокуратурі №2 підстави для представництва інтересів держави в особі Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками процесу, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 27.04.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації №277 від 07.04.2004 р. «Про розгляд питань оренди нежилих приміщень» дозволено Управлінню освіти Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут соціальних та культурних зв'язків» договір оренди приміщення школи-інтернату №10 по вул. Вакулінчука, 1, загальною площею 2247,9 кв. м для використання під вищий учбовий заклад, терміном з 01.03.2004 р. по 01.10.2011 р.

Дарницькою районною у місті Києві державною адміністрацією виданий ордер №053 Товариству з обмеженою відповідальністю «Інститут соціальних та культурних зв'язків» на право зайняття (оренди) приміщення за адресою: вул. Вакулінчука, 1, загальною площею 2247,9 кв. м для використання під вищий учбовий заклад терміном з 01.03.2004 р. по 01.10.2011 р. на підставі розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації №277 від 07.04.2004 р. «Про розгляд питань оренди нежилих приміщень».

29.04.2004 р. між Управлінням освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут соціальних та культурних зв'язків» (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), що є об'єктом комунальної власності територіальної громади Дарницького району м. Києва №105.

Відповідно до п.1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно (будівлю, споруду, приміщення), що розташоване за адресою вул. Вакулінчука, 1, загальною площею 2247,9 кв. для використання під вищий учбовий заклад.

Згідно з п. 2.1. договору вступ орендаря у строкове платне користування нерухомим майном настає одночасно із підписанням сторонами договору та акта прийому-передачі вказаного нерухомого майна.

Відповідно до п. 2.3. договору майно вважається поверненим орендареві з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі.

Згідно з п. 3.2. договору орендна плата на момент укладення договору встановлюється у розмірі визначеному відповідно до розрахунку орендної плати (додаток 1).

Пунктом 3.3. договору передбачено, що розмір орендної плати та комунальних платежів може бути переглянуто на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до п. 3.6. договору за несвоєчасну сплату необхідних платежів або в повному обсязі, орендарю нараховується пеня в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення (включаючи день оплати). При частковій оплаті заборгованості по орендній платі в першу чергу зараховується пеня, а потім орендна плата.

Згідно з п. 5.2. своєчасно і в повному обсязі вносити орендодавцю орендну плату, сплачувати витрати за користування комунальними послугами та інші платежі згідно з п. 3 цього договору.

Договір, відповідно до п.11.1, діє з 01.03.2004 р. до 01.10.2011 р.

29.04.2004 р. сторони підписали додаток №1 до договору №105 від 29.04.2004 р., в якому визначили розмір орендної плати за місяць, а саме 23 312,48 грн.

За актом приймання - передачі приміщення від 01.04.2004 р. орендодавцем передано, а відповідачем прийнято в оренду приміщення по вул. Вакулінчука, 1, загальною площею 2247,9 кв., що підтверджується підписами та печатками сторін на вищевказаному акті.

01.09.2009 р. сторони підписали додаткову до договору №105 від 29.04.2004 р., в якій визначено, що Приватний вищий навчальний заклад «Київський інститут соціальних і культурних зв'язків імені святої княгині Ольги» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут соціальних та культурних зв'язків» та приймає на себе всі права, обов'язки та відповідальність по виконанню умов договору оренди №105 від 29.04.2004 р.

01.11.2010 р. сторони підписали додаткову угоду до договору №105 від 29.04.2004 р., в якій відповідно до розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №707 від 29.10.2010 р., сторони дійшли згоди змінити умови п.11.1. договору оренди №105 від 29.04.2004 р., а саме сторони визначили термін дії договору - з 01.03.2004 р. до 01.10.2021 р.

Сторони, відповідно до наказу №1-ОД від 23.12.2011 р. Приватного вищого навчального закладу «Київський коледж бізнесу», підписали додаткову угоду до договору оренди №105 від 29.04.2004 р., в якій зазначено, що Приватний вищий навчальний заклад «Київський коледж бізнесу» є правонаступником Приватного вищого навчального закладу «Київський інститут соціальних і культурних зв'язків імені святої княгині Ольги» та приймає на себе всі права, обов'язки та відповідальність по виконанню умов договору оренди №105 від 29.04.2004 р.

