ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2016р. Справа№ 914/611/16

За позовною заявою: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКООПСПІЛКА, м. Київ

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТУР, м. Львів

про стягнення 795 222,21 грн.

Суддя Ділай У.І.

Секретар Климишин Ю.О.

За участі представників:

Від позивача: ОСОБА_2 представник (Довіреність №236 від 18.04.2016р.)

Від відповідача: ОСОБА_3 представник (Довіреність б/н від 29.04.2015р.)

Права і обовязки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811 ГПК України про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКООПСПІЛКА, м. Київ до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТУР, м. Львів про стягнення 795 222,21 грн.

Ухвалою суду від 04.03.2016р. за даним позовом порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 22.03.2016р.

21.03.2016р. від відповідача поступило клопотання (вх.№11875/16) про відкладення розгляду справи з метою надання відповідачу можливості належним чином забезпечити захист своїх законних прав та інтересів у судовому процесі та підготувати обґрунтований відзив на позовну заяву.

Представник позивача вимог ухвал суду від 04.03.2016р. не виконав, в судовому засіданні усно заявив про намір звернення до суду із заявою про забезпечення позову, проте станом на час проведення судового засідання, до канцелярії суду такої заяви не поступало для реєстрації.

Ухвалою суду від 22.03.2016р. розгляд справи відкладено на 31.03.2016р.

28.03.2016р. від представника відповідача поступили заперечення проти заяви про забезпечення позову.

31.03.2016р. від позивача через канцелярію суду поступила Заява про зменшення позовних вимог, з врахуванням часткової сплати відповідачем заборгованості.

Представник відповідача в судовому засіданні 31.03.2016р. підтвердив часткову оплату суми боргу, та заявив про намір врегулювати спір в добровільному порядку.

Представник позивача в судовому засіданні 31.03.2016р. позовні вимоги підтримав.

Судом встановлено, що відсутнє підтвердження сплати судового збору за звернення позивача із заявою про забезпечення позову. З метою вирішення питання про розгляд заяви позивача про забезпечення позову, судом зобовязано представника позивача надати суду, до наступного судового засідання, докази зарахування в дохід державного бюджету сплаченого судового збору за дану заяву.

В судовому засіданні 31.03.2016р. оголошено перерву до 04.05.2016р.

28.04.2016р. відповідачем до суду подано клопотання (вх. №18632/16) про долучення до матеріалів справи копії договору іпотеки від 05.07.2012р.

Представник позивача в судовому засіданні 04.05.2016р. подав заяву (вх. №2424/16) про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої повідомив про часткову сплату відповідачем заборгованості в сумі 130 000,00грн. та просив стягнути з відповідача на користь позивача 461 266,03 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту; 171 908,82 грн. пені за кредитом; 28 810.60 грн. 3% річних за кредитом; 3 236,76 грн. інфляційних нарахувань за кредитом. Також подав клопотання (вх. №18835/16) про доручення документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 04.05.2016р. представник відповідача просив суд зменшити розмір пені.

У відповідності до ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Строк вирішення спору завершується 04.05.2016р. Оскільки за час розгляду справи сторонами не було подано клопотання про продовження строку його вирішення, в суду відсутні підстави для подальшого відкладення розгляду справи поза межами двохмісячного строку, встановленого для вирішення спору.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

05 липня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір № 3, за умовами якого позивач відкрив відповідачу відкличну кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості 1 900 000,00 грн. для поповнення обігових коштів терміном з 05 липня 2012 року до 06 липня 2015 року зі сплатою 20% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивачем прийнято в іпотеку нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Вашингтона Дж., 14, загальною площею 1 535,5 кв.м., про що між сторонами договір іпотеки від 05.07.2012р. посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №742.

29 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору, на підставі якого, за п. 1.1., було внесено зміни щодо цільового призначення Кредиту, встановлено графік зміни ліміту кредитної лінії, за п. 2.1., забезпечення зобов'язань за Кредитом договором доповнено фінансовою порукою ОСОБА_5 за п.п. 3.1., 4.1.,4.2., визначено порядок надання, використання та погашення Кредиту, за п. З.2., визначено порядок нарахування відсотків за користування Кредитом, за п. 4.4., зазначено застереження щодо неустойки, за п. 4.5., обумовлень надання позичальником інформації, п.5.7., визначено порядок та умови дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, за п. 5.9., містить застереження щодо договірного списання заборгованості, за п.7.1.. визначено засади щодо банківської таємниці та інформації, за п. визначено порядок вирішення спорів. Доповнено абзацом п. 4.3. Кредитного договору, щодо черговості зарахування надходжень грошових коштів на погашення заборгованості за Кредитним договором.

