ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016 р. Справа № 917/266/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" (проспект Гагаріна, 12-а, м. Одеса, 65039; проспект Шевченко, буд.8-а, м. Одеса, 65058)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління поліції охорони в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Зигіна, буд.32а)

про розірвання договору та витребування майна

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Полівода С. А.

від відповідача: ОСОБА_4

від третьої особи: не з'явився

Розглядається позовна заява 1) про розірвання договору оренди № 4/07-2013 від 30.07.2013 року; 2) про витребування із чужого незаконного володіння індивідуально визначеного майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 згідно договору оренди № 4/07-2013 від 30.07.2013 року загальною вартістю 16506,00 грн. та первинну банківську документацію (юридичні справи клієнтів та персональні дані).

Відповідач у відзиві та додаткових поясненнях проти позову заперечує, посилаючись на те, що договір є розірваним згідно повідомлення від 06.02.2015р., майно з орендованого приміщення було вивезено працівниками банку під час дії договору, після звільнення приміщення позивач не підписав акт передачі приміщення орендодавцю, факт відсутності майна було також підтверджено актом від 23.06.2015р., складеного у присутності позивача, відповідач спірне майно не утримує.

Третя особа в письмових поясненнях повідомила, що надання послуг по охороні приміщення за адресою: АДРЕСА_2 згідно договору №1456/11 від 11.07.2012р. було припинено з 01.06.2015р.

В судовому засіданні 27.04.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

30 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Імексбанк" (позивачем) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем) був укладений Договір оренди № 4/07-2013 (далі -Договір оренди); (а.с.13-17).

За умовами п.1.1 Договору оренди відповідач (орендодавець) передає, а позивач (орендар) приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення площею 131,9 кв.м., розташованого у нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_2.

Право користування даним приміщенням перейшло до відповідача від власника приміщення ОСОБА_5 згідно договору позички (п.1.2. Договору). Даний договір наданий суду (а.с.54, 75, 76).

Факт передачі передбаченого Договором приміщення в оренду позивачу підтверджується актом приймання-передачі об'єкта оренди від 22 серпня 2013 року. Відповідно до вищезазначеного акту відповідач передав, а позивач прийняв у строкове платне володіння та користування об'єкт оренди з метою розміщення відділення банку для виконання обслуговування клієнтів (а.с. 18).

Відповідно до п. 6.1 Договору оренди цей договір укладено з 01.07.2013р. до 01.06.2016р. включно.

06 лютого 2015 року відповідач направив письмову вимогу до ПАТ «Імексбанк» про сплату орендної плати за користування приміщенням та комунальних платежів по Договору, повідомлення про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 4/07-2013, вимогу про повернення приміщення орендодавцю. Дана вимога була повернута відповідачу поштовим відділенням з відміткою про закінчення терміну зберігання (а.с.56, 57).

06 травня 2015 року відповідач направив Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк» ОСОБА_9, а також директору Північно-східної регіональної дирекції ПАТ «Імексбанк» ОСОБА_7 вимогу про сплату орендної плати за користування приміщенням та комунальних платежів по Договору у сумі 76 041,39 грн.; повідомлення про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 4/07-2013 від 30.07.3012 р. та вимогу про звільнення та повернення приміщення орендодавцю; вимогу про підписання акту прийому передачі приміщення (а.с.58-62).

Дані вимоги були отримані 14 травня 2015 року, що підтверджено поштовими повідомленнями від 06.05.2015р. та описами вкладення у цінний лист (а.с.63-66). Ці вимоги залишені позивачем без відповіді.

Умовами Договору оренди не передбачено право односторонньої відмови від цього договору.

