ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2016р. Справа№ 914/841/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантіс», м. Синельникове Дніпропетровської обл.,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Саньков Платинум», м. Львів

про: стягнення 20172,70 грн.,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 01.09.2015р.);

від відповідача: не зявився.

Суть спору:

позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» (м. Синельникове Дніпропетровської обл.) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Саньков Платинум» (м. Львів) про стягнення 20172,70 грн.

Ухвалою суду від 31.03.2016 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 21.04.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання 21.04.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав, з клопотаннями та заявами не звертався.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, вимоги ухвали суду від 31.03.2016 року не виконав, з клопотаннями та заявами не звертався.

Розгляд справи відкладено на 05.05.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 05.05.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №19066/16 від 05.05.2016р.) про долучення документів до матеріалів справи, котре суд задоволив.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, вимоги ухвали суду від 31.03.2016 року не виконав, з клопотаннями та заявами не звертався.

У відповідності до ст. 75 ГПК України, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

11.11.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» (далі по тексту позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Саньков Платинум» (далі по тексту відповідач, покупець) укладено договір поставки №1806 ОП/Лв (далі по тексту Договір), відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов'язується у зумовлені строки передавати (поставляти) у власність покупця алкогольну продукцію (надалі товар) відповідно до узгоджених (прийнятих до виконання) постачальником замовлень покупця, а покупець зобовязується приймати вказаний товар у власність і сплачувати за нього зумовлену даним договором грошову суму.

Відповідно до п.1.2. Договору, найменування та асортимент товару, який поставляється за даним договором, визначається Специфікацією (Додаток 1). Зазначення певного виду товару в специфікації саме по собі не передбачає обовязку покупця замовляти чи купувати цей товар та обовязку постачальника поставляти такий товар.

Згідно з п.2.1. Договору, постачальник зобовязується поставляти товар згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «ІНКОТЕРМС» і редакції 2000 року на умовах DDP (в торгову точку покупця).

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі узгоджених постачальником (прийнятих до виконання) замовлень покупця.

Відповідно до п.2.3. Договору, покупець у замовленні вказує, зокрема наступні відомості: асортимент товару, кількість одиниць кожного виду асортименту товару, строк поставки (календарна дата). Замовлення передається постачальнику через електронні засоби зв'язку, по факсу, нарочно, поштою або через представника постачальника.

Згідно з п.3.1. Договору, загальна сума договору, визначається виходячи з цін на товар, асортименту та загальної кількості товару, що поставляється

У пункті 3.2. Договору зазначено, що ціна товару що постачається за кожною окремою поставкою, узгоджується сторонами додатково. Узгодження здійснюється шляхом направлення постачальником покупцю на виконання процедури узгодження замовлення покупця, видаткової накладної в електронному вигляді із зазначенням ціни товарів що постачаються, та подальшим погодженням покупцем зазначеної ціни, або відмови від її погодження. Погодження ціни, або відмова від її погодження, здійснюється у зручній для сторони формі.

Відповідно до 3.4. Договору, підписуючи видаткові накладні та приймаючи товар, покупець підтверджує, що поставка товару відбулась за узгодженими сторонами цінами

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що якість товару, що поставляється, повинна відповідати наступній документації: 1) коньяки - ДСТУ 4700:2006 «Коньяки України. Технічні умови»; МБТ №5061-89; ГН 6.6.1.1-130-2006 2) вина - ГСТУ 202.002-96 «Вина тихі. Загальні технічні умови» (до втрати чинності); ДГНДР-2006; 3) горілки - ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови»; ГН 6.6.1.1-130-2006.

Згідно з п.6.1. Договору, право власності на товар, ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами оформленої належним чином накладної, що засвідчує момент передання товару покуплю.

Покупець зобовязаний оплатити поставлений постачальником товар протягом 55 календарних днів з моменту передання товару покупцю (пункт 7.1. Договору).

Відповідно до п.7.2. Договору, оплата за поставлений постачальником товар здійснюються покупцем у гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Зобов'язання по оплаті вважається виконаним, з моменту надходження грошових коштів на рахунок (пункт 7.3. Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до « 31» грудня 2016 р. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє Сторони від зобовязань, що виникли протягом його дії (пункт 11.1. Договору).

На виконання умов договору, у період з 12.11.2015 року по 17.11.2015 року, позивач поставив товар на загальну суму 17944,44 грн., а відповідач, прийняв його, що підтверджується видатковими накладними: №21446 від 12.11.2015 на суму 7181,16 грн. (з ПДВ); №21672 від 17.11.2015 року на суму 10763,28 грн. (з ПДВ) (копії містяться в матеріалах справи).

Факт отримання товару також підтверджується товарно-транспортними накладними на переміщення алкогольних напоїв від 12.11.2015 року та від 17.11.2015 року, які містять підписи відповідальної особи відповідача та відтиск печатки ТзОВ «Саньков Платинум» (копії містяться в матеріалах справи).

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов'язання не виконав, зокрема не здійснив оплати товару, а тому заборгованість відповідача перед позивачем складає 17944,44 грн.

31.01.2016 року сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків №72414 01, відповідно до якого, станом на 31.01.2016 року сальдо складає 17944,44 грн.

10.03.2016 року позивач на адресу відповідача надіслав претензію б/н від 09.03.2016 року, що підтверджується фіскальним чеком №1385 від 10.03.2016 року, в якій просив відповідача в термін до 18.03.2016 року погасити заборгованість за отриманий, але не оплачений, товар. Дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

У пункті 9.3. Договору зазначено, що у випадку несвоєчасної оплати поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховувалася пеня, за кожен день прострочення платежу, та 15% річних у випадку прострочення оплати поставленого Товару на 10 (десять) і більше календарних днів.

Згідно з п.9.2. Договору, сплата штрафних санкцій (пені, штрафу) не звільняє сторону від виконання своїх зобовязань за даним договором.

На основну суму заборгованості позивачем нараховано 1593,48 грн. пені за несвоєчасну оплату товару, 545,70 грн. - 15% річних та 89,08 грн. інфляційних втрат.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Як встановлено судом, на підставі укладеного між сторонами Договору, позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується відповідними видатковими та товарно-транспортними накладними, копії яких долучено до матеріалів справи.

Відповідно до п.7.1 Договору, покупець зобовязаний оплатити поставлений постачальником товар протягом 55 календарних днів з моменту передання товару покупцю.

Згідно з п.7.2. Договору, оплата за поставлений постачальником товар здійснюються покупцем у гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Підписавши 31.01.2016 року акт звірки взаємних розрахунків, відповідач визнав факт отримання товару та наявність заборгованості перед позивачем.

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем поставленого позивачем згідно договору товару на суму 17944,44 грн.

Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання недопустима. Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 ст.218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. А ч. 1 ст. 547 визначає, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 9.3. Договору зазначено, що у випадку несвоєчасної оплати поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховувалася пеня, за кожен день прострочення платежу, та 15% річних у випадку прострочення оплати поставленого Товару на 10 (десять) і більше календарних днів.

Правильність представленого позивачем розрахунку пені в сумі 1593,48 грн. судом перевірено.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність нарахування позивачем втрат від інфляції, що становлять 89,08 грн. та 545,70 грн. - 15% річних .

Із врахуванням викладеного, позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Саньков Платинум» (79016, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 39743421) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» (52500, Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Космічна, буд. 1; ідентифікаційний код 30012937) 17944,44 грн. заборгованості, 1593,48 грн. пені, 545,70 грн. 15% річних, 89,08 грн. суми інфляційного збільшення заборгованості та 1378,00 грн. судового збору.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 10.05.2016 року.

Суддя Король М.Р.