РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016Справа №910/30581/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Житлово-будівельного кооперативу «Хімік-9»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -

Публічне акціонерне товариство «Київенерго»

про стягнення 60 758,92 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Чинник Н.В.

від відповідача: Сенчило В.В., Пустовий Л.М.

від третьої особи: Антоненко С.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Житлово-будівельного кооперативу «Хімік-9» про стягнення 60 758,92 грн. (з яких: 40 592,36 грн. основного боргу, 1 393,93 грн. пені, 946,01 грн. трьох відсотків річних, 15 796,99 грн. інфляційної складової боргу та 2 029,62 грн. штрафу), у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором на послуги водопостачання та водовідведення № 02709/4-04 від 04.07.2003 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2015 р. за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/130581/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 20.01.2016 р., зобов'язано сторін надати певні документи та пояснення.

Через відділ діловодства та документообігу суду 29.12.2015 р., 11.01.2016 р. та 16.01.2016 р. від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які залучено до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.01.2016 р. просив відкласти розгляд справи, для надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи, просив його задовольнити.

Представник позивача заперечень не навів.

Розглянувши дане клопотання, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного клопотання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Київенерго», оскільки останнє є балансоутримувачем теплового пункту, який розташований по вул. Райдужна, 16, відповідно до актів зняття показань з приладу обліку.

Відповідно до статті 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Таким чином, рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки Публічного акціонерного товариства «Київенерго».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 р. відкладено розгляд справи до 27.01.2016 р., у зв'язку із залученням до участі у справі у якості третьої особи ПАТ «Київенерго», а також зважаючи на клопотання представника відповідача, не виконанням ним вимог ухвали суду.

Через відділ діловодства та документообігу суду 21.01.2016 р. та 25.01.2016 р. від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду; 26.01.2016 р. від третьої особи надійшли письмові пояснення; 27.01.2016 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 27.01.2016 р. просив відкласти розгляд справи для надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи, у зв'язку з чим подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Представник відповідача заперечив проти даного клопотання.

Розглянувши клопотання представника позивача про продовження строку розгляду спору, суд його задовольнив для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання 27.01.2016 р. не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2016 р. відкладено розгляд справи до 17.02.2016 р., у зв'язку із неявкою представника третьої особи та для дослідження доказів у справі.

Через відділ діловодства та документообігу суду 15.02.2016 р. від позивача надійшли заперечення на відзив на позовну заяву, які залучено до матеріалів справи.

Представники відповідача та позивача в судове засідання 17.02.2016 р. з'явилися.

Представник третьої особи в судове засідання 17.02.2016 р. не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2016 р. відкладено розгляд справи до 24.02.2016 р., у зв'язку з неявкою представника третьої особи та для дослідження доказів у справі.

У судовому засіданні 24.02.2016 р. представник позивача подав клопотання про витребування у ПАТ «Київенерго» довідки з даними, щодо обсягів гарячої води, наданої ЖБК «Хімік-9» за період з 01.07.2014 р. до 30.09.2015 р.

Представник відповідача заперечень проти задоволення даного клопотання не навів.

Розглянувши клопотання представника позивача, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі визнав за доцільне задовольнити дане клопотання щодо витребування доказів у третьої особи.

Крім того, представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору, яке судом розглянуто та з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи задоволено.

Представник третьої особи в судове засідання 24.02.2016 р. не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 р. відкладено розгляд справи до 16.03.2016 р., для витребування у третьої особи додаткових доказів у справі.

Через відділ діловодства суду 12.03.2016 р. від позивача надійшли пояснення, які залучено до матеріалів справи.

Також 16.03.2016 р. від відповідача надійшли письмові пояснення, які залучено до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.03.2016 р. подав клопотання про витребування у КП ГІОЦ КМДА документів, що підтверджують розмір коштів, перерахованих на розрахунковий рахунок ПАТ «АК «Київводоканал» за період з 01.07.2014 р. до 01.03.2016 р., що були сплачені мешканцями будинку ЖБК «Хімік-9».

Представник позивача проти задоволення даного клопотання заперечень не навів.

Розглянувши клопотання представника позивача, Господарський суд міста Києва, з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору в даній справі визнав за доцільне задовольнити дане клопотання щодо витребування доказів у КП ГІОЦ КМДА.

Представник третьої особи повідомив, що виконає вимоги ухвали суду на наступне судове засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 р. відкладено розгляд справи до 06.04.2016 р., для витребування додаткових доказів у справі.

Через відділ діловодства суду 28.03.2016 р. від КП ГІОЦ надійшли документи на судовий запит, які залучено до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду 30.03.2016 р. від позивача надійшли пояснення, які залучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 06.04.2016 р. представник позивача подав клопотання про витребування у Відділу пільг та субсидій Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації довідку із зазначенням розміру пільг та субсидій, що були перераховані ПАТ «АК «Київводоканал» в погашення заборгованості ЖБК «Хімік-9» за послуги з водопостачання за період з 01.07.2014 р. до 30.09.2015 р. (щомісячно).

Представник відповідача заперечень не навів.

Відповідно до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується, обставини, що перешкоджають його наданню, підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація та обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Разом з тим, представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Розглянувши дане клопотання, суд його задовольнив з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2016 р. відкладено розгляд справи до 20.04.2016 р., для витребування додаткових доказів у справі.

Через відділ діловодства суду 19.04.2016 р. від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які залучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 20.04.2016 р. представник відповідача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник третьої особи не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, вимог ухвали суду не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 р. відкладено розгляд справи до 27.04.2016 р., для дослідження доказів у справ.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.04.2016 р., керуючись ст. 89 ГПК України, виправлено описку в ухвалі суду від 20.04.2106 р.

22.04.2016 р. через відділ діловодства господарського суду від Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які залучено до матеріалі справи.

27.04.2016 р. через відділ діловодства господарського суду від третьої особи надійшов письмовий відзив на позовну заяву, який залучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 27.04.2016 р. надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.04.2016 р. заперечив проти позову частково з підстав, які наведені у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи в даному судовому засіданні просив вирішити спір на розсуд суду.

У судовому засіданні 27.04.2016 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке було перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», (постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом «Хімік-9» (абонент) був укладений договір на послуги водопостачання та водовідведення № 02709/4-04 від 04.07.2003 р., відповідно до умов якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язується розраховуватися за вказані послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення вмістах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 р. № 65 (Правила).

Відповідно до п. 2.1. вказаного договору позивач забезпечує постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82 «Вода питна»; приймає каналізаційні стоки, які не перевищують гранично-допустимих концентрацій шкідливих речовин.

Згідно з п. 2.2. договору № 02709/4-04 від 04.07.2003 р., абонент зобов'язується: сплачувати вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством; у разі зміни тарифів сплата послуг абонентом здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору.

Згідно з п. 3.1. договору № 02709/4-04 від 04.07.2003 р., кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників водо лічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента. Для абонентів із стабільним об'ємом водоспоживання (або незначним коливанням), зняття показників може здійснюватись один раз на квартал.

Відповідно до п. 3.2. вищевказаного договору, якщо водолічильники тимчасово знято представником постачальника або їх зіпсовано з вини абонента, кількість використаної води визначається за середньодобовою витратою за останні два розрахункові місяці за показниками водо лічильників. У разі роботи водолічильників менше 2-х місяців кількість води визначається за середньодобовою витратою роботи водо лічильника, але не менше 10-ти днів. Такий порядок зберігається до установки нового водолічильника і перерахунок за попередній час не проводиться.

Пунктом 3.3. договору № 02709/4-04 від 04.07.2003 р. встановлено, що кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водо лічильника та інших способів визначення об'ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності до п. 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України.

Згідно з п. 3.4. договору № 02709/4-04 від 04.07.2003 р., абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи. Постачальник інформує абонента про розмір діючих тарифів у платіжних документах, що направляються щомісячно до банківської установи абонента.

У відповідності до п. 3.5. вищезазначеного договору, у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у 5-денний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом.

Пунктом 3.6. вищевказаного договору сторони узгодили, що постачальник щомісячно виставляє платіжну вимогу за надані послуги згідно договору; оплата проводиться шляхом зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника; оплата може проводитись шляхом передачі векселя та іншими способами, не забороненими чинними нормативними актами.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

У підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду копії актів про зняття показань з приладу обліку за спірний період, розшифровки рахунків абонента; платіжних вимог-доручень, дебетових інформаційних повідомлень, зведених відомостей розщеплення оплат.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 40 592,36 грн. основного боргу (з урахуванням перерахунків у розмірі 1 478,15 грн.) за період з 01.07.2014 р. по 30.09.2015 р., 15 796,99 грн. інфляційних втрат, 946,01 грн. трьох відсотків річних, 1 393,93,92 грн. пені та 2 029,62 грн. штрафу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 N 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

У Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення; централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Закон України «Про питну воду та питне водопостачання» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров'я людини питною водою.

В статті 1 цього Закону визначено, що централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Таким чином, стаття 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачає надання послуг з питного водопостачання на підставі договору з підприємством питного водопостачання.

Згідно з пунктом 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190 (далі - Правила), розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання (згідно із Законом - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води) та водовідведення (згідно із Законом - це господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом). При цьому, вода питна - вода, яка за органолептичними властивостями, хімічним і мікробіологічним складом та радіологічними показниками відповідає державним стандартам та санітарному законодавству. На сьогоднішній день в Україні вимоги до якості питної води встановлені Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною» (ДСанПіН 2.2.4-171-10), затвердженими наказом Міністерства охорони здоров'я України від 12.05.2010 р. № 400.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 вказаних ДСанПіН 2.2.4-171-10, вода питна, призначена для споживання людиною (питна вода), - вода, склад якої за органолептичними, фізико-хімічними, мікробіологічними, паразитологічними та радіаційними показниками відповідає вимогам державних стандартів та санітарного законодавства (з водопроводу - водопровідна, фасована, з бюветів, пунктів розливу, шахтних колодязів та каптажів джерел), призначена для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб населення, а також для виробництва продукції, що потребує використання питної води.

Таким чином, відповідач є споживачем послуг з постачання питної води, якість якої відповідає зазначеним ДСанПіН 2.2.4-171-10, та водовідведення (згідно із Законом - це юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до пункту 3.1 Правил встановлено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Пунктом 3.13. Правил передбачено, що суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреб, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Таким чином, саме енергопостачальник споживає холодну воду для вироблення гарячої води, а споживач оплачує холодну воду, яка йде на підігрів, лише в тому випадку, якщо він отримує від водопостачальника холодну воду та самостійно підігріває її до стану гарячої води.

Судом встановлено, що на підставі договору на послуги з водопостачання та водовідведення № 02709/4-04 від 04.07.2003 р. відповідачу було відкрито особовий рахунок та присвоєно коди 4-1183 та 4-51183, за якими здійснюється розрахунок питної води та водовідведення.

При цьому, послуги з постачання питної води, що використовується відповідачем для підігріву води та водовідведення з кодом 4-51183, умовами вказаного договору та додаткам до нього не передбачені.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд частково задовольнити позовні вимоги на суму 16 081,94 грн., посилаючись на те, що у першому поточному місяці по закінченню позовного періоду - у жовтні 2015 р. відповідачем сплачено за кодом 4-1183 суму в розмірі 7 674,37 грн. за вересень 2015 р. і дана сума не врахована позивачем, а також що з листопада 2015 р. по січень 2016 р. відповідач сплатив 4 943,35 грн..

Однак, суд зауважує, що на підтвердження зазначених сплат відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач стверджував, що з жовтня 2005 р. позивачем без узгоджень з відповідачем, без внесення змін до договору було безпідставно відкрито окремий код 4-51183 для додаткового нарахування води, яка використовується для виготовлення гарячої води на обладнанні (бойлері), що належить окремому господарюючому суб'єкту.

Судом встановлено, що в жовтні 2005 р. розрахунковим департаментом ПАТ«АК «Київводоканал» для здійснення розрахунків за питну воду (для потреб гарячого водопостачання) ЖБК «Хімік-9» було відкрито код абонента 4-51183. Таким чином, нарахування за спожиті послуги стали здійснюватись на 2 коди:

- 4-1183 - для здійснення розрахунків за питну воду (для потреб холодного водопостачання) та відповідний об'єм стоків;

- 4-51183 - для здійснення розрахунків за питну воду (для потреб гарячого водопостачання) та відповідний об'єм стоків гарячої води, а з 01.08.2014 - за стоки гарячої води.

Дана система обліку була запроваджена лише для правильного відображення бухгалтерського і податкового обліку наданих послуг, складання актів звірки.

Відповідачу відкриваються особові рахунки на кожен об'єкт, по якому здійснюється водокористування. Відкриття особових рахунків є особливістю ведення бухгалтерського обліку і норми чинного законодавства не передбачають узгодження його з абонентами. Дане твердження викладено в ч. 9 постанови Вищого господарського суду України № 4/61-05-1760 від 29.11.2005 р.

Крім того, суд зауважує, що код 4-51183 був присвоєний відповідачу не для додаткового нарахування води, яка використовується для виготовлення гарячої води на бойлері, оскільки питна вода, яка використовувалась для потреб гарячого водопостачання і до 2005 року постачалась до бойлера, проте нарахування здійснювались на один код. Позивач присвоїв відповідачу другий код, як уже зазначалось вище, лише для правильного відображення бухгалтерського і податкового обліку наданих послуг, а не для додаткових нарахувань.

З огляду на прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII (далі - Закон № 1198-УІІ), яким ПАТ «АК «Київводоканал» визнано виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів всіх форм власності, а ПАТ «Київенерго» - виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності, то ПАТ «АК«Київводоканал» починаючи з 01.08.2014 здійснює нарахування питної холодної води, для виготовлення гарячої ПАТ «Київенерго» на підставі Договору про надання послуг з централізованого постачання питної холодної води, що призначена для виробництва послуг з централізованого постачання гарячої води № 12477/5-01 від 07.08.2014 (копія договору додається). На виконання вищезазначеного договору ПАТ «АК«Київводоканал» та ПАТ «Київенерго» щомісячно складали акти про зняття показань з приладу обліку (додаються). Звертаємо увагу суду, що всі вищезазначені акти підписані представником Абонента - ПАТ «Київенерго», так як згідно Закону № 1198-VІІ саме ПАТ «Київенерго» з 01.07.2014 став виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води, та відповідно - споживачем питної холодної води що призначена для виробництва послуг з централізованого постачання гарячої води. Одночасно з цим, вищезазначений Закон не змінює та не припиняє обов'язку ЖБК «Хімік-9» щодо сплати вартості відведення гарячої води.

Враховуючи те, що ЖБК «Хімік-9» листом № 14/5 від 16.10.2014 р. (копія листа додавалась до позовної заяви) повідомив про продовження подальших взаємовідносин з ПАТ «АК «Київводоканал» згідно умов договору № 02709/4-04 від 04.07.2003 р., то з 01.08.2014 р. ПАТ «АК«Київводоканал» продовжило нараховувати відповідачу вартість послуг з постачання питної холодної води та водовідведення холодної та гарячої води на підставі вищезазначеного договору.

Так, у липні 2014 р. нарахування за питну воду, яка була використана ЖБК «Хімік-9» для потреб гарячого водопостачання та відповідний об'єм стоків гарячої води здійснювалось згідно інформації, щодо обсягів холодної води на підігрів, виставленої мешканцям м. Києва за даними житлових організацій, яку позивач отримував від Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (далі - КП «ГІОЦ»), оскільки відповідач за отримані послуги розрахувався з позивачем через КП «ГІОЦ» (витяг з відомостей КП «ГІОЦ» (інформація, щодо обсягів холодної води на підігрів, виставленої мешканцям м. Києва (за даними житлових організацій) за липень 2014 р. є в матеріалах справи.

Позивач здійснив нарахування вартості питної води, яка була використана ЖБК «Хімік-9» для потреб гарячого водопостачання у липні 2014 р. у зв'язку з тим, що фактично дана питна вода була спожита відповідачем у червні 2014 р., до набрання чинності Закону № 1198-VІІ.

З серпня 2014 р. по коду абонента 4-51183 ПАТ «АК «Київводоканал» здійснювало нарахування вартості лише відведення гарячої води. Так, забезпечення послугою з централізованого постачання гарячої води будинку ЖБК «Хімік-9» по вул. Райдужна, 20 здійснюється від центрального теплового пункту, що знаходиться за адресою вул. Райдужна, 16. Нарахування обсягів відведення гарячої води здійснювалось відповідно до показів працюючого приладу обліку (особовий рахунок 4-310-82), який встановлений на водопровідному вводі до водопідігрівача. Оскільки від вказаного центрального теплового пункту одночасно споживали питну воду для потреб гарячого водопостачання житлові будинки інших абонентів, то подальший розподіл обсягу відведення гарячої води здійснювався в процентному співвідношенні, пропорційно кількості мешканців у кожному житловому будинку, що для ЖБК «Хімік-9» становить 20,8 % від загального обсягу води, що надійшла до теплового пункту.