За п.6.2 Договору оренди цей договір може бути розірваний: у разі закінчення терміну оренди, вказаного в пункту 6.1. даного Договору (п.6.2.1); за рішенням господарського суду (п.6.2.2); достроково, на вимогу орендодавця в разі порушень орендарем умов цього Договору, якщо орендар не дотримує вимог про цільове призначення об'єкту оренди, якщо орендар навмисно або по необережності погіршує стан об'єкту оренди, якщо оренда передав об'єкт оренди або його частину в суборенду без письмового дозволу на те орендаря, якщо орендар не вносить орендні платежі у повному обсязі протягом двох місяців з моменту настання терміну платежу (п.6.2.3) В таких випадках, орендодавець зобов'язаний письмово повідомити орендаря за 60 календарних днів до запланованої дати розірвання договору.

Відповідно п. 9.3. Договору зміни і доповнення до цього Договору допускаються тільки за взаємної згоди сторін.

Статтею 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

За ч.1 ст. 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Згідно з ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 795 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

За приписами частини 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як свідчать матеріали справи, умовами Договору оренди не передбачено право на односторонню відмову від цього договору, сторони згоди щодо дострокового розірвання договору не досягли, відповідач до суду з позовом про дострокове розірвання договору не звертався, акт про повернення об'єкту оренди орендодавцю сторонами не підписаний. Отже договір оренди є діючим. Дані обставини також визнаються позивачем у позові.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

26.01.2015р. правлінням Національного банку України відповідно до вимоги статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" була прийнята постанова № 50 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до категорії неплатоспроможних".

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) 26.01.2015р. прийнято рішення № 16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у AT "Імексбанк", згідно з яким починаючи із 27.01.2015р. в Публічному акціонерному товариству "Імексбанк" запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації . Тимчасову адміністрацію запроваджено з 26.01.2015 р. строком натри місяці.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 84 від 23.04.2015 р. строк проведення тимчасової адміністрації в AT "Імексбанк" та повноваження уповноваженої особи Фонду було продовжено по 26.05.2015 р. включно.

27 травня 2015 року рішенням Фонду №105 від 27.05.2015р. розпочато процедуру ліквідації AT „Імексбанк" (а.с.31).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду вкладів фізичних осіб № 189 від 19.10.2015 р. "Про зміну Уповноваженої особи на ліквідацію AT "Імексбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку" з 09.10.2015 р. повноваження Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації в AT "Імексбанк" передано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_8 (далі уповноважена особа); (а.с.32).

Відносини, що виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків регулюються Законом України від 23.02.2012 p. № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (надалі - Закон № 4452), нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України.

У правовідносинах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними та пріоритетними відносно інших законодавчих актів України.

Під час тимчасової адміністрації та процедури ліквідації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до Закону № 4452 та нормативно-правових актів Фонду.

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону № 4452 з дня початку процедури ліквідації банку: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

За ч. 3 ст. 46 Закону № 4452 під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 48 Закону № 4452 уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку з дня свого призначення приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та реалізації майна банку, у встановленому законодавством порядку вживає заходів щодо пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх.

З огляду на викладене, позовні вимоги про розірвання договору оренди є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як зазначає позивач у позові в орендованому приміщенні було розміщено майно банку загальною вартістю 16506,00 грн.; при проведенні інвентаризації майна банку було встановлено його відсутність в орендованому приміщенні. Позивач, вважаючи що спірне майно було вивезено відповідачем та утримується останнім, заявив вимоги про витребування із чужого незаконного володіння відповідача індивідуально визначеного майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 згідно договору оренди №4/07-2013 від 30.07.2013 року загальною вартістю 16506,00 грн., яке складається з наступного: пожежна сигналізація (інвентарний номер 033915), охоронно-пожежна сигналізація (інвентарний номер 034063), відеоспостереження (інвентарний номер 034064), вивіска (інвентарний номер 034190), сейф усб-1ім4 (інвентарний номер 024843), шкаф канцелярский (інвентарний номер 034187), мимохід "обмін валют 3 вида" (інвентарний номер HMA15136), «касовий барїр на 1 робоче місце» (інвентарний номер HMA14403), стіл касовий (інвентарний номер HMA15078), «стіл економіста кутовий з прист» (інвентарний номер HMA15079), «стіл економіста кутовий з прист» (інвентарний номер HMA15080), шафа канцелярська (інвентарний номер HMA15081), шафа канцелярська (інвентарний номер HMA15082), шафа для одягу (інвентарний номер HMA15083), «стол из полтави /нма00168/» (інвентарний номер HMA8254), стіл економіста з тумбою (інвентарний номер HMA15929), стіл економіста 3 тумбою (інвентарний номер HMA15930), стіл економіста з тумбою (інвентарний номер HMA15931), шафа канцелярська із замком (інвентарний номер HMA15932), пожежна сигналізація (інвентарний номер HMA15933), охоронно-пожежна сигналізація (інвентарний номер HMA15791), відеоспостереження (інвентарний номер HMA15792), а також первинну банківську документацію (юридичні справи клієнтів та персональні дані).

