РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016Справа №910/5037/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо»
до про та за зустрічним позовом до про Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 стягнення заборгованості у розмірі 80 240 грн. 00 коп. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» стягнення заборгованості у розмірі 66 605 грн. 81 коп.
Представники:

від Позивача

за первісним позовом: Мідляр В.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача

за первісним позовом: ОСОБА_3 (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 80 240 грн. 00 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 05.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» (Замовник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) було укладено Договір про надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів, предметом якого є надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів позичальників ПП Фірма «Базальт» () та ТОВ «І.В.Трейд» (), отриманих за Кредитними договорами №032/1-2011/980 від 30.11.2011 р. та №86-2007 від 05.11.2007 р. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору він перерахував Відповідачу грошові кошти у розмірі 80 000 грн. 00 коп., проте Відповідач в порушення умов Договору не виконав належним чином свої зобов'язання з надання послуг. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» становить 80 000 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 240 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.03.2016 року порушено провадження у справі № 910/5037/16, судове засідання призначено на 30.03.2016 року.

30.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

30.03.2016 року в судове засідання з'явились представники позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 22.03.2016 року не виконав.

В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 22.03.2016 року.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати докази безпідставної відмови Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від підписання акту приймання-передачі наданих послуг для покладення відповідальності відповідно до п. 5.3. Договору від 05.09.2013 року.

2) Відповідача надати докази на підтвердження виконання умов п. 2.3. Договору від 05.09.2013 року або докази повернення грошових коштів у розмірі 80 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.03.2016 року відкладено розгляд справи на 13.04.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

12.04.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла зустрічна позовна заява.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2016 року зустрічний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" про стягнення заборгованості у розмірі 66 605 грн. 81 коп. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом по справі №910/5037/16.

13.04.2016 року в судове засідання з'явились представники сторін.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача (за первісним позовом) надати відзив на зустрічну позовну заяву; оригінали та належним чином засвідчені копії документів в якості доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень на зустрічну позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2016 року відкладено розгляд справи на 27.04.2016 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

27.04.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача за первісним позовом надійшов відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі.

27.04.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 року.

В судовому засіданні 27 квітня 2016 року представник Позивача за первісним позовом підтримав вимоги та доводи, викладені в позовній заяві, просив задовольнити первісні позовні вимоги в повному обсязі, відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі. Представник Відповідача за первісним позовом заперечив проти задоволення первісного позову, просив суд відмовити у його задоволенні, а зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 27 квітня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

05.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» (Замовник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) було укладено Договір про надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів, предметом якого є надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів позичальників ПП Фірма «Базальт» () та ТОВ «І.В.Трейд» (), отриманих за Кредитними договорами №032/1-2011/980 від 30.11.2011 р. та №86-2007 від 05.11.2007 р.

Відповідно до п.1.2 Договору Виконавець зобов'язався згідно умов та положень Договору виконати послуги з контролю за цільовим призначенням кредитних коштів, за результатами виконання яких Виконавець оформлює «Звіт про використання кредитних коштів», а Замовник зобов'язався їх прийняти та оплатити.

Згідно з п.2.1 Договору щомісячна оплата послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів складає 40 000 грн. 00 коп. Остаточний розрахунок здійснюється за квартал після надання Виконавцем звіту про використання кредитних коштів, згідно з п.1.2 Договору. Остаточна ціна послуг з контролю за цільовим призначенням кредитних коштів визначається згідно Акту приймання - передачі наданих послуг.

