ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.05.2016 Справа № 920/377/16

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С. В., розглянувши матеріали справи

за позовом Недригайлівської центральної районної лікарні, смт. Недригайлів

Сумської області

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

м. Суми

про стягнення 18 944 грн. 13 коп.

Представники сторін:

від позивача: Татарчук А.О. (довіреність № 01-17/609 від 23.03.2016)

від відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 (довіреність від 13.04.2016)

при секретарі судового засідання Даніловій Т. А.

Суть спору: Позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на свою користь 18944,13 грн. заборгованості за договором оренди № 4 від 01.04.2009, а також 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у січні-березні 2015 року Роменською об'єднаною державною фінансовою інспекцією проведено планову ревізію фінансово - господарської діяльності Недригайлівської центральної районної лікарні за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, якою встановлено ряд порушень, що стосуються орендарів приміщень, які знаходяться на балансі позивача, зокрема щодо розміру орендної плати.

28.04.2016 відповідачем надано до суду заперечення на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що ним сумлінно виконуються обов'язки по договору та заборгованість по сплаті орендної плати та відшкодування вартості комунальних послуг і плати за землю не має, зміни до договору оренди сторонами не вносилися, тому вважає, що відсутні підстави для односторонньої зміни розміру орендної плати та підстави вимагати у відповідача надмірної сплати, що не передбачена договором, а тому просить у задоволені позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні від 11.05.2016 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні від 11.05.2016 проти задоволення позову заперечував.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принцип змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, господарський суд встановив:

01 квітня 2009 року між позивачем - Недригайлівською центральною районною лікарнею (орендодавець) та відповідачем - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна спільної комунальної власності територіальних громад Недригайлівського району № 4.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, в будівлі, що перебуває в оперативному управлінні (господарському віданні) Недригайлівської центральної районної лікарні і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у складі приміщення з 2 кімнат, які знаходяться на 1 поверсі вищезазначеної будівлі, загальною площею 20 кв. м., корисною площею 20 кв. м., що має окремий вхід.

Матеріалами справи, а саме актом приймання-передачі від 01.04.2009, що є додатком до договору № 1, підтверджується факт передачі майна від позивача до відповідача.

Згідно п.п. 3.1, 3.2, 3.3, договору сторонами визначено, що орендна плата є платежем у грошовій формі, якій орендар вносить орендодавцю незалежно від наслідків діяльності орендаря та сплачується за весь термін фактичного користування майном, що визначається на підставі акту приймання-передачі в оренду та акту приймання -передачі майна з орендного користування. До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат та плата за землю. Розмір орендної плати визначено на підставі Протоколу № 4 від 09.07.2008 засідання комісії по проведенню конкурсу оренди майна спільної комунальної власності Недригайлівської районної ради. Орендна плата встановлена в розмірі 2500 грн. в місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у січні -березні 2015 року Роменською об'єднаною державною фінансовою інспекцією проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, якою встановлено ряд порушень, зокрема щодо не врахування при обчислені орендної плати індексації орендної плати згідно Методики та необхідності врахування місць загального користування (коридорів).

Рішенням Недригайлівської районної ради від 04.03.2016 «Про виконання рішення Недригайлівської районної ради від 22.12.2015 року Про подання Роменської об'єднаної державної фінансової інспекції» було зобов'язано головного лікаря Недригайлівської центральної районної лікарні завершити претензійно-позовну роботу щодо оренди комунального майна в 2-х місячний термін.

На виконання зазначеного позивачем на підставі Акту ревізії Роменської ОДФІ було здійснено перерахування орендної плати та виставлено рахунки на оплату.

Також, позивачем 19.11.2015 на адресу відповідача надіслано лист з інформацією про існуючу заборгованість та пропозицію сплатити заборгованість. 27.11.2015 позивач рекомендованим листом надіслав відповідачу письмову вимогу (претензію) про сплату заборгованості по орендній платі.

Відповідач у заперечені на позовну заяву зазначив, що між сторонами існують договірні відносини - договір оренди від 01.04.2009, яким визначено порядок та розмір орендної плати. Змін до договору, щодо розміру орендної плати, сторони не вносили, одностороння зміна умов договору не передбачена, а тому у позивача відсутні підстави для односторонньої зміни розміру орендної плати та підстави вимагати у відповідача надмірної сплати, що не передбачена договором.

Суд, дослідивши матеріали справи, не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне:

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Аналогічні положення містить і Господарський кодекс України. Зокрема, ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Цивільним законодавством передбачено такий вид договорів як договір найму. Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексуУкраїни, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до п. 10.1 договору, його було укладено строком з 01.04.2009 року по 01.04.2012 року включно.

Додатковою угодою від 01.04.2012 до договору оренди від 01.04.2009 сторони п. 10.1. договору виклали в новій редакції, а саме зазначили:«Цей договір діє з 01.04.2012 по 01.03.2015 року включно». Додатковою угодою від 01.03.2015 внесено зміни до договору оренди від 01.04.2009, відповідно до яких сторони визначили, що договір діє з 01.03.2015 по 01.08.2017 включно.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та з пояснень представників сторін на момент звернення з позовом до суду договір оренди нерухомого майна від 01.04.2009 є чинним.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускаються лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» істотними умовами договору оренди є зокрема орендна плата.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України. Спори з питань зміни орендної плати вирішуються відповідно до чинного законодавства.

При укладенні договору оренди від 01.04.2009 сторони погодили, що розмір орендної плати визначено на підставі Протоколу № 4 від 09.07.2008 засідання комісії по проведенню конкурсу оренди майна спільної комунальної власності Недригайлівської районної ради. Орендна плата встановлена в розмірі 2500 грн. в місяць (п. 3.3 договору).

Договір вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, щодо розміру орендної плати.

Позивачем не надано суду доказів укладення з відповідачем будь-якого іншого договору, в якому було б погоджено новий розмір орендної плати чи оскаржено (внесено зміни) до існуючого договору щодо розміру орендної плати.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що орендні правовідносини між сторонами визначаються договором оренди нерухомого майна спільної комунальної власності територіальних громад Недригайлівського району від 01.04.2009 № 4, який зберігає свою чинність на даний час, істотно не змінився стан об'єкта оренди та сторонами не було внесено змін до існуючого договору оренди, в тому числі і щодо розміру орендної плати.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, належними та допустимими доказами не підтверджені, спростовані відповідачем, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 33 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову - відмовити в повному обсязі.

Повне рішення складено 13.05.2016.

Суддя С.В. Заєць