Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

Іменем України

від 25 квітня 2016 року у справі №927/180/16

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г., розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/180/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИЛУЦЬКЕ ХЛІБОПРИЙМАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО», пров. Залізничний, 19, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СИРАЇВСЬКЕ», вул. Київська, 50, с. Сираї, Козелецький район, Чернігівська область, 17081

про зобов'язання поставити товар та стягнення 781744грн. 66коп.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 юрисконсульта, довір.пост. №1 від 15.01.2016, ОСОБА_2 заступника директора по фінансам, довір. №4 від 15.03.2016, ОСОБА_3 (довір. №7 від 20.04.2016.)

від відповідача: ОСОБА_4 (довір. від 29.03.2016).

Рішення приймається після проголошених в судових засіданнях на підставі ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України перерв з 05.04.2016 по 19.04.2016 та з 19.04.2016 по 25.04.2016.

В судовому засіданні 25.04.2016 на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про зобовязання відповідача виконати умови договору поставки зерна майбутнього врожаю від 06.04.2015 №03/04/15-Ф та спонукати поставити зерно кукурудзи 3кл. кормові потреби у кількості 366,4 тон, а також про стягнення 588000грн. штрафу та 193744грн.66коп. штрафної санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобовязань по поставці зерна.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що несвоєчасна передача частини зерна відбулась внаслідок несприятливих погодних умов восени 2015 року, а також пояснює, що причиною недопоставки зерна стало зменшення урожайності кукурудзи на 40% нижче норми. Щодо заявлених вимог в частині стягнення штрафних санкцій відповідач стверджує, що нараховані позивачем суми є надмірно великими, в звязку з чим відповідач просить суд зменшити штрафні санкції.

Крім того, в ході розгляду справи відповідачем заявлено клопотання про надання відстрочки виконання рішення в частині зобовязання поставити 366,4 тони зерна до збору урожаю 2016 року.

Позивач в доданих до матеріалів справи поясненнях на заперечення відповідача не погоджується з клопотанням відповідача про зменшення штрафних санкцій та про надання відстрочки, стверджуючи, що у період з моменту настання строку поставки до вирішення спору по суті змінилась ринкова вартість зерна, яке мало бути поставлене відповідачем, внаслідок чого підприємству заподіяні значні збитки.

В судовому засіданні, яке відбулось 25.04.2016, позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій, зокрема щодо стягнення договірної санкції. Залишаючи без змін заявлену до стягнення суму штрафу 588000грн., позивач просить стягнути з відповідача штрафну санкцію в сумі 102668грн.46коп.

Приймаючи до уваги, що в силу ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог, такі дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси третіх осіб, тому суд приймає до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог і спір вирішується з її урахуванням.

Таким чином, позовні вимоги полягають у зобовязання відповідача виконати умови договору поставки зерна майбутнього врожаю від 06.04.2015 №03/04/15-Ф та спонукати поставити зерно кукурудзи 3кл. кормові потреби у кількості 366,4 тон, а також про стягнення 588000грн. штрафу та 102668грн.46коп. штрафної санкцій у вигляді подвійної облікової ставки НБУ.

В судовому засіданні, яке відбулося 25.04.2016, прийняли участь уповноважені представники сторін.

В звязку із задоволенням судом клопотань сторін про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, хід судового засідання відображений в протоколі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши в ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представників сторін, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наданими доказами, суд ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СИРАЇВСЬКЕ» (відповідач у справі, постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРИЛУЦЬКЕ ХЛІБОПРИЙМАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО» (позивач у справі, покупець за договором) укладено договір поставки зерна майбутнього врожаю №03/04/15-Ф Кукурудза 3кл. кормові потреби (далі по тексту договір поставки зерна).

Відповідно до п.1.1 даного договору поставки зерна постачальник зобовязується поставити покупцю в порядку та на умовах цього договору наступну сільськогосподарську продукцію: зерно кукурудзи 3 класу кормові потреби, загальною кількістю 1000,0тон +/- 5 % (але не менше ніж на суму попередньої оплати, або буде визначатись додатковими угодами, які узгоджуються сторонами), а покупець зобовязується оплатити товар (поставлений насипом) та прийняти його.

В п.1.2. договору поставки зерна сторонами визначено термін поставки зерна, а саме: до 20 листопада 2015 року включно, але в будь-якому разі до повного виконання постачальником своїх зобовязань перед покупцем у повному обсязі.

У п.1.2.2. договору поставки зерна сторонами відображено, що поставка відповідної партії товару вважається здійсненою в момент підписання між покупцем та постачальником видаткової накладної товару на умовах поставки передбачених цим договором.