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Предметом індикаційного позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача).

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Це - письмові та речові докази, висновки експертів, пояснення осіб, які беруть участь у справі.

Фактичні дані або відомості про факти (інформація про факти) відображають реальну дійсність і складають зміст доказів, які використовуються в процесі пізнавальної діяльності у будь-якій сфері людської діяльності. Особливістю судових доказів є процесуальна форма, що гарантує достовірність отриманої судом інформації. Відомості про факти можуть бути отримані судом тільки з передбачених законом засобів доказування: письмових та речових доказів.

Таким чином, доказами в господарському процесі є відомості про обставини, які мають значення для вирішення справи, отримані у встановленому законом порядку та вказаними засобами доказування.

Ст. 36 ГПК України визначає письмові докази як документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частина 1 статті 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною 2 статті 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Отже позивач, зокрема, мав довести належними і допустимими доказами факт перебування зазначеного в позовній заяві майна в орендованому приміщенні, факт заволодіння цим майном відповідачем та факт перебування спірного майна у володінні відповідача на даний час.

Як свідчать надані докази, 28.11.2014р. ПАТ «Імексбанк» було видано наказ № 633-в «Про тимчасове призупинення роботи відділень банку», згідно якого у зв'язку з виробничою необхідністю з 02.12.2014р. вирішено призупинити роботу, зокрема, відділення № 470 АТ «Імексбанк» у АДРЕСА_2.

Заявою від 27.01.2015р. № 59 позивач звернувся до теплопостачальної організації - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про призупинення постачання теплової енергії у вигляді опалення приміщення в будівлі по АДРЕСА_2 - офісне приміщення АТ «Імексбанк».

Відповідач у відзиві повідомляє проте, що позивач останній раз сплатив орендну плату за грудень 2014 року та комунальні платежі за жовтень 2014 року; в грудні 2014 року приміщення було звільнено позивачем без будь-яких попереджень письмових, усних, без підписання актів прийому-передачі приміщення (а.с.50).

05.02.2015р. членами комісії відповідача був складений письмовий акт обстеження приміщення в м. Полтаві по АДРЕСА_2, в якому зафіксовано, що дане приміщення зачинене, немає графіку роботи, всередині порожнє (а.с.55).

06 лютого 2015 року відповідач направив письмову вимогу до ПАТ «Імексбанк» про сплату орендної плати за користування приміщенням та комунальних платежів по договору, повідомлення про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 4/07-2013, вимогу про повернення приміщення орендодавцю. Дана вимога була повернута відповідачу поштовим відділенням з відміткою про закінчення терміну зберігання (а.с.56, 57).

06 травня 2015 року відповідач направив Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк», а також директору Північно-східної регіональної дирекції ПАТ «Імексбанк» вимогу про сплату орендної плати за користування приміщенням та комунальних платежів по Договору у сумі 76 041,39 грн.; повідомлення про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 4/07-2013 від 30.07.3012 р. та вимогу про звільнення та повернення приміщення орендодавцю; вимогу про підписання акту прийому передачі приміщення (а.с.58-62). Дані вимоги були отримані 14 травня 2015 року, що підтверджено поштовими повідомленнями від 06.05.2015р. та описами вкладення у цінний лист (а.с.63-66). Ці вимоги залишені позивачем без відповіді.

