ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 р. Справа № 917/159/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2", 04073, м.Київ, проспект Московський, 9, корп.5, оф.101

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокультура Полтава", 37204, Полтавська область, Чорнухинський район, с.Сухоносівка, вул.Соляниківська, 65 (юридична адреса); 37100, Полтавська область, смт. Чорнухи, вул.Радянська, 19 (адреса для листування)

про стягнення 216 991,62 грн. заборгованості. Суддя Гетя Н.Г.

Представники сторін:

від позивача: відсутні

від відповідача: відсутні.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та оголосив дату складання повного рішення (ст.85 ГПК України).

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення 216991,62 грн. заборгованості за договором фінансового лізингу № LC 9374-11/13 від 04.11.2013 р.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. 25.04.2016 р. від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання б/н від 24.04.2016 р. (вх. № 5108 від 25.04.2016 р.) про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку із зайнятістю уповноважених представників в інших судових засіданнях, та клопотання про продовження стоку розгляду справи на пятнадцять днів.

Суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, оскільки ухвалою господарського суду Полтавської області від 07.04.2016 р. строк розгляду справи продовжений був на 15 днів і закінчується 25.04.2016 р. Таким чином, у суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання позивача.

Представник відповідача в судове засідання жодного разу не зявився, вимог ухвал суду не виконав, відзиву чи будь-яких заперечень на позов суду не надав, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином, відповідно до пп. 3.5.10 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" відповідач вважається належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань та про покладені на нього обов'язки.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

04.11.2013 p. між сторонами був укладений договір фінансового лізингу №LC9374-11/13 (надалі - «Договір», а.с. 8-12), згідно з п. 1.1 якого Лізингодавець (Позивач) зобов'язується передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Спеціфікації (Додаток №2 до Договору), а Лізингоодержувач (Відповідач) зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Згідно п. 2.1 Договору вартість предмету лізингу на момент підписання цього договору становить 436633,60 грн (в тому числі ПДВ) і підлягає остаточному визначенню після передачі Предмета лізингу Лізингоодержувачу та здійснення всіх розрахунків за Договором купівлі-продажу.

Розрахунковий у грошовому еквіваленті іноземної валюти розмір заборгованості Лізингоодержувача зазначається у графіку розрахунку заборгованості (надалі «Графік» (Додаток 1 до цього договору, а.с. 13), який сторони підписують після визначення остаточної вартості Предмету лізингу. Зміст Графіку (Додаток 1 до цього Договору) та порядок розрахунку за ним Сторони погодили в момент підписання цього Договору, а тому зазначений в ньому фактичний розмір заборгованості відповідача не змінює та не доповнює положень цього Договору, а є лише фіксацією розрахункових даних, здійснених на підставі цього Договору позивачем, виходячи з його витрат згідно п.п. 2.2.1-2.2.4 цього Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору Відповідач зобов'язався за цим Договором сплачувати відсотки за фінансування придбання Предмета лізингу та поточні лізингові платежі.

На підставі п. 4.2 Договору Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання Предмета лізингу у період з моменту підписання цього Договору до повної виплати Лізингоодержувачем заборгованості Лізингодавцю, визначеної за правилами цього Договору за ставкою LIBOR З М плюс 7,75% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1 цього Договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за Курсом продажу (Розділ 1 «Визначення» Загальних умов Додатку 4 до цього Договору), крім того ПДВ.

Згідно з п.4.3 Договору Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості Предмета лізингу та комісії Лізингодавця.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2 цього Договору, від заборгованості Лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку (Додаток 1 до Договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за Курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту.

Комісія Лізингодавця розрахована у гривнях, не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості Лізингоодержувача згідно даних колонки «D» Графіку (Додаток 1 до Договору).

Згідно п.4.5 Договору, перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється Лізингодавцем за Курсом розрахунку платежів плюс ставка збору до Пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діє на момент виставлення рахунку, та комісія AT «ОСОБА_1 ОСОБА_2» з купівлі валюти, згідно офіційного сайту Лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http://www.rla.com.ua (п.4.5 Договору).

Згідно п.4.6 Договору, оплата всіх платежів здійснюється в національній валюті України -гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодавця.

Пунктом 4.8 Договору передбачено, що всі додаткові послуги, визначені в Загальних умовах (Додаток 4 до цього Договору), а також ті, які не визначені цим Договором та необхідність в яких може виникнути у Лізингоодержувача, оплачуються Лізингоодержувачем окремо за тарифами Лізингодавця, розміщеними на офіційному сайті Лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http://www.rla.com.ua.

Згідно з Загальними умовами фінансового лізингу - Додаток №4 до Договору, Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в Договорі у новій редакції електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. При чому, у разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до Лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно.

В цьому випадку Лізингоодержувач зобов'язаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця (п.5.3, п.5.4 Загальних умов).

Крім того, відповідно до п.6.1. Загальних умов Лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити суму лізингових платежів у наступних випадках (включаючи, але не обмежуючись):

У випадку зміни встановленого на день укладення Договору розміру ставки EURIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.8 Договору Сторони обрали валюту - Євро) або розміру ставки USD LIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.8. Договору Сторони обрали валюту - Долари США) розмір комісії змінюється відповідно за кожний з періодів лізингу починаючи з такого чергового періоду лізингу. При цьому для визначення LIBOR на період 3 місяці застосовується календарний квартал.

