ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.04.16р. Справа № 904/2578/14

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Полєв Д.М.

при секретарі судового засідання Рудковської О.А.

за участю представників сторін:

від кредитора: представник ПАТ "Дельта Банк" Комерзан О.О. за довіреністю б/н від 05.02.2016р.

від боржника: представник ліквідатора Пустовойт Ю.Є. за довіреністю №1/03.15 від 15.03.2015р.

в засіданні приймали участь: представник ТБ "Катеринославська" Полякова І.В. за довіреністю №2403-02 від 24.03.2016р.

розглянувши справу

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОБУДІНВЕСТ", м. Дніпропетровськ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОБУДІНВЕСТ", м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Б.Хмельницького, 10/323,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Дніпропетрівської області від 06.05.2014 р. В порядку статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (дали - Закон).

Постановою суду від 15.05.2014 р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено голову ліквідаційної комісії Морозова Ігоря Анатолійовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

17.02.16 р. до суду від ПАТ «Дельта Банк» (дали - банк) надійшли заяви про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, якій було проведено 04.08.15 р. Товарною біржею «Катеринославська» (дали - ТБ) та про забезпечення вимог кредиторів, а також клопотання про витребування доказів необхідних для розгляду справі.

Заяву банку про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, обґрунтовано наявністю в діях ліквідатора порушень вимог ч. 2 п. 4 ст.42 Закону під час проведення аукціону та підготовки до його проведення, а саме непогодженням з банком можливості проведення другого повторного аукціону з продажу майна банкрута, яке є предметом забезпечення кредиторських вимог зазначеного банку; продажем ліквідатором майна банкрута на іншим чином ніж окремими лотами як того вимагав банк; порушенням ліквідатором вимог ч. 1 п. 4 ст. 42 Закону, щодо включення майна, яке є предметом забезпечення кредиторських вимог банку до ліквідаційної маси та наступний його продаж цілісним майновим комплексом; порушенням ліквідатором банкрута вимог ст. 58-59 Закону, в частині розміщення фотографічних зображень речей та майна, які виставлено на торги; порушенням ліквідатором банкрута вимог ч. 5 ст. 43 Закону України «Про іпотеку», в частині не повідомлення банку про проведення аукціону з продажу майна банкрута.

Ухвалою суду від 29.02.16 р. розгляд вищенаведених заяв та клопотання банку призначено на 24.03.16 р., запрошено до судового засідання ТБ та витребувано в сторін та учасник провадження у справі низьку доказів необхідних для розгляду справи.

У судовому засіданні 24.03.16 р. до суду надійшли витребувані докази в тому числі заперечення ліквідатора на заяву банку про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута та забезпечення вимог кредиторів, а також заперечення ТБ на зазначену заяву.

24.03.16р. розгляд заяв та клопотання банку відкладено на 07.04.16р. через необхідність витребування додаткових доказів та необхідності залучення до участі у справі гр. України ОСОБА_6, як набувача та поточного власника спірного майна з метою запобігання порушенням його права як власника майна.

До судовому засіданні 07.04.16р. представником гр.. ОСОБА_6 подано письмові заперечення щодо заяви банку заяви із посиланням на те, що він є добросовісним набувачем оскільки під час укладення договору купівлі-продажу від 04.08.15 р. ним та іншими його сторонами дотримано всіх вимог чинного законодавства, зазначені заперечення ним підтверджено під час виступу у судовому засіданні.

У поточному судовому засіданні представник банку наполягає на задоволенні своїх вимог зазначених в заяві та не спростовує викладених в її обґрунтування, представники ліквідатора та ТБ заперечують проти вимог викладених у заяві банку та просить відмовити в їх задоволенні,

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін судом не виявлено правових підстав для задоволення вимог банку викладених у заяві про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута оскільки:

відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону. Ліквідатор має право самостійно проводити торги на аукціоні відповідно до законодавства або залучити на підставі договору організатора аукціону - юридичну особу, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Організатор аукціону не може бути заінтересованою особою стосовно кредитора або боржника.

Згідно з ч. 2 ст. 42 Закону майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включаються до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

При цьому слід зазначити що дозвіл який передбачено ст. 42 Закону надається на реалізацію майна банкрута в цілому, а не на кожну окрему дію, спрямовану на реалізацію цього майна (зокрема, не на проведення конкретного аукціону, або на окремі в його межах, а на продаж майна банкрута).

Погодження банком продажу майна банкрута підтверджується його відповідною згодою, наданою ним, як заставним кредитором (т. 3.а.с. 47). Крім того, згоду на такий продаж надано господарським судом (ухвала від 27.11.14р.).

Ч. 1 ст. 49 Закону передбачено, що продаж майна боржника в проваджені у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Згідно з ст. 65 Закону, якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення аукціону без визначення переможця протягом місяця (у разі продажу нерухомого майна - двох місяців) організатор аукціону зобов'язаний провести повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення повторного аукціону без визначення переможця протягом місяця організатор аукціону зобов'язаний провести другий повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, початковою вартістю повторного аукціону, другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості відповідно попереднього аукціону, попереднього повторного аукціону.