В розділі 2 договору поставки зерна сторонами узгоджено умови поставки товару, які визначаються відповідно до Міжнародних правил щодо тлумачення термінів («Інкотермс» в редакції 2000року), а саме EXW склад «ТОВ «Прилуцьке ХПП», 17500, Чернігівська обл., м. Прилуки, провул. Залізничний, 19 (надалі «Зерносклад) (п.2.1.)

Умови щодо ціни товару та порядку розрахунків викладені в розділах 4, 5 договору поставки зерна, відповідно до яких сторони домовились, що попередня оплата товару здійснюється із розрахунку ціни одиниці виміру товару (станом на момент укладення договору), яка складає 1960грн. з ПДВ ( п.4.1.). Сума попередньої оплати становить 196000грн. (п.4.2.). В пункті 4.3. договору поставки зерна сторони передбачили, що «ціна одиниці виміру товару з ПДВ (відповідної партії товару), за якою здійснюються остаточні розрахунки, визначається як ринкова ціна на одиницю виміру товару по даній умові поставки, що склалася на дату поставки, за вирахуванням знижки, еквівалентної 30 умовним одиницям (1 у.о. дорівнює 1 долару США за курсом Нацбанку України) на дату поставки за кожну одиницю виміру товару, яка надається постачальником покупцю. Ціна на партію товару відображається в специфікації, яка є невідємною частиною цього договору.

В п.5.1. договору поставки зерна сторонами визначено обовязок покупця здійснити попередню оплату в сумі, передбаченій п.4.2. цього ж договору. Остаточний розрахунок за поставлений товар у кількості, яка визначена в п.1.1. договору поставки зерна, здійснюється покупцем на підставі рахунку-фактури постачальника протягом 5 робочих днів з моменту отримання покупцем усіх документів, передбачених у п.3.2.,3.4.,3.5. з розрахунку ціни за одиницю виміру товару з ПДВ, що визначена на підставі п.4.3. договору поставки зерна (п.5.2.).

Згідно з пунктами 9.2., 9.6. договору поставки зерна цей договір набирає чинності з моменту з моменту його укладення та діє до моменту повного та належного виконання зобовязань за цим договором.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи примірника договору поставки зерна майбутнього врожаю №03/04/15-Ф кукурудза 3 класу кормові потреби від 06.04.2015 останній підписаний сторонами та скріплений їх печатками, що свідчить про набрання ним чинності.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано.

15 квітня 2015 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору поставки зерна майбутнього врожаю №03/04/15-Ф кукурудза 3 класу кормові потреби від 06.04.2015, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що попередня оплата за зерно кукурудзи 3 класу кормові потреби складає 1960000грн. та має бути оплачена в термін до 05.05.2015. Всі інші пункти договору про поставку зерна залишені без змін.

Аналіз змісту договору поставки зерна майбутнього врожаю №03/04/15-Ф кукурудза 3 класу кормові потреби від 06.04.2015 та додаткової угоди до нього від 15.04.2015 свідчить, що у звязку з їх укладенням між сторонами виникли правовідносини поставки, які регулюються нормами §1 глави 30 Господарського кодексу України та §3 глави 54 Цивільного кодексу України.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Відповідно до ч.6 ст.265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В договорі поставки зерна майбутнього врожаю №03/04/15-Ф кукурудза 3 класу кормові потреби від 06.04.2015 відсутні будь-які застереження щодо застосування до правовідносин між сторонами положень про купівлю-продаж, а тому судом при вирішенні даного спору застосовуються норми чинного законодавства, які регулюють відносини купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк , встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст.530 цього Кодексу.

Як встановлено судом вище, умовами договору поставки зерна з урахуванням додаткової угоди № 1 від 15.04.2015 до цього договору сторонами передбачено, що позивач, як покупець за договором, зобовязаний здійснити попередню оплату товару в сумі 1960000грн. в термін до 05.05.2015 в безготівковій формі на поточний рахунок постачальника.

Матеріалами справи, зокрема платіжними дорученнями №439 від 23.04.2015 та №440 від 24.04.2015 (а.с.48) підтверджується, що позивач перерахував відповідачу грошові кошти в загальній сумі 1960000грн. із зазначенням в призначенні платежу «попередня оплата за зерно кукурудзи, згідно договору №03/04/15-Ф від 06.04.15».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем зобовязання за договором в частині здійснення попередньої оплати за зерно виконано належним чином.

