ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" квітня 2016 р.Справа № 924/257/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши матеріали

За позовом Заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації, м. Хмельницький

до 1. Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області, м. Красилів, Хмельницька область;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Вадас, с. Лагодинці, Красилівський район, Хмельницька область

про - визнання недійсним розпорядження голови Красилівської районної державної адміністрації №216/2013-р „Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки водного фонду в натурі (на місцевості) ТОВ „Вадас та розпорядження першого заступника голови Красилівської районної державної адміністрації №246/2013-р від 27.06.2013р. „Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки водного фонду в натурі (на місцевості) та передачу її в оренду ТОВ „Вадас;

- визнання недійсним договору оренди земель водного фонду від 27.06.2013р., укладеного між Красилівської районною державною адміністрацією та ТОВ „Вадас;

- зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю „Вадас, с. Лагодинці Красилівського району Хмельницької області, повернути земельну ділянку водного фонду кадастровим номером :03:004:0114 площею 18,6000 га, що розташована за межами Катюржинецької сільської ради Красилівського району у державну власність

За участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача-1: ОСОБА_1 - за довіреністю №45/08-133/2016 від 15.01.2016р.;

від відповідача-2: ОСОБА_2 за довіреністю від 28.04.2015р.;

за участю ОСОБА_3 прокурора відділу прокуратури області (службове посвідчення №031297 від 12.01.2015р.)

Суть спору: Заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації, м. Хмельницький до 1. Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області, м. Красилів, Хмельницька область; 2. ТОВ „Вадас, с. Лагодинці, Красилівський район, Хмельницька область про визнання недійсним розпорядження голови Красилівської районної державної адміністрації №216/2013-р „Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки водного фонду в натурі (на місцевості) ТОВ „Вадас та розпорядження першого заступника голови Красилівської районної державної адміністрації №246/2013-р від 27.06.2013р. „Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки водного фонду в натурі (на місцевості) та передачу її в оренду ТОВ „Вадас; визнання недійсним договору оренди земель водного фонду від 27.06.2013р., укладеного між Красилівської районною державною адміністрацією та ТОВ „Вадас; зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю „Вадас, с. Лагодинці Красилівського району Хмельницької області, повернути земельну ділянку водного фонду кадастровим номером :03:004:0114 площею 18,6000 га, що розташована за межами Катюржинецької сільської ради Красилівського району у державну власність.

Прокурор в засідання суду 28.04.2016р. прибув, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Крім того, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких відносно невідповідності кадастрового номеру спірної земельної ділянки пояснив наступне: у договорі оренди земель водного фонду від 27.06.2013 року зазначено кадастровий номер земельної ділянки із зазначенням цифри 7, яка є опискою. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка, яка перебуває у користуванні ТОВ „Вадас на території Котюржинецької сільської ради Красилівського р-ну має кадастровий номер 0:03:004:0114.

Представник позивача у засідання суду 28.04.2016р. не прибув, разом із тим 21.04.2016р. до суду від останнього надійшло клопотання. Відповідно до вказаного клопотання повідомлено, що Хмельницька обласна державна адміністрація позовну заяву заступника прокурора підтримує, додаткових пояснень чи клопотань не має. Також просить в подальшому розгляд справи здійснювати без участі обласної державної адміністрації.

Представник відповідач-1 в засідання суду 28.04.2016р. прибув, усно повідомив, що проти позову заперечує.

Представник відповідача-2 в засідання суду 28.04.2016р. прибув, надав суду письмовий відзив на позов відповідно до якого вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а в позові Старокостянтинівської місцевої прокуратури слід відмовити з урахуванням такого.

Так, на підставу визнання недійсними розпоряджень та договору оренди позивач вказує на перевищення повноважень Красилівської РДА при розпорядженні земельними ділянками водного фонду, відсутність проведеної нормативно-грошової оцінки земельної ділянки при укладенні договору оренди, не проведення державної експертизи технічної документації з землеустрою у відповідності до ст.9 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації.

З такими позиціями на думку відповідача-2 погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до статті 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації передають земельні ділянки державної власності за межами населених пунктів для ведення водного господарства.

Земельним кодексом України (у редакції від 01.01.2002р.) визначено повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо надання земельних ділянок для ведення водного господарства за межами населених пунктів. Пункт 3 статті 122 Земельного кодексу України в зазначеній редакції регламентував надання земельних ділянок для ведення водного господарства саме за межами населених пунктів виключно районним державним адміністраціям.

Аналізуючи зміни, що вносились до Земельного кодексу, починаючи із дати його набрання чинності - із 1 січня 2002 року по останні зміни - згідно Закону від 08.12.2015 року №862-VIII, відповідач-2 зазначає, що повноваження районних державних адміністрацій в частині надання земельних ділянок для ведення водного господарства не змінювалися. Формулювання пункту 3 статті 122 Земельного кодексу України в його редакції від 06.09.2012 року № 5245-VІ, яка набрала чинності з 01.01.2013р., залишилося не змінним: розпорядження земельними ділянками за межами населених пунктів для ведення водного господарства.

Відповідач-2 вказує, що надання земельних ділянок водного фонду за межами населених пунктів для ведення водного господарства, в тому числі для рибогосподарської діяльності з моменту набрання чинності Земельного кодексу України по сьогодні відноситься до повноважень районних державних адміністрацій, що вони й здійснювали, починаючи з 2002 року, тобто розпорядження такими землями здійснювалось виключно розпорядженнями РДА по всій території України.

Відповідач-2 також зазначає, що чинним законодавством України не регламентоване поняття „ведення водного господарства.