Як вбачається з матеріалів справи орендна плата за приміщення по вул. Вакулінчука, 1, загальною площею 2247,9 кв. за період з 01.01.2013 р. до 01.08.2015 р. склала 605 217,28 грн.

Крім того, матеріалами справи підтверджується сплата Приватним вищим навчальним закладом «Київський коледж бізнесу» орендної плати на загальну суму 78 918, 77 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача 2.

Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації зверталось до відповідача з листами №1908 від 11.07.2014 р., №1016 від 24.04.2014 р., №2116 від 26.06.2015 р., №2400 від 22.07.2015 р. та №268 від 29.01.2016 р. про сплату заборгованості по орендній платі за договором №105 від 29.04.2004 р.

У відповідь на претензії позивача, листом №277 від 11.07.2014 р. Приватний вищий навчальний заклад «Київський коледж бізнесу» зазначив, що у зв'язку із зменшенням кількості студентів, підвищенням вартості теплоносіїв, електроенергії та інших платежів, необхідністю проведення поточних ремонтів приміщень, у відповідача виникло важке фінансове становище, у зв'язку з цим Приватний вищий навчальний заклад «Київський коледж бізнесу» просив розглянути можливість реструктуризації заборгованості по орендній платі, при цьому відповідач зобов'язувався вчасно сплачувати поточні платежі по орендній платі та погашати заборгованість.

За актом приймання-передачі від 01.08.2015 р. відповідач повернув орендоване приміщення площею 2247,9 кв., що знаходиться по вул. Вакулінчука, 1, Управлінню освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор стверджує, що відповідачем допущено порушення зобов'язання щодо сплати орендних платежів за договором №105 від 29.04.2004 р., у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 605 127,28 грн., яку Київська місцева прокуратура №2 в інтересах держави в особі Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації просить стягнути у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно з ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Аналогічні норми закріплені також у Законі України «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним нормативним актом, що регулює порядок передачі в оренду саме державного та комунального майна.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 10, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата є істотною умовою договору оренди та підлягає внесенню орендарем своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні норми закріплені також і в Господарському кодексу України.

Так, відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач правом надання відзиву не скористався, заявлені до нього вимоги не спростував, доказів виконання грошових зобов'язань за договором оренди приміщення №105 від 29.04.2004 р. не надав, доказів наявності об'єктивних причин неможливості виконання грошових зобов'язань не надав.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 605 127,28 грн.

Крім того, прокурором заявлені вимоги про стягнення з відповідача 146 048,00 грн. - пені.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 524, 533 Цивільного кодексу України грошовим визнається виражене в грошовій одиниці України або грошовому еквіваленті в іноземній валюті зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами п. 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на те, що ст. 625 Цивільного кодексу України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Як визначено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 230, 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за приписом ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Тож, оскільки відповідачем допущено порушення договірних зобов'язань щодо сплати орендної плати, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду доказів вжиття ним заходів щодо уникнення прострочення виконання зобов'язань, суд вважає обґрунтованим притягнення відповідача до відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши правильність нарахування прокурором пені, судом встановлено, що його розрахунки не перевищують розрахунок суду та відповідають нормам чинного законодавства України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову Київської місцевої прокуратури №2 у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Київської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі 1) Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, 2) Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації задовольнити.

2. Стягнути з Приватного вищого навчального закладу "Київський коледж бізнесу" (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд.7, кВ.116-117, ідентифікаційний код 30400122), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Управління освіти Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (02091, м. Київ, Харківське шосе, 168-К, ідентифікаційний код 37448113) заборгованість по оренді у розмірі 605 127,28 грн. (шістсот п'ять тисяч сто двадцять сім грн. 28 коп.) грн. та 146 048,00 (сто сорок шість тисяч сорок вісім грн. 00 коп.) грн. - пені.

3. Стягнути з Приватного вищого навчального закладу "Київський коледж бізнесу" (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд.7, кВ.116-117, ідентифікаційний код 30400122), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Прокуратури міста Києва (03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 45/9, ідентифікаційний код 02910019) 11 269,00 (одинадцять тисяч двісті шістдесят дев'ять грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 04.05.2016 р.

Суддя Пригунова А.Б.