06.07.15р. на веб-сайтах Вищого господарського суду України та 07.07.15 р. Міністерства юстиції України надруковано оголошення про проведення другого повторного аукціону з продажу майна банкрута із зазначенням дати - 04.08.15 р., місця його проведення та початкової вартості - 13196021,94грн.

05.08.15р. на веб-сайтах Вищого господарського суду України та Міністерства юстиції України надруковано повідомлення про результати проведеного аукціону з продажу майна банкрута 04.08.15 р.

За результати другого повторного аукціону з продажу цілісного майнового комплексу банкрута 04.08.15 р. ТБ складено протокол № 1 у якому визначено переможця аукціону гр. ОСОБА_6 з ціною продажу 2639204,42грн.

04.08.15 р. між ліквідатором банкрута та гр.ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу банкрута, який придбаного за результатами другого повторного аукціону. Ціна договору склала 2639204,42грн.

Враховуюче вищевикладене дії ліквідатора з продажу майна банкрута на другому повторному аукціоні з можливістю зниження початкової вартості майна, не суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема положенням ч.ч. 2-3 ст. 65 та ч. 3 ст. 66 Закону.

ч.1, 2 ст. 57 Закону визначено, що початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим та підлягає зазначенню у договорі на проведення аукціону.

Відповідно до ч.1 ст. 43 Законупочатковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів.

Згідно ч.4 ст. 44 Закону ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

З огляду на вищенаведені норми Закону вбачається що продаж майна частинами здійснюється лише у випадку, коли не вдалося реалізувати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. Таким чином факт реалізації майна банкрута як цілісного майнового комплексу на другому повторному аукціоні, виключає можливість здійснення продажу цього майна окремими лотами.

Дослідивши інші обставини які на думку банка є порушеннями та на які останній посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України (при проведенні електронних торгів - також на своєму веб-сайті) оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником.

Згідно до положення п. 9 ст. 59 Закону в оголошенні розміщуються фотографічні зображення речей, що продаються.

Під час розгляду справи судом встановлено, що оголошення про проведення другого повторного аукціону з продажу майна банкрута, призначеного на 04.08.15 р., ТБ розміщено завчасно. Враховуючи загальнодоступність вказаного оголошення, банк мав належні умови достатній проміжок часу та можливість ознайомитися з ним та відповідно й забезпечити явку свого представника на призначений аукціон. Також, зміст наведеного оголошення вказує на наявність фотографічних зображень речей, які підлягали продажу та копій документів, необхідних для визначення змісту майнових прав, які було виставлено на торги.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на обставини, які знайшли своє підтвердження, зокрема, щодо наявності, необхідної для реалізації майна згідно з вимогами ст. 42 Закону, та інших норм чинного законодавства, які є обов'язковими до застосування у спірних правовідносинах, відповідної згоди банку, надання якої в т. ч. передбачає порядок і процедуру реалізації майна банкрута, порядок оприлюднення оголошень про проведення аукціону, підстави для задоволення заяви банку про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута відсутні

Заява банку про забезпечення вимог його позову шляхом накладення арешту на майно, яке реалізоване на аукціоні з продажу цілісного майнового комплексу банкурта 04.08.15 р. ТБ, не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, провадження у справах про банкротство здійснюється у порядку, передбаченому цим Кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику укладати без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) правочини (договори), а також зобов'язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

Ст. 66 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених ст. 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову, зокрема, накласти арешт на майно або грошові суми, що належать відповідачу. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

При цьому, положення ГПК України про забезпечення позову застосовуються у справі про банкрутство з урахуванням вимог Закону.

Відтак, з метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, передбачені загальними положеннями ст. 67 ГПК України, а також інших заходів, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм Закону. При цьому, підставою для застосування заходів щодо забезпечення вимог кредиторів є достатньо обґрунтоване припущення, що майно боржника, відносно якого виник спір, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, яке буде прийнято за результатами розгляду спору по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 33 та ч. 2 ст.34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст. 38 Закону, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Беручи до уваги положення чинного законодавства, які викладено вище, враховуючи обставини справи та з огляду на докази, які містяться у матеріалах справи суд вважає за необхідне в задоволенні заяви банку про забезпечення вимог кредиторів відмовити.

Керуючись ст.ст. 4-1, 33, 34, 43, 86 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.38, 41, 44, 55, 65, 66, 69 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного 04.08.15 р. Товарною біржею «Катеринославська» (м. Дніпропетровськ, пр. Пушкіна, 49, офіс № 1, код за ) з реалізації майна ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ» відмовити.

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про вжиття заходів із забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ТОВ «ЖИТЛОБУДІНВЕСТ», яке було реалізовано на аукціоні 04.08.15 р. Товарною біржею «Катеринославська» (м. Дніпропетровськ, пр. Пушкіна, 49, офіс № 1, код за ) відмовити.

Суддя Д.М. Полєв