Постановою ВР України „Про Концесію розвитку водного господарства України від 14.01.2000р. №1390-ХІV визначено лише поняття водне господарство - галузь, завданням якої є забезпечення потреб населення і народного господарства у водних ресурсах, збереження, охорона та відтворення водного фонду, попередження шкідливої дії вод і ліквідація її наслідків.

Відповідач-2 вказує, що Концепцією визначено, що право водокористування - це також суб'єктивне право, тобто гарантована законом можливість конкретних суб'єктів здійснювати використання вод з метою задоволення чисельних потреб.

Ст.1 Водного кодексу України (далі - ВК) визначає водокористування як використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів).

Відповідач-2, посилаючись у своєму відзиві на положення Водного кодексу України, Постанови ВР України „Про Концесію розвитку водного господарства України, Закону України „Про загальнодержавну програму розвитку водного господарства, прийнятого на виконання вимог Концесії розвитку водного господарства, Закону України „Про затвердження Загальнодержавної цільової програми розвитку водного господарства та екологічного оздоровлення басейну річки Дніпро до 2021 року, робить висновок про те, що ведення водного господарства - це проведення комплексу заходів з водокористування (використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення (на користування водами для задоволення питних і господарсько-побутових, лікувальних, курортних, оздоровчих та інших потреб), для потреб галузей економіки - сільського і лісового господарства; для промислових і гідроенергетичних потреб; для потреб водного транспорту; для потреб рибного і мисливського господарства; для протипожежних та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання водних об'єктів).

При цьому, відповідач-2 зазначає, що державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Хмельницькій області 08.045.2013р. ТОВ „Вадас видано дозвіл №003429 С на спеціальне водокористування, метою водокористування є: для рибогосподарських потреб.

Наявність цього дозволу стала підставою для винесення оскаржуваних розпоряджень Красилівської РДА (в преамбулі розпоряджень здійснено посилання на дозвіл на спеціальне водокористування) та укладення в подальшому оскаржуваного договору оренди.

Положення Водного кодексу України, а саме стаття 51 регламентує, що водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду у комплексі із земельною ділянкою органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України.

Згідно статті 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, у тому числі для рибництва.

Крім того класифікатор видів цільового призначення земель передбачає, що землі водного фонду можуть надаватися для рибогосподарських потреб.

Питання повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо надання земельних ділянок із земель водного фонду для ведення рибництва земельним законодавством окремо не визначено.

Зважаючи на викладене, відповідач-2 вважає, що діюче земельне законодавство, а саме стаття 122 Земельного кодексу України чітко визначає повноваження районних державних адміністрацій при наданні земельних ділянок: для ведення водного господарства; для будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо); для індивідуального дачного будівництва.

У відповідності до ст.111-28 ГПК України, обов'язковими до застосування при розгляді справ з подібних правовідносин господарськими судами України є рішення Верховного Суду України.

Відповідач-2 також зазначає, що господарські суди при розгляді конкретної справи не пов'язані з висновками інших судів при розгляді справ, тому посилання в позовній заяві на постанову Вищого господарського суду від 24.02.2015 року по справі №913/1086/14, на думку відповідача-2, не відповідає вимогам ст. 111-28 ГПК України.

Щодо проведення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки при встановлені розміру орендної плати, то варто зазначити, що як випливає зі змісту договору оренди (п.2.4 договору) нормативно грошова оцінка земельної ділянки, що передавалась в оренду проводилась та становить 357 866,79 грн. Даних про заниження розміру нормативно-правової оцінки земельної ділянки і, відповідно, розміру орендної плати Позивачем не надано.

Щодо проведення обов'язкової експертизи технічної документації з землеустрою, то відповідач-2 зазначає, що відповідно до ст.9 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації визначено вичерпний перелік документації з землеустрою, які підлягають обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації. Проведення обов'язкової експертизи технічної документації з землеустрою не передбачено ст.9 вище вказаного нормативно-правового акту, так як в обов'язковому переліку такий вид документів відсутній. Про відсутність необхідності в проведенні обов'язкової експертизи технічної документації з землеустрою вказано також і в листі відділу Держгеокадастру у Красилівському районі Хмельницької області від 15.10.2015 року №99-28-99.6-176/0/15-15, копію якого надано позивачем до справи.

Отже, так як спірні розпорядження Красилівської РДА прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, тому відповідча-2 вважає, що відсутні будь-які підстави для визнання їх недійсними та визнання недійсним у відповідності до вимог ст.ст.203, 215 ЦК договору оренди водного фонду від 27.06.2013р., укладеного між Красилівською РДА та ТОВ „Вадас.

Згідно із п.2 ч.1 ст.77 ГПК України, господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, зокрема у звязку із неподанням витребуваних доказів.

Розглянувши матеріали справи, приймаючи до уваги неподання витребуваних судом доказів, суд приходить до висновку про те, що спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні. А тому суд вважає за необхідне з метою дотримання принципу змагальності, а також повного, всебічного та обєктивного дослідження усіх обставин відкласти розгляд справи на іншу дату.

Керуючись п.2 ч.1 ст.77, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

У Х В А Л И В:

Розгляд справи №924/257/16 відкласти на 11:00 "11" травня 2016 р.

Зобов'язати (повторно) відповідача-1 подати в судове засідання письмовий відзив на позов із документальним обґрунтуванням своїх доводів, а також інші докази, що стосуються предмету спору (у разі наявності).

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Хмельницької області за адресою: м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1, к.316.

Суддя В.В. Магера

Віддрук. 2 прим.:

1 до справи;

2 Хмельницька ОДА (Майдан Незалежності, Будинок рад, м. Хмельницький, 29000) рекоменд. із повідомл.