Відповідно до п. 3.3. договору № 02709/4-04 від 04.07.2003 р., кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водолічильника, та інших способів визначення об'ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності з Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190.

Для підтвердження обсягу питної води, яка надійшла до вказаного теплового пункту, ПАТ «АК «Київводоканал» надало копії актів про зняття показань з приладу обліку, які підписані з боку ПАТ «АК «Київводоканал» та ПАТ «Київенерго», як споживачем питної холодної води що призначена для виробництва послуг з централізованого постачання гарячої води.

Таким чином, позивач повністю довів належними та допустимими доказами обсяг поставленої питної холодної води, що призначена для виробництва послуг з централізованого постачання гарячої води, а відповідно і обсяг відведення гарячої води.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що не отримував від позивача дебетово-інформаційні повідомлення. Однак, дане твердження спростовується доказами, долученими до матеріалів справи.

Так, позивач надав суду оригінал довідки ПАТ «Радикал Банк» № 5016/15 від 21.12.2015 р. з додатком 1 (реєстр дебетових повідомлень) за період з 01.07.2014 р. до 10.07.2015 р., а також довідку банку ПАТ КБ «Хрещатик» щодо інформації про відправку дебетово-інформаційних повідомлень ЖБК «Хімік-9» за період з 11.07.2015 р. до 30.09.2015 р. та власне дебетово-інформаційні повідомлення, що надсилались ЖБК «Хімік-9» за період з 11.07.2015 р. по 30.09.2015 р.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач стверджував те, що позивач неправомірно обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на акти зняття показань з приладів обліку, які належать ЖРЕО-412 та відносяться за дислокацією до адреси: м. Київ, вул.. Райдужна, 16, тоді як за спірним договором у даній справі, за дислокацією відноситься об'єкт споживання послуг за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 20.

З письмових пояснень ПАТ «Київенерго» вбачається, що центральний тепловий пункт за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 16 перебуває на балансі ПАТ «Київенерго» і на баланс ЖБК «Хімік-9» даний тепловий пункт не передавався.

Дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, судом було встановлено, що позивач надав помилково зайві акти зняття показань з приладів обліку які належать ЖРЕО-412 та відносяться за дислокацією до адреси: м. Київ, вул. Райдужна, 16. При цьому, суд не бере їх до уваги.

Крім того, відповідач в ході розгляду справи заперечував проти нарахувань, посилаючись на те, що позивач не врахував у розрахунках заборгованості за спірний період кошти, які були надані йому по субсидіях (пільгах).

Однак, суд зауважує, що дані твердження відповідача є помилковими, оскільки в розрахунку заборгованості від 19.04.2016 р. враховані позивачем кошти по субсидіях (пільгах).

У письмових поясненнях ПАТ «АК «Київводоканал» від 30.03.2016 р. просило суд звернути увагу на те, що позовний період у справі № 910/30581/15 закінчується 30.09.2015 р., а всі кошти, які надходять через розподільчий рахунок КП «ГІОЦ» є поточними платежами. Зважаючи на те, що з 01.10.2015 р. мешканці будинку ЖБК «Хімік-9» перейшли на прямі договори з позивачем, без посередництва ЖБК «Хімік-9», то всі кошти, що надходять через розподільчий рахунок КП «ГІОЦ» з 01.10.2015 р., є власністю безпосередньо мешканців будинку та є їх поточними платежами за послуги, що надані їм позивачем з 01.10.2015 р.

Таким чином, всі кошти, які надійшли через розподільчий рахунок КП «ГІОЦ» з 01.10.2015 р. до 01.03.2016 р. не можуть бути враховані при розгляді даної справи, оскільки вищезазначені кошти належать фізичним особам - мешканцям будинку і врахування даних коштів при розгляді цієї справи є порушенням права власності мешканців будинку, що перебуває на балансі ЖБК «Хімік-9».

