ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2016 р. Справа № 914/408/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Гнатюк Г. М.

суддів: Кравчук Н. М.

Мирутенка О. Л.

Розглянувши апеляційну скаргу Бенку оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед, м. Нікосія б/н від 07.04.2016р.

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.03.2016 року

у справі № 914/408/16

за позовом Дочірнього підприємства "Строй-Маркет-Груп", (04071, м.Київ, вул.Ярославська, буд.56-А)

до відповідача: Бенк оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед (Республіка Кіпр, м.Нікосія, Стассіну 51, Айа Параскеві,1599, Строволос), адреса для листування: вул. Десятинна, 4/6, м.Київ, 1001.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович (01001, АДРЕСА_1

про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

за участю представників:

від позивача: Козир А.О. - представник;

від відповідача: Косар Б.М. - представник;

від третьої особи: не з'явився,

22.04.2016р. на адресу суду поступила апеляційна скарга Бенку оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед на ухвалу господарського суду Львівської області від 16.03.2016 року про забезпечення позову у даній справі, яка автоматизованою системою документообігу суду розподілена до розгляду судді-доповідачу Гнатюк Г.М. При цьому, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, до складу колегії входять судді Кравчук Н.М. та Мирутенко О.Л.

Ухвалами суду від 25.04.2016р. поновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги та призначено до розгляду на 05.05.2016р.

В судове засідання 05.05.2016р. з'явилися представники сторін, яким роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України та які надали суду усні пояснення.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, причини неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 25.04.2016р.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 16.03.2016 року у справі №914/408/16 (суддя Кітаєва С.Б.) задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 4914 від 29 грудня 2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським Валентином Сергійовичем, (виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 4914), яке здійснюється в рамках виконавчого провадження № 49880556 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до прийняття судового рішення по суті спору у справі № 914/408/16.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Бенк оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед подав апеляційну скаргу, в якій ухвалу суду першої інстанції вважає прийнятою з порушенням норм процесуального права та неправильному з'ясуванні обставин справи, просить її скасувати, у задоволенні клопотання Дочірнього підприємства "Строй-Маркет-Груп" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Скаржник зазначає, що згідно ст. 24 Закону України «Про іпотеку» презюмується відступлення права вимоги за основним зобов'язанням у разі відступлення прав за іпотечним договором, а тому обов'язок доказування того, що на час укладення оспорюваного договору не було здійснено відступлення права вимоги за кредитними договорами, покладається на позивача. Стверджує, що нотаріусу було надано документи, що підтверджують безспірність заборгованості та необхідні для вчинення нотаріальної дії. Посилається на те, що забезпечивши позов шляхом зупинення виконавчого провадження, яке здійснював орган державної виконавчої служби, господарський суд вийшов за межі власних повноважень, оскільки згідно ч. 1 ст. 67 ГПК України господарський суд вправі зупинити виключно стягнення, яке здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого документа. Зазначає, що позивачем не надано жодних письмових доказів, які б підтверджували ті обставини, на які він посилається в своїй заяві. Також зазначає, що незалежно від результатів вирішення господарським судом спору у даній справі видача наказу та примусове виконання рішення за вищевказаними позовними вимогами не провадиться, оскільки право позивача захищається шляхом визнання факту, а не передачі майна чи вчинення певних дій, а тому очевидною є відсутність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у цій справі. Стверджує, що оскільки застосування визначених ст. 67 ГПК України заходів можливо лише у разі, якщо невжиття заходів до забезпечення позову може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, що у даному випадку матеріалами справи не підтверджується.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 29.04.2016р. (вх.№01-04/3295/16 від 04.05.2016р.) Дочірнє підприємство "Строй-Маркет-Груп" вважає доводи скаржника необгрунтованими, оскільки оскаржувана ухвала передбачає зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 4914 від 29 грудня 2015 року, а не зупинення виконавчого провадження. У позовній заяві та у заяві про забезпечення позову було наведено достатньо підстав для вжиття заходів із забезпечення позову. А тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Третя особа була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, а тому колегія вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, у відповідності до ст.75 ГПК України.