Відповідно до ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. В силу приписів ст.663 Цивільного кодексу України передача товару має здійснюватися у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Як встановлено судом вище, сторонами в договорі поставки зерна визначено термін поставки до 20 листопада 2015 року включно. Отже, з урахуванням приписів ч.2 ст.252 Цивільного кодексу України останнім днем поставки в даному випадку вважається саме 20.11.2015.

За твердженням позивача, відповідач у термін до 20 листопада 2015 року поставку товару не здійснив.

Відповідач доказів, які спростовують таке твердження позивача, не надав.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної поставки товару.

Відповідно до ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, умовою застосування даної норми є неналежне виконання продавцем свого зобовязання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем 05.12.2015 було направлено на адресу відповідача лист №623 від 04.12.2015, в якому позивач зазначає, що станом на 06.12.2015 відповідачем умови договору поставки зерна не виконані, в звязку з чим «загальна вартість штрафних санкцій до договору складає 625803грн.84коп., із них: 30% від суми, що визначена п.7.3. 588000грн.; пеня (договірна санкція розмір подвійної облікової ставки за 16 днів прострочення) - 37803грн.84коп.» та просить відповідача прийняти до уваги вищезазначене і виконати умови договору поставки зерна майбутнього врожаю. Факт надсилання цього листа підтверджується наявною у справі копією списку №30 згрупованих поштових відправлень з відбитком поштового штемпелю з датою 05.12.2015 (а.с.51).

25 грудня 2015 року відповідачем передано позивачу зерно кукурудзи 3 класу кормові потреби в кількості 633,6 тон на загальну суму 1527657грн.76коп., що підтверджується підписаною представниками обох сторін видатковою накладною №РН-23 від 25.12.2015, складення якої передбачається п.1.2.2. договору поставки зерна.

Факт передачі зерна саме в тій кількості та тією загальною вартістю, які вказані у видатковій накладній, обома сторонами в ході розгляду справи не заперечувався.

Будь-яких інших доказів передачі позивачу зерна відповідач суду не представив.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що відповідачем зобовязання в частині передачі товару виконані частково в кількості 633,6 тон, але з порушенням встановленого в договорі терміну поставки. Залишок непоставленого зерна кукурудзи становить 366,4 тони.

При цьому, виходячи із зазначеної у видатковій накладній №РН-23 від 25.12.2015 вартості товару, залишок суми попередньої оплати, на яку не поставлено зерно, становить 432342грн.24коп.

Саме щодо поставки вищезазначеної кількості зерна виник спір між сторонами, який вирішується в межах даної справи.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитись від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно з ч.1 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

В контексті приписів ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа у разі порушення свого цивільного права має право на його захист. При цьому, в силу ст.16 Цивільного кодексу України особа, майнове або особисте немайнове право якої порушено, має право звернутися до суду за його захистом, у спосіб, встановлений законом. Такими способами закон визначає визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналогічні способи захисту порушеного права наведені й у ст.20 Господарського кодексу України.

Тобто, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права має бути направлений на відновлення порушеного права та обирається самим позивачем при зверненні до суду.

Позивач, звернувшись з даним позовом до суду, просить зобовязати позивача виконати умови договору поставки зерна та спонукати відповідача поставити товар (кукурудзу 3-го класу кормові потреби) в кількості 366,4 тони.

Разом з тим, виходячи із змісту вищенаведених норм, захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається, зокрема, шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем дій або зобовязання утриматись від їх вчинення, наслідком чого має бути відновлення порушеного права позивача.

Оскільки, цивільним та господарським законодавством не передбачається такого способу захисту, як спонукання до вчинення певних дій, тому суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права не призведе до відновлення цього порушеного права, оскільки відсутній механізм примусового виконання такого рішення, а відтак суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

Посилаючись на п.7.3. договору поставки зерна позивач просить стягнути з відповідача 102668грн.46коп. штрафної санкції у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення поставки товару, яка обчислена за період з 21.11.15 по 10.02.2016, та 588000грн. штрафу за прострочення поставки більш ніж на 15 днів.

Відповідно до п.7.3. договору поставки зерна у разі невиконання/неналежного виконання постачальником зобовязань щодо поставки товару постачальник зобовязаний сплатити покупцю договірну санкцію у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період «несвоєчасної сплати за кожен день прострочення зобовязання», а за прострочення зобовязання щодо поставки понад 15 днів, постачальник окрім договірної санкції сплачує також штраф у розмірі 30% від суми, що визначена п.4.2. договору.

В силу ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Вище судом встановлено, що відповідач не передав позивачу своєчасно визначену договором кількість зерна кукурудзи, а тому суд приходить до висновку, що відповідач порушив зобовязання, правовим наслідком чого є застосування до нього передбачених договором санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст.230, п.4 ст.231 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Отже, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, сторони не позбавлені права передбачати у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобовязання у відсотках до суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення.