У випадку зміни чинного законодавства щодо лізингової діяльності Лізингодавця, системи оподаткування, розміру податків, зборів, обов'язкових платежів, пов'язаних з Предметом лізингу та/або виконанням Лізингодавцем своїх обов'язків за Договором.

В інших випадках, визначених Договором та додатками до нього, в тому числі у разі виникнення у Лізингодавця додаткових витрат, які виникли в період дії цього Договору та пов'язані з ним.

Відповідно до п. 6.2 Загальних умов змінений за правилами п. 6.1 Загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку Лізингодавця та підлягає сплаті Лізингоодержувачем у безспірному порядку.

Відповідно до розділу 7 «Страхування» додатку №4 до Договору (Загальні умови фінансового лізингу) на Лізингоодержувача (Відповідача) протягом строку лізингу покладено обов'язок забезпечувати страхування Предмета лізингу в страховій компанії та вчасно продовжувати страхування Предмету лізингу на випадок знищення (загибелі), розкрадання (викрадення), пошкодження (псування) Предмета лізингу до повного виконання зобов'язань за Договором (п. 7.1-7.3. Загальних умов фінансового лізингу). У випадку, якщо Лізингоодержувач (Відповідач) до закінчення дії страхового договору або граничного строку не здійснить сплату страхових платежів (платежу), то Лізингодавець (Позивач) має право самостійно застрахувати такий Предмет лізингу. А лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати Лізингодавцю такі витрати зі страхування Предмету лізингу, крім того ПДВ у розмірах, визначених чинним законодавством України (п. 7.4. Загальних умов фінансового лізингу).

За даними позивача, відшкодування витрат на страхування Предмету лізингу, що понесені Позивачем, відповідачем не здійснено.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов вищезазначеного Договору, позивач (Лізингодавець) передав у тимчасове володіння Відповідачу (Лізингоодержувачу) предмет лізингу - Мульчуючий глибокорозрихлювач JOHN DEERE 2700 (3,8м), серійний номер 1N02700XEBO740277, 2012 року випуску, що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 11.11.2013р. (а.с. 21). Проте, Відповідач в порушення умов Договору, зокрема, п.п. 5.1-5.5, п. 8.1.4 Загальних умов фінансового лізингу - Додаток №4 до Договору (надалі - Загальні умови), належним чином не виконував свої зобов'язання щодо оплати лізиногових платежів за період з вересня по листопад 2015 р. та не компенсував витрати по страхуванню предмету лізингу, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість на загальну суму 216 991,62 гривень за наступними рахунками №№: 01. LC93 74-11/13/22-033 від 09.2015 р. на суму 70876,21грн.; LC9374-11/13/23-035 від 01.10.2015 р. на суму 68576,66 грн.; LC9374-11/13/24-037 від 02.11.2015 р. на суму 73521,79 грн.; LC9374-11/13/ev-039 від 24.11.2015 р. на суму 4016,96 грн.

Як вказано в позовній заяві, відповідач з заявами або листами про неотримання рахунків до позивача не звертався.

Таким чином, позивач посилаючись на те, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором фінансового лізингу № LC 9374-11/13 від 04.11.2013 р звернувся до суду з даною позовною заявою та просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 216991,62 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених ЦК України.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Частина 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачає, що за договором фінансового лізингу (надалі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі

Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг»,визначено, що до складу лізингових платежів можуть включатися:

а) сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсація відсотків за кредитом.

Згідно з п.4.3 Договору Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості Предмета лізингу та комісії Лізингодавця.

Згідно умов договору сторони погодили та встановили розмір лізингових платежів, погодили порядок нарахування та оплати комісії (розділ 3-4 Договору фінансового лізингу), погодили порядок страхування товару та відшкодування витрат на страхування предмету лізингу (розділ 7 Загального Договору).

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 632 ЦК України).

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 216991,62 грн. з яких: 75415,74 грн. заборгованість по відшкодуванні частини вартості предмету лізингу, 137558,92 грн. комісії лізингодавця за період з вересня по листопад 2015 р., 4016,96 грн компенсація витрат по страхуванню предмету лізингу є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач надав належні докази обґрунтованості та правомірності позовних вимог. Відповідач правами, наданими йому ГПК України, не скористався, жодних доказів, що спростовували б факт наявності заборгованості чи її розмір, не надав.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем, покладається на відповідача відповідно до приписів ст.49 ГПК України

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 22, 32, 33,43,49, 75 ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокультура Полтава" (37204, Полтавська область, Чорнухинський район, с.Сухоносівка, вул.Соляниківська, 65 (юридична адреса); 37100, Полтавська область, смт. Чорнухи, вул.Радянська, 19 (адреса для листування), ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2" (04073, м.Київ, проспект Московський, 9, корп.5, оф.101, ) - 216991,62 грн. заборгованості та 3254,87 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення буде складено 28.04.2016 р.

Суддя Н.Г. Гетя