ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"25" квітня 2016 р. Справа № 911/777/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6)

до Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради (08200, Київська обл., місто Ірпінь, вулиця Паризької комуни, будинок 11)

про стягнення 6917070,55грн.

суддя Н.Г.Шевчук

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1 (дов. №14-73 від 21.04.2016);

від відповідача - ОСОБА_2 (дов. №12 від 15.01.2016)

Суть спору: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось з позовом до Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради про стягнення заборгованості по оплаті отриманого по договору купівлі-продажу природного газу №2057/15-ТЕ-17 природного газу за період січня-жовтня 2015 року у сумі 4 730 663,88грн та нарахованих за прострочення оплати за зобовязаннями січня 2015 року за період з 15.02.2015 по 24.07.2015, за зобовязаннями лютого, березня, квітня, жовтня 2015року за період відповідно з 15.03.2015, з 15.04.2015, з 15.05.2015, з 15.11.2015 по 18.11.2015 пеню у сумі 1 136 611,71грн, інфляційні у сумі 980 695,51грн, 3% річних у сумі 69 099,51грн (арк. с. 3-6,67-68).

Відповідач у відзиві на позов визнав суму заборгованості 4 730 663,88грн, проти вимог про стягнення пені, інфляційних і 3% річних заперечує, мотивуючи це тим, що несвоєчасна оплата за спожитий природний газ виникла з незалежних від відповідача обставин, а у звязку з несплатою в повному обсязі населенням, бюджетними установами та організаціями коштів за надані послуги теплопостачання (арк. с. 43-44).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд

В С Т А Н О В И В :

Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Комунально-побутовим підприємством «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради (покупець)25.11.2014 укладений договір №2057/15-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу, відповідно до якого продавець зобовязався передати у власність покупця у 2015 році природний газ у встановленому цим договором обсязі, а покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (далі Договір) (арк. с.10-16).

Газ, що передається за цим Договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (пункт 1.2).

Згідно пунктів 3.3, 3.4 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязався надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязався повернути покупцю та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленим печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 Договору сторони встановили, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити покупцю, крім суми заборгованості, пеню. У розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За умовою пункту 9.3 Договору строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів,інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлений тривалістю у 5 (пять) років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розділ 11 Договору).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв протягом січня жовтня 2015 року природний газ на загальну суму 6 793 006,12грн, що підтверджується оформленими належним чином актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015, від 30.04.2015, від 31.10.2015 (арк. с. 17-21).

Відповідач оплатив отриманий по цих актах природний газ частково у сумі 2 062 342,24грн.

Заборгованість станом на день винесення цього рішення становить 4 730 663,88грн, що не спростовано відповідачем.

За таких обставин вимога про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за отриманий по Договору природний газ у сумі 4 730 663,88грн є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Як стверджує позивач і не заперечує відповідач покупцем не були дотримані встановлені пунктом 6.1 Договору строки оплати за отриманий природний газ, а саме: не пізніше 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За періоди прострочення оплати позивачем нараховані та заявлені до стягнення інфляційних у сумі 980 695,51грн, 3% річних у сумі 69 099,45грн та пеня у сумі 1 136 611,71грн, розрахунок яких був доданий до позовної заяви (арк. с. 22-27).

Перевіривши цей розрахунок суд встановив, що він не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки позивачем в періоди прострочення були включені дні, в які відповідачем здійснювалась оплата.

На вимогу ухвали суду від 11.04.2016 (арк. с. 66) позивачем були виправлені зазначені недоліки розрахунку, і 25.04.2016 наданий новий розрахунок, відповідно до якого сума пені становить 1 129 646,89грн, сума 3% річних 68 929,94грн, інфляційні 980 695,51грн (арк. с. 69-74).

Перевіривши новий розрахунок суд встановив, що він в частині нарахування пені і 3% річних не суперечить вимогам діючого законодавства, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня у сумі 1 129 646,89грн, 3% річних у сумі 68 929,94грн.

Що стосується розрахунку інфляційних, то суд вважає його невірним з наступних підстав.

Згідно розяснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених у пункті 3.2 постанови № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою (Державною службою статистики України), за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України №62-97р. від 03.04.97.

Із змісту листа Верховного Суду України №62-97р. від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» випливає, що розраховані Міністерством статистики України індекси інфляції застосовуються помісячно, при цьому, якщо в індексованому періоді набирається не менше п'ятнадцяти днів.

