РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016Справа №910/5845/16
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд

Україна»

До Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова

компанія»

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача

ОСОБА_1

про стягнення 23 529,86 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Колоннейд Україна» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення 23529,86 грн. страхового відшкодування, виплаченого заявником страхувальнику за договором №САS0022655 від 19.12.2013р. добровільного страхування наземного транспорту.

Ухвалою від 04.04.2016р. було порушено провадження по справі №910/5845/16 та призначено її розгляд на 25.04.2016р. Одночасно, ухвалою від 04.04.2016р. залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1.

Представником позивача 25.04.2016р. через канцелярію господарського суду подано докази надсилання копії позовної заяви на адресу третьої особи.

Представники сторін та третьої особи в судове засідання 25.04.2016р. не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Третя особа в судове засіданні 25.04.2016р. не з'явився, представника не направила, пояснень по суті спору не надала.

Наразі, з огляду на неявку учасників судового процесу у судове засідання 25.04.2016р. господарський суд зазначає наступне. Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Аналогічними правами наділено відповідно до ст.27 Господарського процесуального кодексу України третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що сторони та третя особа не з'явились у судове засідання 25.04.2016р., справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаних учасників судового процесу не перешкоджає вирішенню справи по суті.

В судовому засіданні 25.04.2016р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі представлені позивачем докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2014р. в Оболонському районі міста Києва по вул. Героїв Дніпра, 24 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів 1. Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1, що належав Товариству з обмеженою відповідальністю «Грундфос Україна» та керування яким здійснював ОСОБА_2 та 2. Mercedes-Benz 190E, державний номер НОМЕР_2, що належав ОСОБА_1, який і здійснював керування автомобілем.

Згідно постанови від 23.12.2014р. Оболонського районного суду міста Києва у справі №756/17483/14-п дорожньо-транспортна пригода сталась в результаті порушення водієм автомобіля Mercedes-Benz 190E, державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_1 вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до договору №САS0022655 від 19.12.2013р. добровільного страхування транспортного засобу страховиком майнових інтересів власника транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1, пов'язаних з володінням та користуванням транспортним засобом, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди було Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «Страхова компанія К'Ю БІ І Україна» (найменування якого змінено на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Колоннейд Україна»).

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського кодексу України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

08.12.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Грундфос Україна» звернулось до позивача з повідомленням про настання страхового випадку по страхуванню автомобіля та відповідальності автовласників.

Відповідно до наявного в матеріалах справи акту технічного огляду колісного транспортного засобу б/н від 10.12.2014р. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.12.2014р., автомобілю Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 було завдано наступні пошкодження: облицювання заднього бампера, панель задня, нижній спойлер заднього бампера, захист заднього бампера, кришка буксирувальної скоби права.

Згідно звіту №107-12-14 від 10.12.2014р. про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.12.2014р., становить 23 572 грн.

Відповідно до рахунку №-1 від 10.12.2014р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Лепсе» (станція технічного обслуговування) вартість відновлюваного ремонту автомобіля Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 становила 23 529,86 грн.

05.01.2015р. представниками позивача було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та складено страховий акт №, відповідно до змісту якого страховиком прийнято рішення про виплату страхувальнику за наслідками настання 08.12.2014р. страхового випадку, страхового відшкодування в розмірі 23 529,86 грн.

Згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення №000034960 від 13.01.2015р. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія К'Ю БІ І Україна» (найменування якого змінено на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Колоннейд Україна») було здійснено виплату страхового відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Грундфос Україна» в розмірі 23 529,86 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Зазначена правова норма також кореспондується зі статтею 993 Цивільного кодексу України.

В пункті 4 Постанови №6 від 27.03.1992р. Пленуму Верховного Суду України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки №7/2-28/10791 від 18.04.2016р. Моторного (транспортного) страхового бюро України, цивільно-правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу Mercedes-Benz 190E, державний номер НОМЕР_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ4529313.

Статтею 29 Закону України «Про страхування» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини 9.1 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.

Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Частиною 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

З представлених до матеріалів справи документів вбачається, що ліміт відповідальності страховика за полісом АІ4529313 складає 50000 грн. (по майну), а розмір франшизи - 500 грн.

Проте, позивачем при розрахунку позовних вимог не було вирахувано розмір франшизи, що передбачений полісом №АІ4529313.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за вирахуванням суми франшизи, а саме в сумі 23 029,86 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.32,33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.77, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» (04070, м.Київ, вул.Іллінська, буд.8, ) страхове відшкодування в сумі 23 029,86 грн. та судовий збір в розмірі 1348,72 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

29.04.2016р.

Суддя Спичак О.М.