Третя особа - Управління поліції охорони в Полтавській області в письмових поясненнях (від 26.04.2016р.) повідомила суду, що надання послуг по охороні приміщення за адресою: АДРЕСА_2 згідно договору № 1456/11 від 11.07.2012р., укладеного з ПАТ "Імексбанк", було припинено з 01.06.2015р.

23.06.2015р. членами комісії відповідача був складений письмовий акт обстеження приміщення АДРЕСА_2, в якому зафіксовано, що дане приміщення зачинене та порожнє (а.с.67).

10.08.2015р. представниками позивача складено акт про неможливість входу до приміщення відділення № 470 АТ «Імексбанк» у АДРЕСА_2 (а.с.97).

22.10.2015р. та 25.01.2016р. представниками позивача складено акти перевірки майна, в яких зафіксовано, що при проведені інвентаризації майна банку, яке знаходилось в орендованому нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено факт відсутності майна банку в орендованому приміщенні. Перелік майна було зроблено на підставі бухгалтерських обліків банку (а.с.26-29).

Відповідно до пункту 8.1.3. Договору у випадку звільнення орендарем приміщення без письмового повідомлення орендодавця, а також без підписання акту прийому-передачі приміщення, орендар несе передбачену законом відповідальність за нанесені внаслідок цього збитки у повному розмірі. При цьому орендар не звільняться від оплати орендних та комунальних платежів до передачі орендодавцю приміщення по акту прийому передачі.

Пунктом 8.2.,8.3 Договору зазначено, що орендодавець не несе відповідальності за збереження майна орендаря, орендодавець не несе відповідальності за шкоду спричинену майну орендаря третіми особами.

В даному випадку, позивачем не доведено, що спірне майно, яке перелічено у позовній заяві, вибуло з власності позивача внаслідок дій відповідача. Доказів проведення службового розслідування з питання вивезення майна банку під час припинення діяльності відділення банку позивач суду не надав.

Як було встановлено вище судом, орендоване приміщення знаходилося під охороною до 01.06.2015р. Позивачем не надано суду жодного доказу, які б свідчили про вчинення ним дій щодо збереження майна після припинення договору охорони приміщення.

Позивачем також не надано доказів проведення інвентаризацій майна у спірному орендованому приміщенні, які б підтвердили дату зникнення майна; не надано доказів здійснення належного контролю за станом та збереженням майна, що перебувало в орендованому приміщенні.

Наданий позивачем акт встановлення факту неможливості входу до приміщення від 10.08.2015р. не може бути визнаний судом належним доказом наявності в орендованому приміщенні спірного майна станом на 10.08.2015р., оскільки даний акт містить суперечливі дані. В цьому акті комісія позивача зафіксувала неможливість входження до приміщення в зв'язку зі зміною замків та одночасно зафіксувала перелік майна, що знаходиться в приміщенні. Тобто фактично комісією було визначено вказаний перелік майна без перевірки його наявності в натурі та без входу до приміщення (а.с.97).

Позивачем не надано доказів вчинення ним дій щодо відновлення йому як законному користувачу доступу до орендованого приміщення, як то звернення до правоохоронних органів, подання до суду позову про усунення перешкод в користування орендованим приміщенням, тощо.

Всупереч ст.4-3, ст.33 ГПК України позивач не надав суду жодних доказів що спірне майно вибуло з приміщення внаслідок дій саме відповідача.

Позивачем не надано суду доказів передачі відповідачу спірного майна, не надано доказів зберігання, володіння або утримання спірного майна відповідачем.

Таким чином, позивачем не доведено належними доказами факту наявності спірного майна у володінні або користуванні відповідача.

Наведене, свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В разі добровільного виконання рішення суду відповідач має право звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір оренди № 4/07-2013 від 30.07.2013р., укладений між Публічним акціонерним товариством "Імексбанк" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" (ідентифікаційний код 20971504) 1378грн.00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

4. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано 29.04.2016р.

Суддя Безрук Т. М.