донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.04.2016 справа №908/4338/13

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддіДучал Н.М. Склярук О.І., Ушенко Л.В.
Секретар судового засідання - помічник судді За участю представників сторін: від прокуратури - від позивача 1 від позивача 2 від боржника - від ДВС - розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 не з'явився не з'явився не з'явився не з'явився не з'явився Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 м. Запоріжжя
на ухвалу господарського судуЗапорізької області
від за скаргою на дії25 лютого 2016 р. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 м. Запоріжжя Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції
у справі№ 908/4338/13 (головуючий суддя - Кагітіна Л.П., судді: Алейникова Т.Г., Зінченко Н.Г.)
за позовомЗапорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, м. Запоріжжя в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції держави у спірних відносинах: 1.Міністерства інфраструктури України, м. Київ
до2.Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", м. Київ в особі Бердянської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", м. Бердянськ Запорізької області Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя
простягнення 90 874,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

12.01.2016 р. ФОП ОСОБА_5 звернувся до господарського суду Запорізької області зі скаргою (вих. б/н) від 11.01.2016 р. на дії органу Державної виконавчої служби - Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, в якій просив:

- Визнати поважним та поновити строк на звернення зі скаргою на дії державного виконавця та визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції б/н від 10.11.2015р. (ВП 46515253) про арешт коштів, винесеної на підставі наказу господарського суду Запорізької області № 908/4338/13 від 28.01.2015р.;

- Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції б/н від 10.11.2015р. (ВП 46515253) про арешт коштів, винесену на підставі наказу господарського суду Запорізької області №908/4338/13 від 28.01.2015р.;

- Витребувати з Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції копію постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції б/н від 10.11.2015р. (ВП 46515253) про арешт коштів, винесеної на підставі наказу господарського суду Запорізької області № 908/4338/13 від 28.01.2015 р. та матеріали виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом.

Скарга обґрунтована недотриманням державним виконавцем вимог законодавства щодо порядку направлення боржнику постанови про арешт коштів боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, зазначену у виконавчому документі. Наполягає, що про наявність постанови дізнався з листа ПАТ «ПУМБ» № ZAP-52/1397 від 26.11.2015р., тому був позбавлений можливості повідомити державного виконавця, що рахунки, на які накладено арешт, використовуються скаржником для здійснення розрахунків з бюджетом та особами, що працюють з підприємцем.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.02.2016р. скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції б/н від 10.11.2015р. (ВП 46515253) про арешт коштів, винесеної на підставі наказу господарського суду Запорізької області №908/4338/13 від 28.01.2015р. відхилено та залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована відповідністю дій державного виконавця приписам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, а також правомірністю прийняття постанови від 10.11.2015 р. ВП № 46515253 про накладення арешту на кошти боржника.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою, Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області у справі № 908/4338/13 від 25.02.2016р.; прийняти у справі постанову, якою скаргу задовольнити, визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції б/н від 10.11.2015р. (ВП 46515253) про арешт коштів, винесену на підставі наказу господарського суду Запорізької області №908/4338/13 від 28.01.2015р.

Вважає ухвалу суду такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, та постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наполягає, що судом першої інстанції при розгляді скарги не враховані всі докази, подані в обґрунтування скарги та не надана їм належна оцінка.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.04.2016р. прийнято апеляційну скаргу у справі № 908/4338/13 до провадження та призначено до розгляду на 26.04.2016р.

Сторони та інші учасники судового процесу не скористалися правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою суду сторони та інші учасники процесу не зобов'язувалися забезпечити явку повноважних представників в судове засідання, тому згідно зі ст.ст. 75, 99 ГПК України, скаргу розглянуто за наявними матеріалами, які є достатніми для розгляду апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.ст.101,106 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість ухвал місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 29.05.2014 р. по справі №908/4338/13 позовні вимоги Запорізького прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції держави у спірних відносинах: позивача-1) Міністерства інфраструктури України, позивача-2) Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Бердянської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задоволені повністю.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Бердянської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 90874,60 грн. заборгованості.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжі (Орджонікідзевський район); банк одержувача: УДКСУ у м. Запоріжжі (Орджонікідзевський район); МФО 813015; ; р/р №3007; код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності банку - 206, з використанням параметру RR-83) 1827,00 грн. судового збору.

28.01.2015 р. на примусове виконання судового рішення видано відповідні накази.

13.02.2015 р., за заявою стягувача, державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46515253 з примусового виконання наказу № 908/4338/13, виданого господарським судом Запорізької області про стягнення з ФОП ОСОБА_5 боргу в розмірі 90 874,60 грн. Постановлено: Боржнику самостійно виконати рішення до 19.02.2015р. При невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

11.08.2015 р. постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ виконавче провадження ВП №46515253 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 48522872, яке веде Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

На запит державного виконавця № 14354598 від 19.10.2015р. Державною податковою службою України надано відповідь № НОМЕР_1 від 19.10.2015р. про номери рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ від 10.11.2015р. при примусовому виконанні наказу № 908/4338/13 від 28.01.2015 р., у зв'язку з непогашенням Боржником заборгованості: в сумі 90 874,60 грн. за виконавчим документом, 9087,46 грн. - виконавчий збір, 200,00 грн. витрати на проведення виконавчих дій, всього - 100 162,06 грн., накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках ПАТ «ПУМБ», МФО 334851 та належать боржнику ОСОБА_5 в межах суми 100 162,06 грн.

З листом № 15662 від 10.11.2015р. постанова направлена на адресу ОСОБА_5 та ПАТ «ПУМБ».

Боржник не погодився з такими діями виконавчої служби та звернувся до господарського суду з відповідною скаргою.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з приписами ст. ст.124, 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Однією з засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ст. 115 Господарського процесуального кодексу України).

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (ст.ст.1, 2 Закону України "Про виконавче провадження").

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з приписами ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей, тощо.

Статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону (зокрема, судового наказу), за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець, на підставі ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Заходами примусового виконання рішень, є : 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням ( ст.32 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника врегульований ст.52 Закону України «Про виконавче провадження».

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (п.1). Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки" (п.2). Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються (п.3). На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту (п.4).

Відповідно до ст.65 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача (п.3). Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (п.4). Не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом, кошти: що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки"; що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання" та статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику" (п.5). У разі якщо після накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судове рішення і відкриває нові рахунки у банках чи інших фінансових установах, державний виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності (п.6).

Скаржником не представлено суду доказів, що кошти, на які накладено арешт, є коштами, які не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом.

За приписами ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 31. Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як свідчать матеріали справи постанова про накладання арешту на кошти боржника від 10.11.2015 р. була направлена на адресу ОСОБА_5 простою кореспонденцією, що підтверджується копією витягу з журналу простої кореспонденції від 10.11.15 р., що відповідає приписам ст.31 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційним Судом України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 р. у справі № 11-рп/2012 зазначено, що за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

За положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. у справі Півень проти України судом вказано, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Тому, вірним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог скарги ФОП ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції б/н від 10.11.2015 р. (ВП 46515253) про арешт коштів, винесеної на підставі наказу господарського суду Запорізької області №908/4338/13 від 28.01.2015 р.

Виходячи з вищезазначеного, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали господарського суду Запорізької області від 25.02.2016р. у справі № 908/4338/13.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на ухвалу господарського суду Запорізької області від 25.02.2016р. у справі № 908/4338/13 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 25.02.2016р. у справі № 908/4338/13 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: О.І. Склярук

Л.В. Ушенко

Надруковано 9 екз.:

1-ДВС

1-прокуратурі

3- позивачам

1- боржнику

1- у справу

1-ДАГС

1 - ГСЗО