Згідно зі ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобовязання по передачі товару у строк, встановлений договором, тобто відповідач прострочив виконання зобовязання.

Таким чином, у позивача виникло право на нарахування встановленої договором санкції у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період прострочення зобовязання.

Разом з тим, перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафної санкції у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (як зазначено позивачем - розрахунок пені), та виходячи із умов договору поставки зерна, суд приходить до висновку, що цей розрахунок не грунтується на умовах договору та фактичних обставинах справи.

Так, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, штрафна санкція обчислюється із суми попередньої оплати, яка здійсненна позивачем. Проте, згідно із пунктами 4.1., 4.2., 4.3. договору поставки зерна сума попередньої оплати товару здійснювалася із розрахунку ціни одиниці виміру товару станом на момент укладення договору, а задля здійснення остаточних розрахунків за поставлений товар ціна одиниці виміру товару мала визначатися як ринкова ціна на товар по даній умові поставки, що склалася на дату поставки. Позивач не довів встановленими засобами доказування, що станом на 20.11.2015 (остаточний день виконання зобовязання по поставці товару), ринкова вартість зерна кукурудзи 3 класу кормові потреби становила саме 1960грн. за тону. Надані позивачем до матеріалів справи довідка про ціну кукурудзи станом на 20.11.2015 (а.с.142) судом до уваги не приймаються, оскільки не підтверджується ніякими доказами.

Отже, приймаючи до уваги, що позивачем не доведено факту вартості зерна, яке підлягало передачі саме 20.11.2015, та яке мало визначатися відповідно до умов договору для здійснення остаточного розрахунку, тому суд приходить до висновку, що позивачем неправомірно сума штрафної (договірної) санкції обчислена, входячи із ціни товару, яка визначалась сторонами лише для проведення попередньої оплати.

Крім того, суд звертає увагу, що при обчисленні суми штрафної (договірної) санкції у період з 26.12.2015 позивачем не правильно враховано вартість зерна, переданого відповідачем 25.12.2015, що також вплинуло на результат обчисленої суми санкції.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач не обґрунтував та не довів суду правомірність нарахування штрафної санкції у заявленій до стягнення сумі, а тому в цій частині позов не може бути задоволений.

Позовні вимоги в частині стягнення 588000грн. штрафу мають бути задоволені, оскільки, як встановлено судом вище, відповідач товар в обумовлений договором поставки зерна термін до 20 листопада 2015 року позивачу не передав, а передав частину цього товару лише 25.12.2015., не виконавши повністю зобовязання і на момент звернення позивача до суду з даним позовом, що свідчить про порушення відповідачем строку поставки більше ніж на 15 днів.

Приймаючи до уваги, що в договорі поставки зерна сторонами визначено порядок нарахування штрафу виходячи із суми попередньої оплати, тому позивачем правомірно нараховано штраф в сумі 588000грн., що становить 30% від суми сплаченої позивачем попередньої оплати.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання зобовязання по поставці товару понад 15 днів, тому з відповідача належить стягнути 588000грн. штрафу.

Заявлене відповідачем клопотання про зменшення нарахованих позивачем штрафних санкцій судом відхиляється, оскільки відповідачем не підтверджено належними доказами наявність обставин, які можуть бути розцінені судом як виняткові для вирішення питання про зменшення розміру штрафу, що підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобовязання.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги задовольняються частково, в звязку з чим з відповідача на користь позивача належить стягнути 588000грн. штрафу.

Враховуючи, що суд не знайшов підстав для задоволення позову в частині зобовязання відповідача виконати умови договору поставки зерна та спонукати відповідача поставити 366,4т зерна, клопотання відповідача про надання відстрочки рішення в цій частині залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно задоволеним вимогам, в звязку з чим з відповідача на користь позивача має стягнуто 8820грн. судового збору.

Керуючись ст.20, 216, 230, 231, 265 Господарського кодексу України, ст.14, 15, 16, 610, 611, 612, 662, 663, 670, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст.22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СИРАЇВСЬКЕ», Чернігівська область, Козелецький район, с. Сираї, вул. Київська, 50 (ідентифікаційний код 37652102) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИЛУЦЬКЕ ХЛІБОПРИЙМАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО», Чернігівська область, м. Прилуки, пров.Залізничний, 19 (ідентифікаційний код 37139103) 588000грн. штрафу, 8820грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено та підписано 29 квітня 2016 року.

Суддя Т.Г.Оленич