ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" травня 2016 р. Справа № 922/6063/15

Вх. номер 14363

Суддя господарського суду Присяжнюк О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

за участю представників:

заявника - не з'явився;

стягувача - Іващенко С.В.(дов. № б/н від 10.11.2015року)

боржника - Яковенко О.Г. (дов. №б/н від 01.02.2016року)

розглянувши заяву Відділу державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області (вх.№14363 від 27.04.2016року)про відстрочку постанови Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2016року по справі№922/6063/15 за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт-Схід", смт. Пісочин

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Деметра", м. Вовчанськ, Харківська область

стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ТОВ "Укравіт-Схід" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "Деметра", в якій (з урахуванням зменшення позовних вимог) просить стягнути 983557,69 грн. основного боргу, 30% річних в сумі 590134,60 грн. та 50% штрафу в сумі 491778,84 грн., з посиланням на порушення відповідачем зобов'язань по договору поставки на умовах товарного кредиту № 250402 від 25.04.2013 р.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.12.2015 р. у справі № 922/6063/15 (суддя Присяжнюк О.О.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з відповідача 983557,69 грн. основного боргу, 30% річних в сумі 590134,60 грн., 50% штрафу в сумі 491778,84 грн. та 30982,07 грн. судового збору за подання позовної заяви.

На підставі апеляційної скарги ТОВ "Деметра", постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 року , рішення Господарського суду Харківської області від 22 грудня 2015 року у справі № 922/6063/15 змінити в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Деметра" (62501, Харківська область, Вовчанський район, м. Вовчанськ, вул. Енгельса, буд. 1, каб. № 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравіт-Схід" (62416, Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Підлісна, 1-А, кв. 14, ) 30% річних в сумі 590134,60 грн.

На виконання рішення господарського суду Харківської області від "22" грудня 2015 р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2016року, господарським судом Харківської області видано відповідний наказ від 21.03.2016 року.

27.04.2016року від Відділу державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області надійшла заява (вх.№14363)про відстрочку постанови Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2016року по справі№922/6063/15, в якій останній просить суд відстрочити виконання "станови Харківського апеляційного господарського суду від 10 березня 2016 року по справі №922/6063/15 про стягнення з ТОВ «Деметра» на користь ТОВ «Укравіт-Схід» 983 557,69 грн. основного боргу, 30% річних у розмірі 435 845,14 грн. та 50% відсотків штрафу у сумі 491 778,84 грн., витрат по сплаті с удового збору в сумі ЗО 982, 07 грн. - до 15 жовтня 2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.04.2016року прийнято заяву Відділу державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області (вх.№14363 від 27.04.2016року)про відстрочку постанови Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2016року по справі№922/6063/15 до розгляду . Розгляд заяви призначено на 10.05.16 р. на 15:00 год.

Представник Відділу державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання 10.05.2016 року не з*явився, вимог ухвали суду не виконав, електронною поштою надіслав клопотання (вх.№949) про розгляд заяви про відстрочку виконання рішення без участі представника відділу.

Представник стягувача заперечував проти заяви у повному обсязі.

Представник боржника в судовому засіданні 10.05.2016року підтримав заяву ДВС Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, просив суд задовольнити вищевказану заяву , через канцелярію господарського суду надав документи, а саме довідки про поточні рахунки в банківських установах в підтвердження скрутного фінансового становища.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розгляд справи за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Суд, розглянувши заяву боржника про розстрочку виконання рішення суду, зазначає наступне.

Відповідно до ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання, про що приймається ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Для застосування передбачених цією нормою заходів, суду необхідно встановити чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Враховуючи питання про відстрочку виконання рішення суду, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.351 ЦПК України і ст.121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання рішення суду.

Відповідно до п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.12.2012 року № 9, господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.12.2012 року № 9, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Поряд з цим, необхідно відзначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в §1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від суми та характеру, що визначено судом.

Отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку відстрочки.

В даному випадку, свою заяву відповідач обґрунтовує тим, що останній знаходиться в скрутному матеріальному стані, посилаючись на те, що станом на день подання даної заяви відповідно до бухгалтерських рахунків підприємства становище підприємства значно погіршилось, сума кредиторської заборгованості становить 13017472,34 грн., що і підтверджує відомістю по бухгалтерському рахунку.

Однак, скрутний матеріальний стан боржника не може бути підставою для звільнення його від обов'язку належного виконання зобов'язань перед позивачем та не робить неможливим виконання рішення суду. Тому посилання заявника на важкий фінансовий стан суд не може сприймати у якості достатньої підстави для відстрочки виконання судового рішення,

Також, заявником не надано до суду доказів, що в разі відмови в наданні відстрочки виконання рішення суду, підприємству відповідача загрожує банкрутство. Відповідачем не надано також доказів, що з 15.10.2016р. (строк до якого представник ДВС просить відстрочити виконання рішення) в нього з'являться кошти, для погашення заборгованості стягувачем.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, суд звертає увагу що у рішенні Європейського суду (п.37 рішення у справі "Деркач та Палек проти України" (заяви №№ 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004 року) наголошується, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося не виконаним на шкоду однієї зі сторін.

Згідно з ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні заяви Відділу державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області (вх.№14363 від 27.04.2016року)про відстрочку постанови Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2016року по справі№922/6063/15.

Керуючись ст.121 ГПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Відділу державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області (вх.№14363 від 27.04.2016 року) про відстрочку постанови Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2016року по справі №922/6063/15.

Суддя Присяжнюк О.О.