РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016Справа №910/3646/16

За позовом Спільного українсько-естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД"
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення 42 722,43 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився
від відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 (дов. № 926 від 03.07.2015 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 21 квітня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Спільне українсько-естонське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 42 722,43 грн., в тому числі 35 602,14 грн. основного боргу, 7 120,43 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором поставки № 67990 від 06.04.2015 року в частині здійснення оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 року порушено провадження у справі № 910/3646/16 та призначено справу до розгляду на 31.03.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 31.03.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 03.03.2016 року не виконав, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 31.03.2016 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначив, що станом на 30.03.2016 року позивачу повністю була сплачена основна заборгованість в розмірі 35 602,14 грн. На доказ оплати заборгованості відповідачем надано платіжне доручення № 1452 від 01.03.2016 року на суму 2 000,00 грн., платіжне доручення № 1453 від 02.03.2016 року на суму 500,00 грн., платіжне доручення № 1456 від 04.03.2016 року на суму 2 000,00 грн., платіжне доручення № 1460 від 11.03.2016 року на суму 2 000,00 грн., платіжне доручення № 1461 від 12.03.2016 року на суму 500,00 грн., платіжне доручення № 1465 від 14.03.2016 року на суму 3 000,00 грн., платіжне доручення № 1467 від 15.03.2016 року на суму 1 500,00 грн., платіжне доручення № 1471 від 17.03.2016 року на суму 3 000,00 грн., платіжне доручення № 1475 від 18.03.2016 року на суму 1 602,00 грн., платіжне доручення № 1480 від 23.03.2016 року на суму 1 500,00 грн., платіжне доручення № 1477 від 23.03.2016 року на суму 3 000,00 грн., платіжне доручення № 1483 від 24.03.2016 року на суму 1 500,00 грн., платіжне доручення № 1486 від 28.03.2016 року на суму 2900,00 грн., платіжне доручення № 1488 від 29.03.2016 року на суму 2 100,00 грн., платіжне доручення № 1489 від 30.03.2016 року на суму 6 001,00 грн.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 31.03.2016 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 21.04.2016 року.

У судове засідання 21.04.2016 року представник позивача не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.04.2016 року проти позову заперечив, надав докази оплати заборгованості. На доказ оплати заборгованості відповідач надав меморіальний ордер № 1522 від 20.04.2016 року на суму 2 500,00 грн.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2015 року між Спільним українсько-естонським підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) укладено Договір поставки № 67990 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити певний товар, асортимент, кількість та ціна якого, зазначені в видаткових накладних, які є його невід'ємною частиною.

Згідно з пунктом 1.2.1. Договору предметом поставки є лікарські засоби та вироби медичного призначення.

Пунктом 2.2. Договору сторони погодили, що загальна кількість та асортимент товару, що поставляється за Договором, складається з кількості та асортименту товару, погоджених сторонами та вказаних в підписаних видаткових накладних на передачу товару.

Загальна сума по Договору складається із всіх договірних вартостей по всіх видаткових накладних до даного Договору (пункт 5.4. Договору).

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. Договору оплата товару за договором здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу та визначається при поданні замовлення на поставку. При здійсненні відповідачем оплати товару за договором з відстроченням платежу, термін оплати визначається у видаткових накладних на товар.

Згідно з пунктом 10.4. Договору за умови прострочення покупцем строків оплати товару, він має сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 20 % від простроченої суми.

Договір, відповідно до пункту 12.10. діє з моменту його підписання обома сторонами на протязі двох календарних років, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 35 602,14 грн., що підтверджується видатковими накладними, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором поставки № 67990 від 06.04.2015 року в частині здійснення оплати за поставлений товар.

Відповідач зазначає, що розрахувався за поставлений на підставі Договору товар у повному обсязі.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріалами справи підтверджується поставка позивачем товару за Договором та його прийняття відповідачем на суму 35 602,14 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. Договору оплата товару за договором здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу та визначається при поданні замовлення на поставку. При здійсненні відповідачем оплати товару за договором з відстроченням платежу, термін оплати визначається у видаткових накладних на товар.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та змісту Договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання згідно Договору на момент розгляду справи настав.

Відповідачем надано докази оплати суми основного боргу. А саме на доказ оплати суми основного боргу відповідачем надано платіжне доручення № 1452 від 01.03.2016 року на суму 2 000,00 грн., платіжне доручення № 1453 від 02.03.2016 року на суму 500,00 грн., платіжне доручення № 1456 від 04.03.2016 року на суму 2 000,00 грн., платіжне доручення № 1460 від 11.03.2016 року на суму 2 000,00 грн., платіжне доручення № 1461 від 12.03.2016 року на суму 500,00 грн., платіжне доручення № 1465 від 14.03.2016 року на суму 3 000,00 грн., платіжне доручення № 1467 від 15.03.2016 року на суму 1 500,00 грн., платіжне доручення № 1471 від 17.03.2016 року на суму 3 000,00 грн., платіжне доручення № 1475 від 18.03.2016 року на суму 1 602,00 грн., платіжне доручення № 1480 від 23.03.2016 року на суму 1 500,00 грн., платіжне доручення № 1477 від 23.03.2016 року на суму 3 000,00 грн., платіжне доручення № 1483 від 24.03.2016 року на суму 1 500,00 грн., платіжне доручення № 1486 від 28.03.2016 року на суму 2900,00 грн., платіжне доручення № 1488 від 29.03.2016 року на суму 2 100,00 грн., платіжне доручення № 1489 від 30.03.2016 року на суму 6 001,00 грн., меморіальний ордер № 1522 від 20.04.2016 року на суму 2 500,00 грн.

Відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 35 602,14 грн. підлягає припиненню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 7 120,43 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно з пунктом 10.4. Договору за умови прострочення покупцем строків оплати товару, він має сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 20 % від простроченої суми.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами у сумі 7 120,43 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 7 120,43 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Стосовно стягнення суми основного боргу в розмірі 35 602,14 грн. провадження у справі слід припинити.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Провадження у справі в частині стягнення 35 602,14 грн. припинити.

2.В іншій частині позов Спільного українсько-естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" задовольнити.

3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03187, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Спільного українсько-естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-А, ідентифікаційний код 21642228) проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 7 120 (сім тисяч сто двадцять) грн. 43 коп., 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.04.2016

Суддя С.В. Стасюк