КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2016 р. Справа№ 910/22166/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Тарасенко К.В.

при секретарі судового засідання - Захарчук Н.С.

за участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 27.04.2016р.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 року

у справі № 910/22166/15 (суддя: Турчин С.О.)

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_2

про виселення з нерухомого майна

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 якому просить суд виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 з нерухомого майна та демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2.

В обґрунтувані позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок порушення відповідачем умов договору щодо сплати оренди, позивач, у порядку визначеному ст. 782 ЦК України, відмовився від договору №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008, проте, відповідачем, після припинення дії договору №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008 всупереч положенням договору та приписам чинного законодавства об'єкт оренди у первісний стан не приведено, не звільнено та не повернуто об'єкт оренди позивачу.

19.10.2015 року через відділ діловодства суду першої інстанції від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач уточнив та виклав п. 3 прохальної частини позовної заяви у наступній редакції: "зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоски), що належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 та знаходиться за адресою: станція метро "Мінська" (вестибюль №2), загальною площею 15,6 кв. м.". Також, позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач зазначив про уточнення площі тимчасової огороджуючої конструкції розмір якої складає 12,4 кв.м.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.15р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Виселено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 з нерухомого майна (частини вестибюлю (переходу), визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро "Мінська" (вестибюль №2), загальною площею 12,4 кв. м.

Зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 та знаходиться за адресою: станція метро "Мінська" (вестибюль №2), загальною площею 12,4 кв.м.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, пр-т. Перемоги, 35, ) судові витрати у розмірі 2436,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 року у справі № 910/22166/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 року прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до провадження та призначено розгляд справи на 28.01.16р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.16р. розгляд справи відкладено на 25.02.16р.

Відповідно до протоколу про автоматичні зміни складу колегії суддів від 25.02.16р., у зв'язку з перебуванням судді Суліма В.В. на лікарняному, визначено новий склад суду головуючий суддя: Тищенко О.В, судді Власов Ю.Л., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 прийнято до провадження справу №910/22166/15 у складі колегії суддів: головуючий суддя Тищенко О.В, судді Власов Ю.Л., Яковлєв М.Л., розгляд справи №910/22166/15 призначено на 27.04.16

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.04.2016 у зв'язку з перебуванням судді Власова Ю.Л. у відпустці, визначено новий склад суду: головуючий суддя: Тищенко О.В, судді: Яковлєв М.Л., Тарасенко К.В.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 27.04.16р. справу №910/22166/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючий суддя: Тищенко О.В, судді Куксов В.В., Яковлєв М.Л., Тарасенко К.В.

В судове засідання 27.04.16р. представники сторін з'явилися.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2015 року у справі № 910/22166/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечували проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просили суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 14.08.2008 між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладений договір оренди №272-Упр(ДВ)-08.

Згідно з п. 1.1. договору, орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) орендаря), далі - об'єкт оренди, за адресою: станція метро "Мінська" (вестибюль № 2), для торгівлі товарами народного споживання.

Відповідно до п. 2.1. договору, об'єктом оренди є частина вестибюлю (переходу), визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) орендаря, загальною площею 15,6 кв.м., згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Пунктом 2.4 договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен".

Згідно з п. 4.1 договору, орендодавець зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів з моменту підписання договору з додатками передати, а орендар по акту приймання-передачі прийняти об'єкт оренди.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2008 Комунальним підприємством "Київський метрополітен" було передано, а Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 прийнято в орендне користування частину переходу загальною площею 15,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, станція метро "Мінська" (вестибюль № 2), визначену огороджувальними конструкціями (кіосками), про що сторонами складено, підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі б/н від 14.08.2008р.

У відповідності до п. п. 3.1, 3.2 Договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади затвердженої рішенням Київради від 28 вересня 2006 року №34/91, та на дату підписання договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати становить 168,54 грн. за 1 кв. м. орендованої площі, що в цілому за об'єкт оренди станом на липень 2008 року складає 2629,17 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Пунктом. 3.3 договору, розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Додатковою угодою №17 від 27.01.2009 до договору, внесено зміни до пунктів 2.1., 2.2., 3.1., 3.5. договору. Так, сторонами погоджено, в п. 2.1. цифри "15,6" замінити на цифри "12,4"; в п. 2.2. цифри "63100,00" замінити на цифри "50156,41"; в п. 3.1. слова та цифри: "що в цілому за об'єкт оренди станом на липень 2008 року складає 2629,17 грн. без ПДВ" замінити на слова та цифри: "що в цілому за об'єкт оренди станом на січень 2009 року (з урахуванням індексу інфляції по грудень 2008 року) складає 22113,44 грн. без ПДВ"; в п. 3.5. (перший абзац): "всього сума по договору з урахуванням ПДВ 20% з розрахунку на січень 2009 складає 2878,36 грн."

Додатковою угодою №629 від 01.06.2009 сторони дійшли згоди внести зміни в п. 3.4. та п. 3.5. договору та викласти їх у наступній редакції:

п. 3.4.: "сума до відшкодування згідно із розрахунком (додаток №1 до цієї додаткової угоди) на момент укладення додаткової угоди складає 210,16 грн. (без ПДВ) та повинна бути переглянута в разі зміни цін на комунальні послуги для орендодавця".

п. 3.5.: "Всього сума за договором з урахуванням ПДВ (20%) з розрахунку на червень 2009 складає: 2377,09 грн. (орендна плата з урахуванням індексів інфляції по травень 2009) +210,16 грн. +ПДВ 20% = 3104,70 грн.".

Згідно з п. 3.6 договору, орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Орендар зобов'язувався вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі (п. 4.2 договору).

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок того, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині сплати оренди за квітень-травень 2015 року, позивачем було направлено на адресу ФОП ОСОБА_2 претензію від 26.05.2015 №431-НДД щодо сплати заборгованості за договором оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008 в сумі 11518,32 грн., проте вказана вимога залишена відповідачем буз відповіді.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача по несплаті орендних платежів за квітень, травень, червень 2015 року, тобто протягом трьох місяців підряд, складає 16942,54 грн.

Відповідно до п. 9.1. договору визначено, що цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до отримання відповідного рішення Київської міської ради, але не довше ніж до 31.12.2008 року.

Договір припиняється в разі невиконання істотних умов договору або порушення його (п. 9.5).

Враховуючи наявну у відповідача заборгованість за договором оренди у розмірі 16942,54 грн. по несплаті орендних платежів за квітень, травень, червень 2015 року, тобто протягом трьох місяців підряд, позивач направив на адресу відповідача повідомлення вих. №521-НДД від 13.07.2015 про відмову від договору оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008, в якому, також, вимагав звільнити об'єкт оренди від своїх тимчасових конструкцій, привести об'єкт оренди у первинний стан та передати за актом приймання-передачі, проте об'єкт оренди у первісний стан не приведено, не звільнено та не повернуто об'єкт оренди позивачу, у зв'язку з чим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 за № 2269-XII, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

У відповідності до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Як встановлено судом першої інстанції, заборгованість відповідача за договором оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008 за квітень - червень 2015 року (протягом трьох місяців підряд) складає 16942,54 грн., проте, ОСОБА_2 в порушення умов договору оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008 свого обов'язку по сплаті орендних платежів за користування орендованим майном не виконував.

Договір припиняється в разі невиконання істотних умов договору або порушення його (п. 9.5).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк звільнення Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 об'єкта оренди, настав, у зв'язку з припиненням договору оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008р.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Правовідносини з оренди державного та комунального майна, врегульовуються Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та відповідними положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Статтею 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

При цьому повинні враховуватися приписи частини третьої статті 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 782 ЦК України визначено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Пунктом 5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" роз'яснено, що при вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем порушено договірні зобов'язання за договором оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008 в частині несплати орендних платежів за квітень 2015 року, травень 2015 року, червень 2015 року, тобто протягом трьох місяців підряд. Розмір заборгованості відповідача протягом трьох місяців підряд складає 16942,54 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2015 позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення №521-НДД від 13.07.2015 про відмову від договору оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008. Направлення вказаного повідомлення на адресу відповідача (04114, АДРЕСА_1) підтверджується описом вкладення у цінний лист від 16.07.2015 та фіскальним чеком №2285 від 16.07.2015, який підтверджує оплату поштових послуг.

В матеріалах справи міститься витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» з якого вбачається, що відправлення за номером 856 (за яким здійснено направлення повідомлення №521-НДД від 13.07.15р. про відмову від договору оренди на адресу ФОП ОСОБА_2.) вручене адресату 22.07.2015р.

Враховуючи викладене та з огляду на те, що із матеріалів справи вбачається невиконання відповідачем зобов'язання по сплаті орендної плати за договором оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008р. протягом трьох місяців підряд, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що договір оренди №272-Упр(ДВ)-08 від 14.08.2008, в силу положень ч. 2 ст. 782 ЦК України, є розірваним з 22.07.2015р..

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від 08.05.2012 у справі №5021/966/2011.

Щодо позивних вимог позивача в частині виселення відповідача з орендованого майна та зобов'язання відповідача у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоски), що належать відповідачу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Пунктом 4.14 договору передбачено, що орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні оренди зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю.

Відповідно до п.7.5 договору, у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Відповідно до п. 8.5.6 договору, у разі припинення дії цього договору, орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю (переходу) станції метро "Мінська" в термін, визначений п. 4.14 договору, від своїх огороджуючих конструкцій. При невиконанні вказаного обов'язку орендодавець самостійно розпоряджається конструкціями (кіосками).

Доказів повернення відповідачем позивачу об'єкту оренди за актом приймання-передачі до матеріалів справи не надано.

В матеріалах справи міститься акт б/н від 21.10.2015 про проведення огляду використання об'єкта оренди станом на дату проведення огляду у частині переходу на станції метро "Мінська" (вестибюль №2) знаходяться тимчасові огороджувальні конструкції відповідача, в яких здійснюється торговельна діяльність.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що договірні відносини сторін припинились, у звязку з розірванням договору оренди, та вважає що висновок суду першої інстанції про виселення відповідача з орендованого майна та зобов'язання відповідача у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать відповідачу, а тому позовні вимоги є правомірними та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2015р. у справі № 910/22166/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодекс України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2015р. у справі № 910/22166/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2015р. у справі №910/22166/15 - залишити без змін.

2.Матеріали справи № 910/22166/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді М.Л. Яковлєв

К.В. Тарасенко