29.08.2014р. між позивачем, відповідачем та ОСОБА_5 укладено Договір поруки, на підставі п. 1.1. якого, поручитель зобов'язався відповідати перед позивачем на засадах солідарного боржника за виконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором.

Договірні зобовязання позивач виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, про що свідчить виписка по особовому рахунку №3233 з 13.08.2015р. по 19.02.2016р. (долучена до матеріалів справи).

Як вказано у позовній заяві зобовязань за кредитним договором № 3 від 05.07.2012р. відповідач належно не виконав.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не виконав зобов'язань щодо повернення отриманих кредитних коштів. Позивач звернувся до господарського суду Львівської області із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості.

Після порушення провадження господарським судом Львівської області відповідач частково оплатив заборгованість за кредитом, у звязку із чим позивач подав заяву (вх. №2424/16) про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь позивача 461 266,03 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту; 171 908,82 грн. пені за кредитом; 28 810.60 грн. 3% річних за кредитом; 3 236,76 грн. інфляційних нарахувань за кредитом.

Відповідач проти наявності заборгованості за кредитом не заперечив, однак просив суд зменшити розмір нарахованої позивачем пені.

При прийнятті рішення суд виходить і наступного:

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали кредитний договір № 3 від 05.07.2012р., у звязку з чим набули взаємних прав і обовязків.

Згідно визначення ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.3 ст.346 ГК України, кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом. Згідно з ч.1 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до умов договору, позивач зобовязувався надати кредит, а відповідач, згідно здійснити погашення кредиту та сплату процентів в повному обсязі.

Як узгоджено сторонами, дату остаточного повернення кредиту визначено 05.07.2015р. або протягом 10 календарних днів з моменту отримання позичальником від банку повідомлення згідно п. 5.7 кредитного договору.

Поданими позивачем та долученими до матеріалів справи копіями документів підтверджено, що позивач свої зобов'язання за спірним договором виконав у повному обсязі, а відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання щодо повернення отриманих кредитних коштів.

Відповідач дану обставину не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобовязань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобовязань щодо повернення отриманих кредитних коштів з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просив накласти арешт на грошові кошти відповідача у межах заявлених сум за даним позовом суд відхиляє, оскільки доводи позивача про існування обставин, які в подальшому можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду є лише припущенням без будь-якого документального підтвердження.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивач просить правомірно стягнути з відповідача 28 810.60 грн. 3% річних та 3 236,76 грн. інфляційних нарахувань.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми пені за порушення строків сплати тіла кредиту 171 908,82 грн. пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору (в редакції додаткового договору №1 від 29.08.2014р.), за несвоєчасну сплату кредиту та/або відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення. Пеня нараховується банком та сплачується позичальником до повного виконання позичальником зобовязань за цим договором.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності із ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до положень кредитного договору та ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», позивач правомірно просить стягнути з відповідача суму пені в розмірі 171 908,82 грн.

Прохання відповідача про зменшення суми пені в порядку п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, відповідно до якого, господарський суд приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), судом відхиляються, оскільки даний випадок не є винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, з врахуванням ступеня виконання зобов'язання відповідачем. Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів причин неналежного виконання зобов'язання.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 49, 75, 82-84, 116 ГПК України , суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задоволити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТУР (79053, м. Львів, вул. В. Великого, 23, ідентифікаційний код 13830097) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКООПСПІЛКА (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 7/11, ідентифікаційний код 21536532) 461 266,03 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту; 171 908,82 грн. пені за кредитом; 28 810.60 грн. 3% річних за кредитом; 3 236,76 грн. інфляційних нарахувань за кредитом та 9978,33 грн. судового збору.

3.Повернути Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк УКООПСПІЛКА (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 7/11, ідентифікаційний код 21536532) зайво сплаченого 2639,00 грн. судового збору.

4.Накази видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст складено 10.05.2016р.

Суддя Ділай У.І.