Розглянувши подану апеляційну скаргу та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Дочірнє підприємство "Строй-Маркет-Груп" звернулося в господарський суд Львівської області із позовом до Бенк оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

З позовною заявою позивач подав заяву від 05.02.2016 р. про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а саме виконавчого напису №4914 від 29 грудня 2015 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, яке здійснюється в рамках виконавчого провадження №49880556 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 16.03.2016 року у справі №914/408/16 задоволено заяву позивача про забезпечення позову.

Підставою для задоволення заяви про забезпечення позову була пов'язаність заходів забезпечення позову з його предметом, ймовірність вилучення у позивача та реалізації нежилого будинку (торговий центр, літ."Б-4", загальною площею 7023,7 кв.м., розташований за адресою:Львівська область, місто Львів, вулиця Б.Хмельницького,176) при здійсненні виконавчого провадження №49880556 з виконання оспорюваного виконавчого напису, що в подальшому може утруднити виконання рішення господарського суду у даній справі.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно ст. 67 ГПК України позов може забезпечуватися зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог.

З матеріалів оскарження вбачається, що позивач подавши заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, як підставу зупинення виконавчого провадження за даним виконавчим написом, вказує на те, що в разі його виконання і звернення стягнення на належну йому нежитлову будівлю торговий центр, літ."Б-4", загальною площею 7023,7 кв.м., розташований за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Б.Хмельницького,176, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, без будь-якого обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до п.п. 1-3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від №16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку.

Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Не можуть забезпечуватися заходами, зазначеними в статті 67 ГПК, інші, крім позовних, вимоги (наприклад, пов'язані із здійсненням повороту виконання судового рішення, із зміною способу та порядку його виконання тощо).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У даній справі предметом спору є визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а не стягнення заборгованості, тому суд апеляційної інстанції вважає неможливим зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 4914 від 29 грудня 2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським Валентином Сергійовичем.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні спору між боржниками і стягувачами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, господарським судом вирішується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства, тобто розглядається справа за наявності між боржниками і стягувачами спору про право і незалежно від результатів вирішення господарським судом спору в даній справі видача наказу та примусове виконання рішення за вищевказаними позовними вимогами не провадиться, оскільки право позивача захищається шляхом визнання факту, а не передачі майна чи вчинення певних дій, а тому очевидним є відсутність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у цій справі.

Згідно з ч.1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Враховуючи визначену Законом України "Про виконавче провадження" процедуру звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яка є достатньо тривалою у часі, колегія суддів вважає зазначає, що вчинення такої виконавчої дії здійснюється у межах відповідного часового періоду, тому зазначені твердження позивача щодо утруднення виконання рішення суду не є беззаперечними, оскільки упродовж періоду реалізації майна вчинення такої виконавчої дії є публічною, а позивачем не надано доказів того, що до такого майна вживаються заходи з його примусової реалізації.

Скаржник зазначає, що позивачем не надано жодних письмових доказів, які б підтверджували ті обставини, на які він посилається в своїй заяві. Дані доводи скаржника є обґрунтованими оскільки позивачем не підтверджено доказами наявність фактичних обставин того, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог.

Суд першої інстанції не перевіривши та не пересвідчившись в правомірності вимог позивача передчасно виніс ухвалу про забезпечення позову.

Таким чином, вжиття заходів до забезпечення позову в даному випадку суперечить вимогам ст. 66 ГПК України, та з огляду на обставини справи є безпідставним.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали господарського суду господарського суду Львівської області від 16.03.2016 року.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу Бенку оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед задоволено, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на позивача - Дочірнє підприємство "Строй-Маркет-Груп".

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Бенку оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 16.03.2016 року у справі №914/408/16 скасувати.

3. У задоволенні заяви Дочірнього підприємства "Строй-Маркет-Груп" від 05.02.2016р. (вх.№781/16 від 15.02.2016р.) про забезпечення позову відмовити.

4. Стягнути з Дочірнього підприємства "Строй-Маркет-Груп" (04071, м.Київ, вул.Ярославська, буд.56-А, ) на користь Бенк оф Сайпрес Паблік Кампані Лімітед (Республіка Кіпр, м.Нікосія, Стассіну 51, Айа Параскеві,1599, Строволос) 1378,00грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

6. Справу повернути до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Гнатюк Г.М.

суддя Кравчук Н.М.

суддя Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови

виготовлено 05.05.2016р.