РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016Справа №910/22238/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІК ЛТД" м. Львова

до Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс" м. Києва

про стягнення суми доходів за час неправомірного володіння майном, ціна позову 94165500 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: Колтик Т.І.,

від відповідача: Булавіна А.М.

СУТЬ СПОРУ :

у серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІК ЛТД" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на виконання умов укладених між ним та відповідачем договорів оперативного лізингу №№ 25/08, 26/08, 27/08, 28/08, 29/08, 30/08, 31/08, 32/08, 33/08 від 5 травня 2008 р. він придбав у власність у продавця (Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-Львів") та передав останньому в тимчасове платне користування на 36 місяців 1000 контейнерів для збирання та вивозу твердих побутових відходів об'ємом 1,1 м3 з території м. Києва.

Після закінчення строку дії цих договорів відповідач не повернув йому указане майно та продовжив його використання за цільовим призначенням.

Посилаючись на те, що з часу припинення договорів протягом 50 місяців, а саме з червня 2011 до липня 2015 років, відповідач використовував належне йому майно без достатньої на те правової підстави, на підставі ч. 1 ст. 390, ч. 1 ст. 1214 ЦК України, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 94165500 грн. доходу, який той мав або повинен був мати з цього майна за час неправомірного володіння майном, розмір якого визначив з урахуванням встановленого КМДА для відповідача тарифу 43,75 за 1 м3 за вивезення твердих побутових відходів та 13,32 грн. за 1 м3 захоронення твердих побутових відходів, а також просив покласти на відповідача понесені ним по справі господарські витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог, недоведеність факту одержання ним доходів за рахунок майна позивача у заявленому розмірі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконання договорів оперативного лізингу №№ 25/08, 26/08, 27/08, 28/08, 29/08, 30/08, 31/08, 32/08, 33/08 від 5 травня 2008 р., на підставі актів приймання-передачі від 2, 3, 6, 11, 19, 24 та 25 червня 2008 р. позивач передав відповідачу у користування 1000 контейнерів для збирання та вивозу твердих побутових відходів об'ємом 1,1 м3.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявними у матеріалах справи копіями вищезгаданих договорів, рішенням господарського суду міста Києва від 16 липня 2013 р. у справі № 5011-18/2576-2012, зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 23 грудня 2014 р., яка була частково скасована постановою Вищого господарського суду від 8 квітня 2015 р.

У силу вимог ст. 35 ГПК України зазначені обставини не потребують повторного доказування.

Після закінчення у червні 2011 року строку дії цих договорів відповідач не повернув одержане майно позивачу та продовжував використовувати його у своїй господарській діяльності.

Це підтверджується поясненнями позивача, відповідача, вищевказаним рішенням суду, тим фактом, що 1 вересня 2015 року сторонами були укладені аналогічні договори оперативного лізингу №№ 41/15, 42/15, 43/15, 44/15, 45/15, 46/15, 47/15, 48/15, 49/15 про використання цього ж майна, яке перебувало у володіння відповідача, на період вересня 2015-вересня 2018 років.

Отже, протягом червня 2011-липня 2015 років відповідач без достатньої підстави володів та користувався належним позивачу майном.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодовувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньо правової підстави.

Всупереч вимог ст. 33 ГПК України позивачем не доведено факту, що у зв'язку з безпідставним використанням належного йому майна відповідач одержав дохід у розмірі 94165500 грн. виходячи із встановлених для нього тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів у м. Києві.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, використовуючи безоплатно протягом червня 2011-липня 2015 років одержане від позивача майно відповідач за рахунок останнього зберіг грошові кошти, які він мав би витратити у цей період на придбання аналогічного товару у користування.

З часу укладення правочинів №№ 25/08, 26/08, 27/08, 28/08, 29/08, 30/08, 31/08, 32/08, 33/08 від 5 травня 2008 р. до часу розгляду даної справи рівень цін на товари та послуги в Україні істотно змінився.

Порівняльний аналіз вищевказаних та знов укладених сторонами договорів оперативного лізингу №№ 41/15, 42/15, 43/15, 44/15, 45/15, 46/15, 47/15, 48/15, 49/15 свідчить, що середньомісячна плата за використання 1000 контейнерів з травня 2008 до вересня 2015 років зросла зі 137500 грн. (4950000грн./36 міс.) до 250000 грн. (9000000 грн./36 міс.)

Розмір плати за користування 1000 контейнерами для збирання та вивозу твердих побутових відходів 250000 грн./міс. фактично відповідає дійсному рівню цін на ці послуги станом на час розгляду справи, який погоджений обома сторонами, та приймається судом як належний доказ такої обставини.

Виходячи з наведеного за період червня 2011-липня 2015 років відповідач безпідставно зберіг за рахунок позивача 12500000 грн. (250000 грн. х 50 міс.) Суд вважає, що саме на зазначену суму, не витрачену на здійснення звичайної господарської діяльності, відповідач отримав дохід за час безпідставного володіння та користування майном позивача.

Судом враховано, що визначена сума доходу не перевищує розміру неустойки, право на отримання, якої мав би позивач відповідно до положень ч. 2 ст. 785 ЦК України.

При цьому, в силу вимог ч. 3 ст. 1212 ЦК України до спірних відносин, пов'язаних з неправомірним володінням та користуванням майном після припинення договору лізингу (найму), застосовуються загальні правила ст. 1214 ЦК України, а не норми ст. 785 цього Кодексу. Тому заперечення відповідача з цього приводу є безпідставними.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 1214 ЦК підлягає стягненню 12500000 грн. доходу від безпідставно набутого майна.

Вимоги позову в іншій частині задоволенню не підлягають.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІК ЛТД" м. Львова задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київспецтранс" (04208, м. Київ, проспект Правди, 85, код 02772037) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІК ЛТД" (79057, м. Львів, вул. Рудницького, 15, кв. 1, код 137960 грн. доходу від безпідставно набутого майна, 9701 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар