ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

27.04.2016 Справа № 905/1151/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль, м. Київ

до відповідача 1: Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Сєвєродонецьк

до відповідача 2: Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу", м. Краматорськ

про солідарне стягнення заборгованості в розмірі ,00 японських єн та 219647726,29 грн.

Представники сторін

від позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю;

від відповідача 1: ОСОБА_3 - за довіреністю;

від відповідача 2: ОСОБА_3 - за довіреністю, ОСОБА_4 - за довіреністю;

вільний слухач: ОСОБА_5 (паспорт)

Позивач, Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 Аваль, м. Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідачів, Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Сєвєродонецьк та Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу", м. Краматорськ про солідарне стягнення заборгованості в розмірі ,00 японських єн та 219647726,29 грн.

Ухвалою від 16.03.2016 господарського суду Донецької області порушено провадження по справі №905/1151/16.

Від позивача 15.04.2016 через канцелярію суду надійшла заява №140-0-0-00/8/1170 від 13.04.2016 про забезпечення позову, відповідно до якої позивач, з посиланням на ст.ст.66, 67 Господарського процесуального кодексу України та Постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», просить суд винести ухвалу про накладання арешту на все майно, що належить Публічному акціонерному товариству "Алчевський металургійний комбінат" та Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу", що буде виявлене державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій з виконання ухвали про арешт майна, в межах суми стягнення ,00 японських єн та 219647726,29 грн.

Обґрунтовуючи заяву позивач зазначає, що виконання рішення суду у справі №905/1151/16 може бути значно ускладненим чи взагалі неможливим, враховуючи наступні обставини. Відповідачами не задоволені направлені банком вимоги (претензії) за №140-0-0-00/8/783 та №140-0-0-00/8/784 про повне погашення заборгованості за договором про надання акредитиву №019/01-12/453 від 19.01.2009; останні платежі за договором про надання акредитиву №019/01-12/453 від 19.01.2009 відповідачем 1 були здійсненні 28.02.2013 в сумі 1241795,01 грн. погашення заборгованості за комісіями за лютий 2013 року. Крім того позивач зазначає, що відповідно до договору, боржник надав право банку у разі порушення умов договору, здійснювати договірне списання коштів з рахунків боржника, відкритих у банку та направляти списані кошти у рахунок погашення заборгованості. Однак, після погашення 12.10.2015 банком заборгованості за комісіями на загальну суму 10054916,45 грн., шляхом договірного списання з рахунку позичальника, боржник з метою ухилення від повернення банку боргу за договором, на порушення вимог договору починаючи з 12.10.2015 не здійснюються розрахункові операції, через рахунки банку. Вищезазначені обставини, на думку позивача, підтверджують небажання боржника та поручителя повертати кредитні кошти та вчинення ними ціленаправлених дій на уникнення від виконання кредитних зобовязань, переведення обігу коштів на інші рахунки в банківських установах, всупереч вимогам договору. Також позивач посилається на те, що фінансовий стан відповідачів погіршився. Крім того, позивачу стало відомо що 22.12.2015 постановою Донецького апеляційного господарського суду у справі №905/3607/14 стягнуто солідарно з ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" та Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу" на користь АТ "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованість у розмірі 267435423,92 грн. Все належне ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" на праві власності нерухоме майно знаходиться під обтяженням (іпотекою) Міжнародної Фінансової Корпорації в рахунок виконання кредитних зобовязань; все належне Корпорації "Індустріальна Спілка Донбасу" на праві власності нерухоме майно знаходиться під обтяженням (іпотекою) Міжнародної Фінансової корпорації в рахунок виконання кредитних зобовязань. Виходячи з викладених обставин, беручи до уваги те, що предметом даного позову є стягнення коштів в сумі еквівалентної 543258676,87 грн., а також те, що їх розмір є значним та відповідачі не виконують свої зобовязання по погашенню заборгованості перед позивачем, невжиття заходів до забезпечення позову, на думку позивача, може унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні 27.04.2016 відповідачі заперечили проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд, розглянувши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням вищевказану заяву, вважає її такою, що не підлягає задоволенню у звязку з наступним:

Згідно із ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Господарського процесуального кодексу України заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписами ст.67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, в тому числі, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до змісту п.1 Постанови №16 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За змістом ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідачів на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Суддя з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Проте, позивач не довів суду наявність намірів вчинення відповідачами дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації.

В якості ж обставин, які є за думкою позивача підставою для застосування заходів забезпечення, як вказано вище, не задоволення відповідачами направлених банком вимог (претензій) за №140-0-0-00/8/783 та №140-0-0-00/8/784 про повне погашення заборгованості за Договором про надання акредитиву №019/01-12/453 від 19.01.2009 та давність оплати останнього платежу в рахунок погашення заборгованості.

Господарський суд зазначає, що не може бути підставою для забезпечення позову факт ухилення відповідачами від виконання зобовязань за спірним договором, адже якщо виходити з цієї підстави забезпечення позову, то, можна дійти висновку, що забезпечуватись мають всі позови, оскільки їх подання до суду обумовлене саме тим, що сторона не виконує договірні зобовязання. При цьому, невиконання зобовязань відповідачами є предметом спору, що потребує доведення.

Іншою підставою для забезпечення позову вказано, що сума заявленого позову є значною. Проте, на думку суду, поняття значний борг, значна сума позовних вимог є оціночними та мають визначатися з урахуванням фінансового стану всіх сторін по справі.

Наявність заборгованості відповідачів перед іншими кредиторами також не є достатньою підставою для забезпечення позову, при цьому вжиття заходів до забезпечення позову може порушити права осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що вищевказана заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та не доведеною документально, а тому суд не вбачає правових підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви №140-0-0-00/8/1170 від 13.04.2016 Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль, м. Київ про забезпечення позову.

Суддя Г.Є. Курило