ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" квітня 2016 р.Справа № 916/363/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»;

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовське зерно»

про зобовязання повернути майно та стягнення 128760,22 грн.

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 20.01.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність від 15.02.2016р.

СУТЬ СПОРУ: 15.02.2016р. Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовське зерно» про зобовязання повернути майно та стягнення 128760,22 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.02.2016р. порушено провадження по справі № 916/363/16.

14.03.2016р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовське зерно» надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

04.04.2016р. від Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надійшло клопотання про витребування доказів.

08.04.2016р. до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовське зерно» надійшли письмові пояснення на клопотання Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про витребування доказів.

08.04.2016р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на пятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.04.2016р. продовжено строк розгляду справи на пятнадцять днів до 30.04.2016р.

25.04.2016р. від Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надійшли додаткові пояснення по суті спору.

25.04.2016р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовське зерно» надійшли письмові пояснення по суті спору.

У судовому засіданні 25.04.2016р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив:

Між публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (Поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Котовське зерно» (Зерновий склад) був укладений договір складського зберігання зерна від 14.07.2014 № 16/14.

Згідно з п. 1.1 Договору № 16/14 Поклажовадець зобовязується передати зерно на Зерновий склад, який зобовязується прийняти таке зерно пшеницю 2 кл., пшеницю 3 кл., ячмінь 3 кл. для сушіння, очищення, зберігання та відвантаження на визначених цим договором умовах, і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним, як одержувач у стані, передбаченому цим договором та законодавством.

Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.2 Договору № 16/14 Зерновий склад зобовязаний прийняти від поклажодавця зерно фактичної вартості; визначити якість зерна в лабораторії Зернового складу за чинними методиками і показниками, встановленими Державними стандартами.

Згідно з умовами Договору № 16/14, відповідно до складських квитанцій Поклажодавець фактично передав на зберігання зерно пшениці 3 класу у кількості 9 300 000,00кг.

У період серпень 2014 року - липень 2015 року Зерновим складом надавались послуги Поклажодавцю щодо зберігання та відвантаження зерна пшениці 3 класу.

На виконання умов договору між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Котовське зерно» було підписано акти надання послуг в яких зазначено вид послуг що надаються за договором № 16/14 (а.с. 18-37).

Також, на виконання умов Зерновим складом Поклажодавцю було виставлено рахунки на оплату (а.с. 38-66).

Позивач зазначає, що акти наданих послуг та рахунки містять інформацію виключного щодо надання послуг із зберігання та відвантаження зерна пшениці 3 класу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Котовське зерно» направило на адресу Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» акт-розрахунок № 8 від 10.07.2015, відповідно до якого Зерновим складом було списано зерно пшениці 3 класу у кількості 157 270,00 кг: за рахунок зниження вологості - 129 900,00 кг, за рахунок зниження смітної домішки - 18 600,00 кг та за рахунок природнього убутку - 8 770,00 кг (а.с. 67).

Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не погодилось із зазначеним актом та звернулось з листом до Зернового складу від 10.07.2015 № 130-4-12/3459 із запереченнями та вимогою повернути необґрунтовано списане зерно пшениці 3 класу у кількості 157 270,00 кг (а.с. 68)

Відповідно до п. 3.1.3 Договору № 16/14 Зерновий склад зобовязаний падати додаткові послуги у разі одержання від поклажодавця письмового замовлення на такі послуги.

Поклажодавець не звертався до Зернового складу із проханням здійснити очищення та/або сушіння зерна пшениці 3 класу, яке належить ПАТ «ДПЗКУ», оскільки якісні показники такого зерна відповідали нормам чинного законодавства України.

Враховуючи викладене, Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулась до господарського суду Одеської області за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти, акти цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст.14 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зберігання зерна це комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна.

Згідно ст. 24, 33 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зерновий склад зобов'язаний вживати усіх заходів, передбачених цим Законом, нормативно-правовими актами, договором складського зберігання зерна, для забезпечення схоронності зерна, переданого йому на зберігання. За втрату, нестачу чи пошкодження зерна, прийнятого на зберігання, зерновий склад несе відповідальність на підставах, передбачених законодавством.

Згідно Інструкції №9-7-88 по зберіганню зерна, маслонасіння, борошна і крупи, затвердженої наказом Міністерства хлібопродуктів СРСР від 24.06.1988 року, зерно що надходить на підприємство піддають обробці (очищенню, сушінню, охолодженню, знезараженню та ін.) в терміни, що забезпечують зберігання його якості.