Факт виконання договірних зобов'язань Виконавця підтверджується Актом приймання - передачі наданих послуг. Даний Акт складається і підписується сторонами договору не пізніше 5 робочих днів після виконання Виконавцем наданих послуг. (п.2.3. Договору)

Даний Договір починає діяти з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань. (п.3.1 Договору)

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що у випадку безпідставної відмови будь - якої із сторін від підписання Акту приймання - передачі наданих послуг, Сторона, яка безпідставно відмовилась або ухиляється від підписання Акту, сплачує іншій стороні штраф в розмірі 0,3% від суми, яка підлягає сплаті.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів від 05.09.2013 року Позивач перерахував Відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 80 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №3/123 від 14.05.2014 р. на суму 40 000 грн. 00 коп. та від 03.06.2014 р. на суму 40 000 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи заявлені первісні позовні вимоги, Позивач за первісним позовом зазначає, що він належним чином виконав свої зобов'язання, проте Відповідач в порушення умов Договору не виконав належним чином свої зобов'язання з надання послуг. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» становить 80 000 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 240 грн. 00 коп.

Позивачем неодноразово (№04/2509 від 07.11.2014 р., №04/223 від 22.01.2016 р.) надіслані на адресу Відповідача вимоги про повернення грошових коштів у розмірі 80 000 грн. 00 коп., що підтверджується описами вкладення у цінний лист від 12.11.2014 р., 22.01.2016 р., фіскальними чеками від 12.11.2014 р., 22.01.2016 р., проте залишені без відповіді і виконання.

Обґрунтовуючи заявлені зустрічні позовні вимоги, Позивач за зустрічним позовом зазначає, що 05.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» (Замовник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) було укладено Договір про надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів, предметом якого є надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів позичальників ПП Фірма «Базальт» () та ТОВ «І.В.Трейд» (), отриманих за Кредитними договорами №032/1-2011/980 від 30.11.2011 р. та №86-2007 від 05.11.2007 р. Як зазначає Позивач за зустрічним позовом, на виконання умов Договору він належним чином виконав свої зобов'язання, що підтверджується Актом приймання - передачі наданих послуг від 30.06.2014 року на суму в розмірі 120 000 грн. 00 коп., проте Відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату за надані послуги у повному обсязі, сплативши лише частково 80 000 грн. 00 коп. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 становить 40 000 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» інфляційні у розмірі 24 478 грн. 81 коп. та 3% річних у розмірі 2 127 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що первісні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» не підлягають задоволенню, зустрічні позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів від 05.09.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів від 05.09.2013 року Позивач за первісним позовом перерахував Відповідачу за первісним позовом грошові кошти у загальному розмірі 80 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №3/123 від 14.05.2014 р. на суму 40 000 грн. 00 коп. та від 03.06.2014 р. на суму 40 000 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи заявлені первісні позовні вимоги, Позивач за первісним позовом зазначає, що він належним чином виконав свої зобов'язання, проте Відповідач за первісним позовом в порушення умов Договору не виконав належним чином свої зобов'язання з надання послуг у зв'язку з чим утворилась заборгованість Відповідача за первісним позовом перед Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» у розмірі 80 000 грн. 00 коп.

Згідно з п.2.1 Договору щомісячна оплата послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів складає 40 000 грн. 00 коп. Остаточний розрахунок здійснюється за квартал після надання Виконавцем звіту про використання кредитних коштів, згідно з п.1.2 Договору. Остаточна ціна послуг з контролю за цільовим призначенням кредитних коштів визначається згідно Акту приймання - передачі наданих послуг.

Факт виконання договірних зобов'язань Виконавця підтверджується Актом приймання - передачі наданих послуг. Даний Акт складається і підписується сторонами договору не пізніше 5 робочих днів після виконання Виконавцем наданих послуг. (п.2.3. Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів від 05.09.2013 року Відповідач за первісним позовом надав послуги, а Позивач за первісним позовом в свою чергу прийняв надані послуги з контролю за цільовим використанням кредитних коштів позичальників ПП Фірма «Базальт» () та ТОВ «І.В.Трейд» (), отриманих за Кредитними договорами №032/1-2011/980 від 30.11.2011 р. та №86-2007 від 05.11.2007 р., що підтверджується Актом приймання - передачі наданих послуг від 30.06.2014 року, який підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Крім того, на виконання умов Договору про надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів від 05.09.2013 року Відповідач за первісним позовом склав звіт перевірки цільового використання кредитних коштів від 30.06.2014 року.