Такої позиції притримується Вищий господарський суд України (постанова №21/5005/6113/2012 від 13.03.2013)

Як доведено до відому господарських судів України листом Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» (пункт 2) сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (див. постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011 N 23/466 та лист Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.97 N 62-97р).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 N 52/30).

Позивачем заявлені до стягнення інфляційні, які нараховані за прострочення оплати природного газу отриманого в січні 2015 року, за період прострочення з лютого 2015 по червень 2015 року (включно).

Суд встановив, за зобовязаннями по оплаті природного газу, отриманого в січні 2015 року (сума поставки 1457808,60грн, оплата здійснювалась частинами кожні 1-10 днів, повністю оплачено 24.07.2015), який мав бути оплачений не пізніше 14.02.2015, з урахуванням викладених вище розяснень розмір боргу з урахуванням індексу інфляції слід визначати із суми боргу, що існувала на останній день місяця (індексація здійснюється з врахуванням відповідного місяця), в якому платіж мав бути здійснений, а саме: на 28.02.2,10грн (інфляційні не нараховуються, оскільки заборгованість в цій сумі існувала в період менше 15 днів), на 31.03.2015 619950,32грн, на 30.04.2015 463744,05грн, на 31.05.2015 264160,52грн, на 30.06.2015 121577,60грн.

За розрахунком суду інфляційні, які підлягають стягненню з відповідача за прострочення оплати природного газу, поставленого в січні 2015 року і який мав бути оплачений не пізніше 14.02.2015, становлять 138 176,64грн, а саме:

Період заборгованостіСума боргу на останній день місяця (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
01.03.2015 - 31.03..321.10866954.63686904.95
01.04.2015 - 30.04..051.14064924.17528668.22
01.05.2015 - 31.05..521.0225811.53269972.05
01.06.2015 - 30.06..601.004486.31122063.91

За зобовязаннями по оплаті природного газу, отриманого відповідачем у лютому 2015 року на суму 1 416 505,96грн, строк оплати по Договору не пізніше 14.03.2015, перший платіж здійснений 24.07.2015, позивачем нараховані інфляційні за період з березня по вересень 2015 року у сумі 423608,89грн.

Перевіривши цей розрахунок суд встановив, що ним невірно визначені суми боргу, на які нараховувалась індексація за серпень і вересень 2015 року, проте, визначена позивачем сума інфляційних не перевищує суму, яка визначена судом.

А тому за прострочення цього платежу з відповідача підлягає стягненню інфляційне збільшення суми боргу 423608,89грн.

За природний газ, отриманий відповідачем у березні 2015 року на суму 1 167 133,47грн, оплата мала відбутись не пізніше 14.04.2015, проте ця заборгованість відповідачем не погашалась.

За прострочення цього платежу позивачем нараховані інфляційні за період квітень-вересень 2015 року у сумі 204482,34грн.

За розрахунком суду за прострочення цього платежу інфляційні становлять 204248,36грн, і ця сума підлягає стягненню з відповідача:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
15.04.2015 - 30.09.3.471.175204248.361371381.83
За прострочення оплати природного газу, отриманого відповідачем у квітні 2015 року на суму 885935,52грн, позивачем нараховані за період травень-вересень 2015 року інфляційні у сумі 23112,29грн, розрахунок яких перевірений судом і визнаний таким, що не суперечить вимогам діючого законодавства, а тому ця сума інфляційних також підлягає стягненню з відповідача.

Загальна сума інфляційних, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 789146,18грн (138 176,64 + 423608,89 + 204248,36 + 23112,29).

Оскільки позивач розмір позовних вимог не зменшив, то з урахуванням викладеного позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при частковому задоволенні позову покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради (код 32973584) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (код 20077720) грошові кошти у сумі 6 718 386,60грн (шість мільйонів сімсот вісімнадцять тисяч триста вісімдесят шість грн. 60коп), з яких: заборгованість у сумі 4 730 663,88грн, пеня у сумі 1 129 646,89грн, 3% річних у сумі 68 929,94грн, інфляційні у сумі 789146,18грн; та витрати по сплаті судового збору у сумі 100775,79грн (сто тисяч сімсот сімдесят пять грн. 79коп.).

3. В іншій частині вимог у позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складене і підписане 04.05.2016.