РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016Справа №910/17784/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс"

про розірвання договору та стягнення 76 500,00 грн.

За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест"

про стягнення 24 556, 13 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест": Дробаха С.В.

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс": не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" про розірвання договору про надання послуг № 160513 від 16.05.2013 р. та стягнення сплачених грошових коштів в розмірі 76 500, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" обумовлених договором № 160513 від 16.05.2013 р. та додатком № 1 зобов'язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 р. порушено провадження у справі № 910/17784/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

21.08.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою до Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" про стягнення основної суми боргу в розмірі 13 500, 00 грн., суми інфляційних втрат в розмірі 10 219, 50 грн. та суми 3 % річних в розмірі 836, 63 грн. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що роботи за договором № 160513 від 16.05.2013 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" виконані в повному обсязі, у зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" зобов'язано здійснити їх оплату.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2015 р. зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" про стягнення 24 556, 13 грн. прийнято для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/17784/15.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 р. у справі № 910/17784/15 первісний позов задоволено повністю; розірвано договір про надання послуг № 160513 від 16.05.2013 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Біохімінвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс"; присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Біохімінвест" суми в розмірі 76 500, 00 грн. та 3 045, 00 грн. - судового збору; у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 р. рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 р. у справі № 910/17784/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.02.2016 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 р. та рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2015 р. у справі № 910/17784/15 скасовано, справу передано на новий розгляд.

29.02.2016 р. матеріали справи № 910/17784/15 надійшли до Господарського суду міста Києва та відповідно автоматизованого розподілу передані на розгляд судді Пригунової А.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 р. суддею Пригуновою А.Б. справу № 910/17784/15 прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін.

У процесі провадження у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" подало письмові пояснення по справі, у яких зазначає, зазначає, що передбачені договором № 160513 від 16.05.2013 р. роботи передані Товариству з обмеженою відповідальністю Біохімінвест" 19.06.2013 р. та 07.07.2013., що останнім не заперечується, в той час як мотивованої відмови від прийняття вказаних робіт та підписання відповідного акту приймання-передач від позивача за первісним позовом не надходило, у зв'язку з чим роботи вважаються прийнятими.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" подало заяву про застосування наслідків спливу позовної даності до вимог, пов'язаних із недоліками робіт за договором підряду.

Товариство з обмеженою відповідальністю Біохімінвест" подало пояснення по справі, у яких зазначається, що на електронну адресу товариства надходили від Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" неузгоджені проміжні проекти, які містили значні недоліки, однак вказані документи не містили ані особистого, ані електронного підпису, за якими можливо було б ідентифікувати особу, яка приймала участь у здійсненні господарської операції.

Також позивач за первісним позовом зазначає, що отриманих від Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" документів неможливо було отримати відповіді на принципово важливі питання щодо доцільності побудови біоетанольного заводу.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю Біохімінвест" вказує, що вимоги у даній справі обґрунтовані істотним порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" умов договору № 160513 від 16.05.2013 р., що відповідно до ст.ст. 651, 852 Цивільного кодексу України є підставою для його розірвання.

Товариством з обмеженою відповідальністю Біохімінвест" також подано відзив на зустрічну позовну заяву, за змістом якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" в односторонньому порядку визначило порядок передачі робіт за договором № 160513 від 16.05.2013 р. та, при цьому, не дотримано вимог щодо електронного документа.

Розгляд справи переносився в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник Товариством з обмеженою відповідальністю Біохімінвест" підтримав первісний позов та заперечив проти зустрічного.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" на виклик суду не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками процесу.

У судовому засіданні 25.04.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження у справі, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" укладено договір на надання послуг № 160513, за умовами якого відповідач за первісним позовом зобов'язався за дорученням позивача за первісним позовом виконати роботи з проведення дослідження ринку біоетанолу України та розробки бізнес-плану проекту виробництва біоетанолу на виробничих потужностях Товариством з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест", результатом якої є техніко-економічна документація.

Відповідно до п. 1.2. договору вихідні дані та техніко-економічні особливості роботи, а також склад і терміни її виконання визначаються "Технічним завданням", відповідно до додатку № 1 даного договору, який є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1. - 2.4. договору договірна ціна виконання роботи складає 90 000, 00 грн. До початку виконання роботи, протягом п'яти робочих днів від дня підписання договору, позивач за первісним позовом сплачує відповідачу за первісним позовом аванс у розмірі 85 % від загальної вартості робіт, а саме 76 500, 00 грн., та після підписання акту здавання-приймання виконаних робіт позивач за первісним позовом сплачує 15 % від загальної вартості робіт, а саме 13 500, 00 грн. Початком виконання роботи є день надходження суми, зазначеної в п. 2.1. даного Договору на рахунок виконавця.