Крім того, в судовому засіданні 27.04.2016 р. представник позивача пояснив суду, що з 01.10.2015 р. послуги з водопостачання та водовідведення надаються мешканцям за прямими договорами. Грошові кошти, які надходять після 01.10.2015 р. залишаються на рахунках мешканців і будуть використані при розрахунках за прямими договорами.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач належних доказів на заперечення відомостей, повідомлених позивачем не надав, господарський суд здійснивши перерахунок суми позову, приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за договором № 02709/4-04 від 04.07.2003 р. за період з 01.07.2014 р. до 30.09.2015 р. підлягають стягненню з ЖБК «Хімік-9» на користь ПАТ «АК «Київводоканал» частково в сумі 37 989,25 грн. (за кодом 4-1183 - 28 699,66 грн.; за кодом 4-51183 - 9 289,59 грн., за мінусом суми, яка нарахована за постачання води, що йде на підігрів).

Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» просить суд також стягнути з відповідача 15 796,99 грн. інфляційних втрат та 946,01 грн. трьох відсотків річних, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором № 02709/4-04 від 04.07.2003 р. за період з липня 2014 р. до вересня 2015 р.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Індекс інфляції є щомісячним показником знецінення грошових коштів і розраховується він не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. За таких обставин застосовувати індекс інфляції у випадку, коли борг виник у певному місяці і в тому же місяці був погашений, - підстави відсутні. Крім того, при розрахунку інфляційних нарахувань мають бути враховані рекомендації, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», згідно з якими при застосування індексу інфляції слід умовно вважати, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з врахуванням травня, а якщо з 16 до 31 числа, то розрахунок починається за наступного місяця - червня.

Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті «Урядовий кур'єр» та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України (http://www. ukrstat.gov.ua).

Дослідивши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних, судом встановлено, що позивач здійснив розрахунок з урахуванням води, яка йде на підігрів за абонентським кодом 4-51183, у зв'язку з чим суд здійснив власний розрахунок даних вимог.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором № 02709/4-04 від 04.07.2003 р., то з нього за розрахунком суду, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню 14 297,85 грн. інфляційних втрат та 828,94 грн. трьох відсотків річних за період з липня 2014 р. до вересня 2015 р.

ПАТ «АК «Київводоканал» просило стягнути з відповідача 1 393,93 грн. пені за період з квітня 2015 р. до вересня 2015 р. та 2 029,62 грн. 5 % штрафу за порушення грошового зобов'язання за договором № 02709/4-04 від 04.07.2003 р.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, для застосування до боржника відповідальності у вигляді стягнення пені, вона має бути передбачена законом або договором.

Пунктом 4.2. договору № 02709/4-04 від 04.07.2003 р. встановлено, що у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги, абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 р. зі змінами та доповненнями, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується пеня.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За безпідставну відмову від оплати наданих послуг абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5 % від несплаченої суми (п. 4.1. договору).

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором № 02709/4-04 від 04.07.2003 р., то з нього за розрахунком позивача, перевіреним судом, підлягає стягненню 1 393,93 грн. пені за період з квітня 2015 р. до вересня 2015 р.

Дослідивши та перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафу, господарський суд дійшов висновку, що позивачем було невірно здійснено розрахунок даної вимоги, зокрема, взято в розрахунок вартість води, яка йде на підігрів за абонентським кодом 4-51183.

За таких обставин, господарський суд виконав власний розрахунок, згідно з яким підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1 899,46 грн. 5 % штрафу за порушення грошового зобов'язання за договором № 02709/4-04 від 04.07.2003 р.

Враховуючи вищенаведене, позов Публічного акціонерного товариства «акціонерна компанія «Київводоканал» до Житлово-будівельного кооперативу «Хімік-9» підлягає задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Хімік-9» (02218, м. Київ, вул. Райдужна, 20, ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, ) 37 989 (тридцять сім тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 25 коп. основного боргу, 14 297 (чотирнадцять тисяч двісті дев'яносто сім) грн. 85 коп. інфляційних нарахувань, 828 (вісімсот двадцять вісім) грн. 94 грн. трьох відсотків річних, 1 393 (одна тисяча триста дев'яносто три) грн. 93 коп. пені, 1 899 (одна тисяча вісімсот дев'яносто дев'ять) грн. 46 коп. 5 % штрафу та 1 130 (одна тисяча сто тридцять) грн. 81 коп. витрат на сплату судового збору.

3. У решті позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 10.05.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина