РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016Справа №910/2953/16

За позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомлект» Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Атомінжиніринг»

про стягнення 240 380,78 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Клименко Н.С.

від відповідача: Клімчук О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомлект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Атомінжиніринг» про стягнення штрафних санкції у розмірі 240 380,78 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №53-129-01-14-00288 від 03.10.2014 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 р. порушено провадження у справі № 910/2953/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.03.2016 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У процесі провадження у справі відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, мотивуючи свої заперечення бездіяльністю Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Виробничого підрозділу «Южно-Українська АЕС» щодо прийняття товару та його оплати, внаслідок чого відповідач не мав можливості здійснити поставку наступної партії, оскільки завод - виробних працює виключно н умовах 100 % попередньої оплати.

Розгляд справи переносився в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням відповідача.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 25.04.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2014 р. між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомлект» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Атомінжиніринг» було укладено договір поставки № 53-129-01-14-00288, за умовами якого відповідач зобов'язався в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, поставити кондиціонери автономні виробництва Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» для Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС», а позивач зобов'язався в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Відповідно до пункту 1.2. найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціни, належність до систем, важливих для безпеки (СВБ) і строки поставки зазначені в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 5.4. датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукції.

Відповідно до пунктів 6.1.1., 6.1.2. позивач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленої продукції, приймати поставлену продукцію у відповідності до умов договору.

У відповідності до пунктів 6.3.1., 6.3.2. відповідач зобов'язаний забезпечити поставку продукції у строки, встановлені договором, забезпечити відповідність якості продукції, що поставляється, умовам договору.

Згідно пунктів 7.1., 7.2. у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та договором, за порушення строку поставки продукції за договором відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню у розмірі 0,1 % вартості не поставленої в строк продукції за кожен день прострочення (включно з днем фактичної поставки, відповідно до видаткової накладної), але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення зобов'язання. За прострочення поставки продукції понад 30 днів відповідач додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

Згідно з пунктами 10.1., 10.3. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.04.2015 р., а в частині оплати за поставлену продукцію, до повного розрахунку, закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього договору, та виконання діючих зобов'язань.

Згідно з додатком № 1 до договору поставки № 53-129-01-14-00288 від 03.10.2014 р. товари повинні бути поставлені у лютому 2015 р.

Згідно видаткової накладної № РН-0000005 від 13.03.2015 р. Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомлект» прийняло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Атомінжиніринг» обумовлений договором № 53-129-01-14-00288 від 03.10.2014 р. товар на суму 1 382 382, 00 грн.

Згідно видаткової накладної № РН-0000006 від 06.04.2015 р., Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомлект» прийняло від відповідача товар на суму 2 144 520, 00 грн. (копії накладних - у матеріалах справи).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що відповідач порушив умови договору № 53-129-01-14-00288 від 03.10.2014 р. щодо строку поставки товарів, у зв'язку з чим у нього виникло зобов'язання сплатити позивачу штрафні санкції у розмірі 240 380,78 грн.

За змістом позову заявлена до стягнення сума складається із пені у розмірі 90 264, 38 грн. та штрафу у розмірі 150 116, 40 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Виходячи із умов договору № 53-129-01-14-00288 від 03.10.2014 р. відповідач зобов'язаний був поставити товар - лютий 2015 року, в той час я фактично Товариство з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Атомінжиніринг» здійснило поставку товару 13.03.2015 р. та 06.04.2015 р.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як визначено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У відповідності до п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Стосовно доводів відповідача про невиконання Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Відокремленим підрозділом «Южно-Українська АЕС» зобов'язань щодо прийняття товару та його оплати, що зумовило неможливість здійснити відповідачем поставку наступної партії, оскільки завод - виробних працює виключно н умовах 100 % попередньої оплати, суд відзначає, що за приписами ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За змістом норм Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для сторін та підлягають виконанню у визначений договором строк.

Обставин ж, на які посилається відповідач у запереченнях на позов, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов'язань відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України в силу вимог ст. 218 Господарського кодексу України.

Також суд звертає увагу, що порушення однією із сторін зобов'язання за договором не звільняє іншу сторону від обов'язку виконання свого зобов'язанні перед тією ж стороною та, відповідно, порушення договору з боку обох контрагентів не обмежує прав однієї із сторін зобов'язання щодо притягнення іншої сторони до відповідальності за невиконання або несвоєчасне виконання нею свої обов'язків.

Що стосується посилань відповідача на лист Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 07/5032 від 26.03.2015 р., у якому останнє погодило строк постачання кондиціонерів - 25.03.2015 р., суд відзначає, що специфікації, додаткові угоди та додатки до договору є його невід'ємною частиною і мають юридичну силу за умови укладення їх у письмовій формі, підписання їх повноважними особами і скріплення печатками обох сторін.

За правилами ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

За правилами ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

В той же час, суд відзначає, що лист Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 07/5032 від 26.03.2015 р. не є зміною умов договору № 53-129-01-14-00288 від 03.10.2014 р. у розумінні ст. 188 Господарського кодексу України та ст. 654 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд враховує, що стороною договору № 07/5032 від 26.03.2015 р. є Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомлект».

Крім того, станом на момент складання вказаного листа № 07/5032 від 26.03.2015 р. відповідачем вже було допущено прострочення поставки товару за договором № 07/5032 від 26.03.2015 р.

З огляду на вищенаведене, заперечення відповідача суд визнає необґрунтованими.

Приймаючи до уваги, що Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомлект» допущено порушення договірних зобов'язань щодо строку поставки товару, суд вважає обґрунтованим притягнення відповідача до відповідальності за прострочення виконання зобов'язання у вигляді стягнення штрафу.

Відповідно до п. 1.1. статуту Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" останнє засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Відповідно до п. 1.1. положення про Відокремлений підрозділ "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" останнє не має статусу юридичної особи і здійснює свою діяльність від імені компанії на підставі чинного законодавства України, виконує частину функцій компанії та користується правами, які надані йому статутом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом, цим положенням та іншими організаційно-розпорядчими документами компанії.

Згідно розрахунку позивача за період з 03.03.2015 р. до 13.03.2015 р. та 06.04.2015 р. відповідно розмір пені становить 90 264, 38 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ч. 2 ст. 251 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ч. 1. ст. ст. 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

При цьому, суд враховує, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу, в той час день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду України, що викладена, зокрема у постанові від 15.01.2015 р. № 3-204гс14.

Разом з тим судом встановлено, що позивачем невірно визначено період прострочення поставки товару та враховано безпосередньо день поставки, що суперечить нормам чинного законодавства, а відтак - судом здійснено власний розрахунок пені на суму вартості несвоєчасно поставленого товару у відповідності до вимог закону за період з 03.03.2015 р. (дата виникнення заборгованості) до 12.03.2015 р. та до 05.04.2015 р. (дати, що передували поставці товару).

При цьому, суд враховує умови договору № 53-129-01-14-00288 від 03.10.2014 р. щодо нарахування пені та штрафу за кожен день прострочення включно з днем фактичної поставки, однак звертає увагу, що в силу приписів ст.ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання його сторонами, однак вирішуючи спір по суті, суд керується виключно чинним законодавством України.

Відтак, застосування умов договору щодо нарахування штрафних санкцій можливе у добровільному порядку, в той час як в судовому поряку підлягають стягненню штрафні санкції, обмежені законом.

Згідно розрахунку суду пеня за вказаний період становить 86 737, 15 грн.

Штраф за прострочення поставки товару понад тридцять днів становить 150 116, 40 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжинірингова компанія "Атомінжиніринг" (03037, м. Київ, вул. М. Кривоноса, 19-А, ), з будь-якого рахунку, виявленого під час виконавчого провадження, на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 108, літ «А», ) штрафні санкції у розмірі 236 863, 55 (двісті тридцять шість вісімсот п'ятдесят три грн. 55 коп.) грн. та 3 552, 80 (три тисячі п'ятсот п'ятдесят дві грн. 80 коп.) грн. - судового збору.

3. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 04.05.2016 р. .

Суддя Пригунова А.Б.