Розділом 3 договору передбачено, що після закінчення роботи за договором відповідач за первісним позовом передає Товариству з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" документацію та акт (2 примірники). Позивач за первісним позовом протягом 10 робочих днів від дня отримання документації та акту надсилає відповідачу за первісним позови підписаний акт або мотивовану відмову від підписання акту. У випадку мотивованої відмови позивача за первісним позовом від підписання акту уповноважені представники протягом 10 робочих днів складають двосторонній акт з переліком необхідних доопрацювань і термінів їх виконання. Якщо позивач за первісним позовом не виконає наведені умови, акт вважається підписаним, а роботи виконаними та прийнятими.

Договір, відповідно до п. 6.1., діє з моменту його підписання сторонами та до повного виконання умов і обов'язків по даному договору.

Додатком № 1 до договору сторони узгодили Технічне завдання, а також склад та термін виконання роботи, а саме: передінвестиційне дослідження ринку біоетанолу України - 35 календарних днів після виконання умов п. 2.2. договору; розробка бізнес-плану для "Стартапа" проекту виробництва біоетанолу в т.ч.: - бюджетна оцінка інвестицій проекту, - розробка техніко-економічний моделі проекту в середовищі Excel - 42 календарних дні після виконання умов п. 2.2. договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № 160513 від 16.05.2013 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" перерахувало на користь відповідача за первісним позовом 76 500, 00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з банківського рахунку.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" стверджує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" не було дотримано умов договору № 160513 від 16.05.2013 р. та не надано в друкованому (паперовому) варіанті дослідження ринку біоетанолу України, Бізнес-плану по виробництву біоетанолу на виробничих потужностях Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" та акту здавання-приймання виконаних робіт у встановлений договором строк, що, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест", є істотним порушенням умов вказаного договору.

Нормативно обґрунтовуючи позов, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" посилається на норми ст. 651 Цивільного кодексу України, якими передбачено можливість розірвання договору в судовому порядку у разі істотного порушення його умов, а також норми ч. 2 ст. 852 Цивільного кодексу України за змістом яких за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Статтею 846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 2 ст. 852 Цивільного кодексу України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, між сторонами велося електронне листування з використанням електронних адрес Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" ("") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" ("", "", "") стосовно змісту договору № 160513 від 16.05.2013 р. та у подальшому погоджувались окремі пункти документації, що є предметом договору -проведення дослідження ринку біоетанолу України та розробки бізнес-плану проекту виробництва біоетанолу на виробничих потужностях Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" (роздруківка електронного листування сторін міститься в матеріалах справи).

Як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс", обумовлена договором документація фактично була розроблена та надіслана електронною поштою на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" у 2013 році, а саме: 19.06.2013 р. - надіслано результат дослідження ринку, 07.07.2013 р. - надіслано бізнес-план і акт виконаних робіт, що, на дамку відповідача за первісним позовом, свідчить про виконання ним договору № 160513 від 16.05.2013 р.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" факт отримання вказаних документів електронною поштою не заперечує, однак стверджує, що направлені проекти не узгоджені Товариством з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест", є проміжними, містять численні недоліки та, крім того, направлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" документи не містили ані особистого, ані електронного підпису, у зв'язку з чим неможливо ідентифікувати особу, яка приймала участь у господарській операції.

У статті 3 Цивільного кодексу України закріплено принцип справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 7 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин. Звичай може бути зафіксований у відповідному документі.

Слід відзначити, що договором № 160513 від 16.05.2013 р. не встановлений конкретний порядок передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" документації та акту приймання-передачі (направлення поштою, передача особисто тощо).

В той же час, як встановлено судом, у процесі відносин між сторонами склалась практика обміну листами з відповідними пропозиціями та їх обговорення за допомогою електронної пошти, що підтверджується матеріалами справи.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що направлення відповідачем за первісним позовом результатів дослідження ринку та бізнес-плану на електронну пошту Товариству з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" не суперечить як умовам договору № 160513 від 16.05.2013 р., так і загальним засадам цивільного законодавства України.

Стосовно доводів Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" про недоліки направлених відповідачем за первісним позовом документів та неможливість на їх підставі прийняти рішення про доцільність побудови біоетанольного заводу, суд відзначає, що з наявних у матеріалах справи роздруківок електронного листування сторін вбачається, що отримавши від відповідача за первісним позовом документи на виконання № 160513 від 16.05.2013 р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" продовжило листування з Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" з приводу доцільності та варіантів виробництва біоетанолу в Україні.

При цьому, наявні у справі роздруківки з електронної пошти свідчать про уточнення Товариством з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" певних відомостей, вказаних у переданих відповідачем за первісним позовом дослідженнях та наявність додаткових запитань щодо об'єкту дослідження, однак вказані листи не містять мотивованої відмови Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" від прийняття направлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" результатів дослідження та бізнес-плану.

Також у досліджуваному судом листуванні сторін відсутні доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" щодо відмови підписати акт приймання - передачі робіт, отримання якого електронною поштою позивач за первісним позовом неодноразово підтверджував у своїх поясненнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Крім того, суд відзначає, що договором № 160513 від 16.05.2013 р. не визначено відповідного оформлення результатів дослідження та форми бізнес плану, а також не вказано обов'язкових реквізитів зазначених документів, які б надавали їм юридичну значимість та обов'язковість, зокрема, наявність підпису уповноваженої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" та/або печатки юридичної особи.