З настанням осіннього похолодання на підприємствах проводяться роботи з переводу зерна на зимові умови зберігання з використанням всіх технічних засобів підприємства у відповідності до раніше розробленого плану. Черговість охолодження партій зерна встановлюється в залежності від їх стану по вологості, температурі та забрудненості.

Охолодження зерна проводять: на стаціонарних чи переносних установках активного вентилювання, шляхом пропуску зерна через зерноочищувальні машини, зерносушарки, шляхом провітрювання приміщень. Охолодженим першого ступеня вважаються партії зерна, що мають температуру зернової маси від +10 до 0С, охолодженим другого ступеня - партії зерна з температурою нижче 0С по всіх прошарках зернової маси.

Крім того, Інструкцією по боротьбі з шкідниками хлібних запасів №9-1- 80, затвердженою наказом Міністерства заготівель СРСР №41 від 13.02.1980 року, передбачено, що основу системи заходів по захисту хлібопродуктів від шкідників, які здійснюються на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах повинні складати профілактичні та господарські заходи, що передбачають високу культури зберігання, обробки та переробки зернових продуктів, зокрема: систематичне проведення обстеження за станом зерна, що зберігається та продуктів його переробки, своєчасне та ефективне знезараження зерна та зерно продуктів у випадку виявлення їх зараження шкідниками.

Господарський суд Одеської області встановив, що з моменту надходження зерна на підприємство протягом всього періоду його зберігання організується систематичний контроль за якістю та станом кожної партії. Контроль проводять за температурою зерна, вологістю, зараженістю шкідниками хлібних запасів, запахом, кольором та іншими показниками якості, що встановлюються чинною нормативно-технічною документацією.

Таким чином, діючими нормативними актами передбачено, що зберігання зерна передбачає обовязковий комплекс заходів, направлених на збереження його якісних характеристик протягом всього часу зберігання.

Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в позовній заяві (а.с. 4-5), зазначає, що згідно з п. 1.11 розділу VIII Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики від 13.10.2008 1А 661 обґрунтованість втрати встановлюється відповідно до досягнутого при зберіганні та доопрацюванні поліпшення якості та норм природного убутку при зберіганні. Проведені операції з очищення і доопрацювання зерна підтверджуються актами встановленої форми.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Котовське зерно» у додатках до відзиву на позовну заяву від 14.03.2016р. на підтвердження проведення операцій з очищення і доопрацювання зерна надало акти форми №34 на охолодження та дегазацію зерна. Зазначені документи дійсно не заповнювались в повному обсязі та не надавались поклажодавцеві, а інформація про їх проведення не вносилась до акту - розрахунку №8 від 10.07.2015р., так як доробка зерна як окремий технологічний процес не проводилась, було здійснено лише освіження, охолодження та дегазацію зерна (освіження проводилось шляхом переміщення пшениці зі складу в склад, охолодження - шляхом пропуску пшениці через зерносушарку ДСП-32 з використанням зовнішнього повітря).

Вказані заходи не передбачають обовязкового складання акту доробки за формою №34, тому акти на охолодження та дегазацію зерна були складенні виключно для внутрішнього користування із внесенням лише необхідних даних та не включені до акту -розрахунку.

Згідно п.1.3. розділу 3 Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої Міністерством Аграрної політики України № 661 від 13.10.2008 основними операціями із доробки зерна в елеваторах (складах) є його очищення, сушіння, вентилювання, знезараження. Послідовність проведення доробки визначається можливостями технологічної схеми під час здійснення обовязкового комплексу заходів, направлених на збереження якісних характеристик зерна.

Суд звертає увагу, що Інструкцією про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої Міністерством Аграрної політики України № 661 від 13.10.2008 визначено, що після прийняття зерна на зберігання підприємство проводить технологічні операції щодо забезпечення його кількісного та якісного зберігання.

Враховуючи викладене, а також наявні у матеріалах справи докази, суд встановив, що комплекс заходів що був проведений Товариством з обмеженою відповідальністю «Котовське зерно» який супроводжує собою процес зберігання зерна не був окремим технологічним процесом а тим більше додатковою послугою. Охолодження та дегазація зерна була необхідною для збереження його кількісних та якісних показників а також передбачена чинними нормативно-правовими актами.

З вересня по листопад 2014 року при переході на зимові умови зберігання, здійснювалось охолодження зерна, в результаті цього процесу показник вологості знизився з 14 % до 12,8 %, а показник смітної домішки з 2% до 1,8 %.

Крім того, в результаті обстеження зерна виявлено шкідника - амбарного довгоносика, у звязку із чим у березні - травні 2105 року здійснено дегазацію зерна, в результаті якої середня вологість зменшена з 12,8% до 12,6 %.

