ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року Справа № 910/1763/16

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Гриньової-Новицької Т.В.,

за участю представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №4817 від 09.12.2015,

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №17/1-6457 від 20.07.2015,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз",

01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1,

до Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект",

54018, м. Миколаїв, пр-т. Жовтневий, 42-А,

про зобов'язання укласти ОСОБА_3 угоду №1 до Договору №п6-45/НОМЕР_1 від 18.09.2013,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2016 до Господарського суду Миколаївської області, разом з ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2016 №910/1763/16, надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі позивач, замовник) №1057/6 від 01.02.2016 про зобовязання Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" (далі відповідач, підрядник) укласти ОСОБА_3 угоду №1 до Договору №п6-45/НОМЕР_1 від 18.09.2013.

Ухвалою від 22.02.2016 Господарський суд Миколаївської області порушив провадження у справі, призначив позовну заяву до розгляду у судовому засіданні та витребував у сторін низку документів.

Ухвалою від 29.03.2016 Господарський суд Миколаївської області продовжив строк вирішення спору на пятнадцять днів, до 04.05.2016.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на таке: у звязку із виникненням форс-мажорних обставин, спричинених військовими діями на сході країни, позивач не в змозі вчасно виконати свої договірні зобовязання щодо оплати ремонтних робіт, тому вважає за необхідне змінити терміни розрахунків шляхом укладення ОСОБА_3 угоди №1 до Договору від 18.09.2013 №п6-45/НОМЕР_1 в порядку, встановленому ст. 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст. 188 Господарського кодексу України (далі - ГК).

Відповідач позов не визнав, вважаючи вимоги позивача законодавчо необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підтверджені належними доказами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про відмову у позові. Висновок суду ґрунтується на такому: згідно з проведеною процедурою закупівлі (оголошення про заплановану закупівлю №143000 у бюлетені «Вісник державних закупівель» №47/5(790/5) від 19.06.2013), 18.09.2013 між сторонами було укладено Договір про закупівлю послуг з ремонту №п6-45/НОМЕР_1 (далі - Договір), відповідно до умов якого підрядник (відповідач) зобовязався у 2013-2015 роках на свій ризик виконати за завданням замовника (позивача) послуги з ремонту, зазначені в Специфікації, яка є невідємною частиною даного Договору, а замовник (позивач) прийняти і оплатити такі послуги (п. 1.1 Договору). Згідно з п.п. 3.1, 4.1.1, 4.1.2 Договору його ціна становить 161884152 грн., а розрахунки проводяться у наступному порядку: замовник здійснює попередню оплату у розмірі 50 відсотків вартості ремонту двигуна протягом пятнадцяти банківських днів з дати передачі в ремонт такого двигуна. Оплата замовником залишку вартості послуг по ремонту відповідного двигуна здійснюється протягом пятнадцяти банківських днів після дати підписання сторонами акту здачі-приймання двигуна з ремонту, який є підставою для проведення розрахунків.

Посилаючись на те, що у березні-квітні 2014 року відбулася анексія Автономної республіки Крим і розпочалися військові дії на території Донецької та Луганської областей України, спираючись на ч. 4 ст. 652 ЦК, позивач вважає за необхідне внести зміни до Договору шляхом укладення ОСОБА_3 угоди №1 у наступній редакції:

« 1.1. п. 4.1.1. Договору викласти в такій редакції: «Замовник здійснює оплату вартості ремонту двигунів, переданих Підряднику в ремонт на умовах цього Договору, в строк до 30.04.2016 року. Зобовязання з оплати наданих послуг, які виникли до моменту укладення цієї ОСОБА_3 угоди, вважається простроченими з 01.05.2016 року.»

1.2. п. 4.1.2. Договору виключити.

1.3. п. 8.4. Договору викласти в такій редакції: «У разі, коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 30 днів, кожна із Сторін у встановленому порядку має право розірвати цей Договір».

2. Решта умов Договору залишаються незмінними і обовязковими до виконання Сторонами.»

Листом від 11.12.2015 №15757/21 позивач направив відповідачу ОСОБА_3 угоду №1 для підписання, однак останній повернув її позивачу без підписання листом №17/1-12313 від 30.12.2015. Отримавши письмову відмову 04.01.2016, позивач звернувся до господарського суду з позовом про спонукання відповідача до укладення ОСОБА_3 угоди №1 до Договору.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 188 ГК сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 652 ЦК встановлено, зокрема, таке:

1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

4. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, при вирішенні спору суд повинен встановити, чи є даний випадок винятковим та чи потягне розірвання договору для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Всупереч приписам ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), згідно з якою обовязок надання доказів покладається на сторони, позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що така шкода, у разі її настання, буде перевищувати затрати, необхідні для виконання сторонами умов Договору.

Крім того, слід зазначити, що порядок укладення та виконання Договору регулюється спеціальним законом для даного виду договорів Законом України «Про здійснення державних закупівель» (далі Закон №1197-VII), згідно з ч. 5 ст. 40 якого умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобовязань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених обєктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у звязку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти або показників Platts у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу або таких показників, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю;

8) зміни умов у звязку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

З огляду на положення ч. 5 ст. 40 Закону №1197-VII, правових підстав для зміни умов Договору немає.

Щодо посилання позивача на існування форс-мажорних обставин, суд зазначає, що наданий в якості доказу сертифікат Торгово-промислової палати України №3633 від 13.03.2015 засвідчує настання форс-мажорних обставин для позивача за Угодою №19/275 від 17.06.1999, але не за Договором, тому належним доказом у розумінні ст. 34 ГПК бути не може.

Посилання позивача на те, що з моменту укладення Договору обставини суттєво змінилися і ці зміни порушують співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляють заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні Договору, також не заслуговують на увагу суду, адже відповідач, як субєкт господарювання і Державне підприємство Держави України, такою ж мірою зазнав негативного впливу на свою господарську діяльність у звязку з анексією Автономної республіки Крим та проведення антитерористичної операції на сході країни.

З огляду на вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК.

Відповідно до ст.ст. 51, 84 повне рішення складено та підписано 10 травня 2016 року.

Суддя Т.В.Гриньова-Новицька