Тож, виходячи з вищенаведених обставин, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується направлення відповідачем за первісним позовом Товариству з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" передбаченої договором № 160513 від 16.05.2013 р. документації та акту приймання-передачі робіт, в той час доказів мотивованої відмови позивача за первісним позовом від прийняття виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" робіт у передбачений договором № 160513 від 16.05.2013 р. строк матеріали справи не містять.

При цьому, слід відзначити, що за змістом ст. 651 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач за первісним позовом в обґрунтування заявлених вимог, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Крім того, позивач за первісним позовом посилається на приписи ч. 2 ст. 852 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 111-21 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

У відповідності до ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012 р. № 6 рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

За висновками Верховного Суду України, які викладені, зокрема, у постанові від 18.03.2013 р. справі N 6-75цс13 оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з вищенаведених обставин та наявних у справі доказів, оцінку який судом здійснено у відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку що позивачем за первісним позовом не доведено істотного порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" умов договору № 160513 від 16.05.2013 р. та позбавлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" у зв'язку з таким порушення того, на що останнє розраховувало укладаючи спірний договір.

Також позивачем за первісним позовом не доведено наявності істотних відступів від умов договору № 160513 від 16.05.2013 р., не надано доказів наявності у нього будь-яких збитків або інших втрат внаслідок такого порушення.

Крім того, суд звертає увагу, що за умовами договору № 160513 від 16.05.2013 р. на Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" покладено обов'язок провести дослідження ринку біоеталону та розробити бізнес-план проекту його виробництва, в той час як висновки щодо доцільності будівництва біоетанольного заводу фактично є питанням внутрішньогосподарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест", яке здійснює самостійну, ініціативну, на власний ризик господарську діяльність з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що наведені позивачем за первісним позовом обставини та наявні у справі докази не підтверджують обставини, які зумовлюють розірвання договору в порядку ст. 651 та/або ч. 2 ст. 852 Цивільного кодексу України.

Стосовно вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" про стягнення сплачених за договором № 160513 від 16.05.2013 р. грошових коштів в розмірі 76 500, 00 грн., суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами ст. 852 Цивільного кодексу України передбачено право замовника вимагати розірвання договору підряду та відшкодування збитків у разі наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків.

В той же час, Товариством з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" у даному випадку не доведено належними та допустимим доказами ані істотних відступів у роботі відповідача за первісним позовом, ані наявності збитків та інших витрат, у зв'язку з чим вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" грошових коштів, сплачених за договором № 160513 від 16.05.2013 р. судом визнаються необґрунтованими.

В той же час, оскільки наявними у справі доказами підтверджується направлення відповідачем за первісним позовом Товариству з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" результатів дослідження ринку біоетанолу, бізнес-плану та акту приймання-передачі, а позивачем за первісним позовом, в свою чергу, не доведено належними та допустимими доказами відмови від його прийняття з наведенням мотивів такої відмови, суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" дотримано умови п. 3.1 договору № 160513 від 16.05.2013 р., в той час як Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" передбачені п.п. 3.2., 3.3. договору дії не вчинило, а відтак - а даному випадку в силу п. 3.4. договору роботи вважаються виконаними Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" та прийнятими позивачем за первісним позовом.

Приймаючи до уваги вищенаведене, виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" роботи підлягають оплаті у строки та у порядку, передбаченому договором № 160513 від 16.05.2013 р. та, відповідно, вимоги останнього про стягнення заборгованості у розмірі 13 500, 00 грн. підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами п. 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на те, що ст. 625 Цивільного кодексу України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Тож, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" допущено порушення договірних зобов'язань щодо оплати виконаних робіт, суд вважає обґрунтованим притягнення відповідача за первісним позовом до відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання.

За розрахунком Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" за період з 22.07.2013 р. до 14.08.2015 р. розмір суми інфляційних втрат становить 10 219, 50 грн. та суми 3 % річних - 836, 63 грн.

Розрахунок перевірено судом та відповідає вимогам чинного законодавства України.

За таких обставин зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, вищенаведені висновки суду ґрунтуються виключно на доказах, які наявні у матеріалах справи та надані з дотриманням імперативних приписів Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням того, що сторонам у даній справі забезпечено рівні можливості щодо реалізації їх процесуальних прав та доведення своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за первісним та зустрічним позовом покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест".

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" відмовити.

2. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохімінвест" (22400, Вінниціька область, м. Калинівка, вул. Дзержинського, 1, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Техінсервіс" (04114, м. Київ, пров. Макіївський, 1, ) заборгованість у розмірі 13 500, 00 (тринадцять тисяч п'ятсот грн. 00 коп.) грн.,, інфляційні втрати у розмірі 10 219, 50 (десять тисяч двісті дев'ятнадцять грн. 50 коп.) грн., 3 % річних у розмірі 836, 63 (вісімсот тридцять шість грн. 63 коп.) грн. та 1 827, 00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 04.05.2016 р.

Судді Пригунова А.Б.