Згідно розділу VII Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої Міністерством Аграрної політики України № 661 від 13.10.2008 для контролю за зберіганням зерна і визначенням закономірності убутку в масі зерна на зернових складах ведеться кількісно - якісний облік зерна в розрізі культур, класів, років урожаю, місць зберігання та матеріально відповідальних осіб. Кількісно-якісний облік (форма№36) ведеться в загальних книгах кількісно-якісного обліку та окремо за кожним особовим рахунком власника. Форма № 36 на кожного окремого власника (особові рахунки), в яку на підставі первинних документів заносяться дані про рух хлібопродуктів власника (надходження на підприємство та відпуск за його межі, переоформлення, списання відходів при проведенні доробки.

Згідно форми №36 ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», в яку внесено дані про якісні показники відвантажуваного зерна на підставі посвідчень про якість зерна відсоток вологи та сміттєвої домішки зерна, яке зберігалось на підставі договору № 16/14 від 14.07.2014 складали 12,78 % та 1,79 % відповідно. Вказані показники були досягнуті внаслідок вжитих заходів по зберіганню зерна.

З урахуванням вказаних якісних характеристик зерна під час складання акту - розрахунку № 8 від 10.07.2015 було здійснено розрахунки убутку зерна за рахунок покращення якості (зниження вологості та смітної домішки) за формулами, які міститься у додатках до Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої Міністерством Аграрної політики України № 661 від 13.10.2008, згідно яких здійснюється оформлення очищення зерна.

На підставі розрахунків встановлено, що убуток в масі за рахунок зниження вологості склав 1,4 %, що у перерахунку на масу складає 130200 (1,4% х 9300000/ 100 = 130200 кг).

На підставі вказаних розрахунків встановлено, що убуток в масі за рахунок зниження смітної домішки склав 0,2 %, що у перерахунку на кг. складає 18600 (0,2% х 9300000/ 100 = 18600 кг.).

Згідно норм природнього убутку зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів травяних, штучно сушених, насіння маслічних культур при зберіганні на підприємствах системи Міністерства хлібопродуктів СРСР, затвердженого постановою Державного комітету СРСР з матеріально-технічного забезпечення №4 від 07.01.1986 року розраховано ще один показник, який враховується при оформленні зачистки зерна і продукції - природній убуток зерна при зберіганні

Розрахунок природнього убутку:

Згідно даних щодо суми щоденних залишків зберігання поділених на загальну масу зерна в центнерах ( 20255733/ 93000 = 218) розраховується середній термін зберігання у днях. Для застосування зазначених норм, середній термін зберігання визначається у місяцях (218 /30 = 7,3 місяців). При такому терміні зберігання, відсоток убутку складає 0,096.

Таким чином, природній убуток зерна в кількості 9300000 тон за 7,3 місяці зберігання складає 8928 тон ( 9300000*0.096/100 = 8928 кг).

Таким чином, на виконання умов договору складського зберігання зерна №16/14 від 14.07.2014 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Котовське зерно» та Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України», Товариство з обмеженою відповідальністю «Котовське зерно» на протязі всього часу дії договору здійснювало технологічний процес зберігання зерна, в кількості 9300000 тон, в ході якого стався убуток в масі зерна, розмір якого склав: за рахунок зниження вологості склав 130200 кг., за рахунок зменшення сміттєвої домішки - 18600 кг. та за рахунок природнього убутку - 8928 кг., всього - 157728 кг.

Суд звертає увагу, що згідно акта - розрахунку № 8 від 10.07.2015 розмір убутку становить 157270 кг., що на 458 кг менше - представлених розрахунків.

Отже, враховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Котовське зерно» під час зберігання зерна проводило передбачений чинним законодавством комплекс заходів що забезпечує збереження кількісних та якісних показників, зерна переданого на зберігання, та те що Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не надало належних та допустимих доказів того, що списання відбулось необґрунтовано, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Що стосується клопотання позивача про витребування доказів від 04.04.2016р., суд зазначає, що відповідач у додатках до відзиву на позовну заяву від 14.03.2016р. надав докази що підтверджують проведення дегазації зерна. Судом встановлен, що журнал спостереження за зерном, що зберігається на складах і силосах елеватора (форма №66); форма 6к; технологічна схема елеватора/зернового складу не є належними та допустимими доказами по справі №916/363/16.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» слід відмовити, так як вони необґрунтовані, непідтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 та ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.05.2016р.

Суддя О.Ю. Оборотова