Позивач за первісним позовом зазначав, що Акт приймання - передачі наданих послуг підписаний 30.06.2014 року, тобто у вихідний день, проте Суд не приймає до уваги вказані доводи представника Позивача за первісним позовом, оскільки графік перенесення вихідних днів у 2014 році, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України №920-р від 21.11.2013 року, носить рекомендаційний характер та згідно з Кодексом законів про працю остаточне рішення про перенесення вихідних та робочих днів на підприємстві приймає власник або уповноважений ним орган (керівник) підприємства шляхом видання наказу чи іншого розпорядчого документа. Суд звертає увагу, що спірний акт був підписаний від імені Замовника - Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» головою правління, тобто уповноваженою особою, і скріплений печаткою підприємства Позивача за первісним позовом, а тому Суд приймає до уваги Акт приймання - передачі наданих послуг від 30.06.2014 року в якості належного та допустимого доказу факту надання послуг за спірним договором.

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що Відповідачем за первісним позовом надано суду належні та допустимі докази відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження надання послуг за Договором про надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів від 05.09.2013 року на загальну суму 120 000 грн. 00 коп., які прийняті без зауважень та заперечень, в добровільному порядку представником Позивача за первісним позовом.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд приходить до висновку, що Позивачем за первісним позовом не доведено суду факту неналежного виконання Відповідачем за первісним позовом його зобов'язань за Договором про надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів від 05.09.2013 року, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 80 00 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають.

При зверненні до суду Позивач за первісним позовом також просив стягнути з Відповідача за первісним позовом штраф на підставі п.5.3 Договору у розмірі 240 грн. 00 коп.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що у випадку безпідставної відмови будь - якої із сторін від підписання Акту приймання - передачі наданих послуг, Сторона, яка безпідставно відмовилась або ухиляється від підписання Акту, сплачує іншій стороні штраф в розмірі 0,3% від суми, яка підлягає сплаті.

Суд зазначає, що вказана частина позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 240 грн. 00 коп. також не підлягає задоволенню як похідна вимога від основного зобов'язання, в задоволенні якої Судом відмовлено.

Таким чином, первісні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 80 240 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Що стосується зустрічного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» про стягнення заборгованості у розмірі 66 605 грн. 81 коп., Суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014 року № 782 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 04.12.2014 року № 140 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо», згідно з яким з 05.12.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товариству «Банк Камбіо» строком на три місяці з 05.12.2014 року по 04.03.2015 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27.02.2015 року № 144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 46 «Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка Володимира Івановича строком на 1 рік з 02.03.2015 по 01.03.2016 включно. На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 22 лютого 2016 р. № 212 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» на два роки до 01 березня 2018 року включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про банки і банківську діяльність" особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з ч. 6 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Частиною 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (частини 2 та 3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів").

Положеннями статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (частина 1 та 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Частиною 4 вказаною вище статті передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Отже, з огляду на вищевикладене, та враховуючи прийняте рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», спірні правовідносини сторін не регулюються Цивільним кодексом України, оскільки визначаються спеціальним законом - Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". При цьому, задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Судом не приймається до уваги ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 року, оскільки у вказаній ухвалі йде мова про стягнення коштів вкладника з банку, в якому запроваджена тимчасова адміністрація, а в даному випадку відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27.02.2015 року № 144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 46 «Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку".

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, зустрічні позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» про стягнення заборгованості за Договором про надання послуг з контролю за цільовим використанням кредитних коштів від 05.09.2013 року у розмірі 40 000 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» інфляційних у розмірі 24 478 грн. 81 коп. та 3% річних у розмірі 2 127 грн. 00 коп. як похідні вимоги від основного зобов'язання, в задоволенні якого Судом відмовлено.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачами.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні первісних позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 80 240 грн. 00 коп. - відмовити повністю.

2. У задоволенні зустрічних позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» про стягнення заборгованості у розмірі 66 605 грн. 81 коп. - відмовити повністю

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 29 квітня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин