ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.04.2016р. Справа №905/707/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Енергоринок», м.Київ, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області, ,

про стягнення ,42 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю, -

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 05.04.2016р. по 14.04.2016р. та з 14.04.2016р. по 21.04.2016р.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Енергоринок», м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою 01/44-1155 від 03.02.2015р. до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області, про стягнення ,42 грн., з яких: ,07 грн. основного боргу, 383703448,58грн. пені, 257207825,72 грн. інфляційних нарахувань, 29303096,30 грн. 3% річних, 1350039,75грн. штрафу.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/707/16 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 22.02.2016р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/707/16.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору купівлі продажу електроенергії №4863/01 від 19.08.2008р. із відповідачем, невиконання останнім у повному обсязі взятих на себе зобовязань з оплати вартості придбаної електричної енергії протягом січня-квітня, грудня 2015р., внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано довідку про стан заборгованості станом на 01.01.2016р. та розрахунок заявлених позовних вимог, а також у копіях: договір №4863/01 від 19.08.2008р. з додатковими угодами №6944/02 від 10.05.2011р., №8505/02 від 10.05.2012р., №11106/03 від 08.01.2015р., №11534/01 від 17.08.2015р. до означеного договору; акти купівлі-продажу електроенергії за січень 2015р. №б/н від 31.01.2015р., за лютий 2015р. №б/н від 28.02.2015р., за березень 2015р. №б/н від 31.03.2015р., за квітень 2015р. №б/н від 30.04.2015р., за грудень 2015р. №б/н від 31.12.2015р., акт корегування №б/н від 26.10.2015р. до акту купівлі-продажу електроенергії за лютий 2015р. на виконання постанови НКРЕКП №2644 від 26.10.2015р., акт звірки розрахунків №07/51-4-596 від 20.01.2016р. станом на 01.12.2015р., правоустановчі документи.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.230, 231 Господарського кодексу України, ст.526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 54 57, 61, 64, 66, 82-85 Господарського процесуального кодексу України.

17.03.2016р. представник позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подав супровідний лист б/н від 16.03.2016р., до якого додано в оригіналах: пояснення б/н від 16.03.2016р. щодо встановлення для відповідача ціни вартості електроенергії визначеної в актах купівлі продажу електричної енергії, розшифровка банківської виписки ДП «Енергоринок» про надходження коштів від ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» згідно договору від 19.08.2008р. №4863/01 за куповану електричну енергію в період січень квітень, грудень 2015р. за період з 31.12.2014р. по 31.01.2016р., заява б/н від 15.03.2016р. про відсутність на розгляді у іншого судді даних позовних вимог та відсутність відносно відповідача провадження по справі про банкрутство; у копіях: лист Державного підприємства «Енергоринок» №01/44-2492 від 04.03.2016р. «Щодо надання довідки про зарахування судового збору»; описи вкладення у цінний лист №288 від 11.03.2016р., №К-956 від 03.03.2016р. та фіскальні чеки №1334 від 11.03.2016р., №0983 від 03.03.2016р., довіреність на представника.

05.04.2016р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано супровідний лист б/н від 04.04.2016р., до якого додано довідку про стан взаємних розрахунків між ДП «Енергоринок» та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за електроенергію по договору від 19.08.2008р. №4863/01 в період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. станом на 01.03.2016р.

05.04.2016р. відповідачем представлено суду відзив на позовну заяву б/н від 05.04.2016р., за змістом якого останній не погоджується з заявленою до стягнення сумою пені та клопоче про зменшення її розміру до 1500000,00 грн.; вказує на те, що розмір пені, нарахованої позивачем, є надмірно великим та таким, що не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, так як позивачу не заподіяні які-небудь збитки, а прострочення оплат на користь останнього є наслідком несвоєчасної сплати споживачами заборгованості за електричну енергію, в свою чергу відповідач вживає заходів щодо погашення існуючої заборгованості, яке ускладнено через наявність обєктивних обставин, що не залежать від нього; крім того посилається на те, що стягнення пені в розмірі, заявленому позивачем, призведе до порушення нормального функціонування відповідача, невиплати заробітної плати працівникам підприємства, неможливості виконання поточних та позапланових ремонтів електромереж, оновлення матеріальної бази та, як наслідок цього, виникнення додаткових пошкоджень, аварій, втрат, що також зачепить інтереси населення та підприємств Донецької області, які і так перебувають у вкрай тяжкому стані; звертає увагу суду, що під час розгляду справи спірна сума заборгованості зменшилась на 9471124,83 грн. у звязку з частковим погашенням основного боргу та за таких обставин провадження у цій частині підлягає припиненню в порядку ч.1 ст.80 ГПК України.

До відзиву додано у копіях: документи, що підтверджують правовий статус підприємства, акт звірки заборгованості між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та КП «Компанія «Вода Донбасу» за електроенергію станом на 01.01.2016р., довідка №15/58 від 19.01.2016р. про стан дебіторської заборгованості ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на 01.01.2016р., довідка ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про відхилення основних показників діяльності за період з 01.01.2015р. по 01.10.2015р., довідка ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» №15/57 від 19.01.2016р. про відхилення основних показників енергозбутової діяльності за 2015р., акт звірки розрахунків ДП «Енергоринок» з Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» №07/51-4-1154 від 02.02.2016р. за продану з ОРЕ електроенергію станом на 01.01.2016р., акт звірки розрахунків ДП «Енергоринок» з Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» за продану з ОРЕ електроенергію станом на 01.03.2016р., виписка по рахунку за 29.02.2016р., довіреність на представника.

14.04.2016р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано супровідний лист б/н від 13.04.2016р., до якого додано у копіях: акт звірки розрахунків ДП «Енергоринок» з Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» за продану з ОРЕ електроенергію №07/51-4-3481 від 01.04.2016р. станом на 01.03.2016р., листи Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» «Щодо переплати по ПКМУ №20» та №61/270 від 29.02.2016р. «Щодо переплати у лютому 2016р.».

14.04.2016р. відповідачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н від 13.04.2016р., до якого додано копію акту звірки розрахунків ДП «Енергоринок» з Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» за продану з ОРЕ електроенергію №07/51-4-3481 від 01.04.2016р. станом на 01.03.2016р.

Представник позивача у судовому засіданні 21.04.2016р. підтвердив погашення суми основного боргу в розмірі 9471124,83 грн., в залишковій частині наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, проти зменшення розміру пені до 1500000,00 грн. заперечив.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.04.2016р. свідчив про погашення суми основного боргу в розмірі 9471124,83 грн. та просив припинити провадження у цій частині, проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені заперечив, з підстав наведених у відзиві, наполягав на зменшенні розміру пені до 1500000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

19.08.2008р. між Державним підприємством «Енергоринок» (далі ДПЕ) та Відкритим акціонерним товариством «Донецькобленерго» (нині Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» (далі ЕК) був укладений договір №4863/01, згідно з яким ДПЕ зобовязався продавати, а ЕК зобовязався купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов даного договору (п.2.1 договору).

Відповідно до п.3.1 Договору, сторони визнають свої зобовязання за ДЧОРЕ (договір між членами Оптового ринку електричної енергії України) і додатками до ДЧОРЕ, що є його невідємними частинами, та керуються його положеннями при виконанні цього договору.

За змістом п.3.2 договору ДПЕ продає, а ЕК купує електричну енергію в точках поставки на межі балансової належності електричних мереж, визначених в Акті розмежування балансової належності електричних мереж і експлуатаційної відповідальності (додаток №4 до цього Договору) в обсягах, які визначаються згідно з розділом 4 Договору. Точки обліку електричної енергії наведені у додатку №1 до Договору «Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку». Право власності на електричну енергію, яка постачається за цим Договором, переходить від ДПЕ до ЕК в момент передачі електричної енергії в точках поставки.

Вартість електроенергії, купленої ЕК у ДПЕ у розрахунковому місяці, визначається у відповідності до Правил ОРЕ за середньозваженою ціною та фактичними обсягами отриманої ЕК електроенергії (п.3.5 договору).

За змістом р.4 «Умови визначення обсягів купівлі-продажу електроенергії» договору №4863/01 від 19.08.2008р.фактичні дані про обсяги електричної енергії проданої позивачем відповідачу відображаються у актах купівлі-продажу електроенергії, також передбачена можливість коригування платежу ЕК з урахуванням встановлених НКРЕ вирівнювальних націнок (знижок), дотацій у зв'язку із застосуванням єдиних роздрібних тарифів на електроенергію для кожного із класів споживачів, крім населення, на території України.

Перерахування коштів ЕК за куплену у ДПЕ електроенергію здійснюються кожного банківського дня розрахункового місяця з урахуванням умов пункту 6.3 і зараховується Сторонами як оплата за електричну енергію, куплену ЕК у ДПЕ у цьому місяці з урахуванням умов п. п. 6.4 та 6.5 цього Договору та окремих рішень Кабінету Міністрів України (п. 6.2 договору).

Пунктом 6.3 договору встановлено, що 11-го, 21-го та останнього числа розрахункового місяця ДПЕ перевіряє суму, що надійшла на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ як оплата ЕК електричної енергії, купленої за першу, другу та третю декаду місяця відповідно. Розмір оплати ЕК за першу декаду визначається шляхом множення 30 % замовленого місячного споживання електроенергії і відповідно за другу декаду - 30 % та за третю декаду - 40 % на прогнозну оптову ринкову ціну, затверджену постановою НКРЕ з урахуванням суми місячного обсягу дотацій для компенсації втрат ЕК від здійснення постачання електричної енергії за регульованим тарифом згідно постанови НКРЕ, що встановлює суму дотацій, а також з урахуванням встановлених НКРЕ вирівнювальних націнок (знижок) для коригування платежу ЕК у зв'язку із застосуванням єдиних роздрібних тарифів на електроенергію для кожного із класів споживачів, крім населення, на території України. В залежності від структури споживання ЕК вказані відсотки можуть бути змінені за домовленістю Сторін. У цьому випадку ЕК надає до ДПЕ письмове підтвердження своєї структури споживання. В разі здійснення корегування замовленого місячного обсягу купівлі електроенергії, розмір оплати за третю декаду визначається відповідно до п. 4.15.1 цього договору.

Відповідно до п.6.4 договору остаточний розрахунок за куплену ЕК в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного із спеціальним режимом використання) рахунків ЕК. У цьому випадку ЕК зобовязана обовязково вказати призначення платежу.

Строк дії Договору встановлено з 01.09.2008р. по 31.12.2008р., разом з цим дія договору автоматично продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила письмово про намір розірвати цей договір за один місяць до дати закінчення строку його дії (п.11.6 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

Матеріали справи містять акти купівліпродажу електроенергії за січень-квітень, грудень 2015р., що підписані сторонами та скріплені печатками підприємств. Згідно даних актів обсяги спожитої відповідачем активної електроенергії наступні:

- у січні 2015 року 765327,069 кВт/год на суму 493455724,14 грн.;

- у лютому 2015 року 625047,927 кВт/год на суму 517304927,60 грн.;

- у березні 2015 року 638785,270 кВт/год на суму 797541159,02 грн.;

- у квітні 2015 року 570110,382 кВт/год на суму 697576178,93 грн.;

- у грудні 2015 року 352427,127 кВт/год на суму 262068755,54 грн.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, поставив відповідачеві за період січень-квітень, грудень 2015р. активної електричної енергії у обсязі 2951697,775 кВт/год на загальну суму ,23 грн., а відповідач її прийняв без заперечень, що підтверджується відповідними актами прийняття-передавання електроенергії.

Відповідно до п.6.4 договору остаточний розрахунок за куплену ЕК в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного із спеціальним режимом використання) рахунків ЕК. У цьому випадку ЕК зобовязана обовязково вказати призначення платежу.

Приймаючи до уваги викладені обставини та означені вище умови оплати, розрахунок відповідачем за спожиту активну електроенергію повинно бути вчинено до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Тобто, остаточний розрахунок повинен бути здійснений не пізніше:

- за січень 2015р. - 14.02.2015р.;

- за лютий 2015р. - 14.03.2015р.;

- за березень 2015р. - 14.04.2015р.;

- за квітень 2015р. - 14.05.2015р.;

- за грудень 2015р. - 14.01.2016р.

При цьому, як свідчать матеріали справи, сторонами складено акт корегування №б/н від 26.10.2015р. до акту купівлі-продажу електроенергії за лютий 2015р. на виконання постанови НКРЕКП №2644 від 26.10.2015р., яким скориговано обсяг спожитої електроенергії у лютому 2015р. в сторону збільшення на 1142,968 тис. кВт/год на суму 940599,31 грн.

Отже, виходячи з обставин справи, суд дійшов висновку, що обсяги спожитої електроенергії, зокрема, за період лютий 2015р у кількості 1142,968 тис. кВт/год вартістю 940599,31 грн. фактично остаточно визначено лише 26.10.2015р., про що свідчить наведений відповідний акт.

За визначеннями п.4.13 договору, документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від позивача до відповідача, є підписаний сторонами та скріплений печатками акт купівлі-продажу електроенергії.

Відтак, акт корегування №б/н від 26.10.2015р. до акту купівлі-продажу електроенергії за лютий 2015р. на виконання постанови НКРЕКП №2644 від 26.10.2015р. є підставою для розрахунку між сторонами у сумі визначеній у ньому та обумовлює обовязок відповідача щодо сплати безпосередньо такої вартості електроенергії, з огляду на встановлення його поставки саме в наведеному у ньому обсязі, з моменту його оформлення.

За таких обставин, суд не вбачає правомірним застосування п.п.6.2, 6.4 договору у прямому їх значенні щодо визначення згідно нього моменту виникнення права вимоги зі сплати суми в розмірі 940599,31 грн. за зобовязаннями лютого 2015р.

Беручи до уваги встановлену у п.6.2 договору переодичність перерахування коштів ЕК за куплену у ДПЕ електроенергію як кожного банківського дня розрахункового місяця, зважаючи на встановлене вище, суд дійшов висновку про наявність обовязку відповідача з оплати вартості спожитої електроенергії, обсяги якої відображено в акті корегування №б/н від 26.10.2015р. до акту купівлі-продажу електроенергії за лютий 2015р. на виконання постанови НКРЕКП №2644 від 26.10.2015р. - здійснити розрахунок за нього у загальній сумі 940599,31грн. з 26.10.2015р.

Відтак, вартість поставленого електроенергії повинна бути сплаченою відповідачем:

- у січні 2015р. 765327,069 кВт/год на суму 493455724,14 грн. не пізніше 14.02.2015р.;

- у лютому 2015р. 625047,927 кВт/год на суму 517304927,60 грн. не пізніше 14.03.2015р.;

1142,968 кВт/год на суму 940599,31 грн. - 26.10.2015р.;

- у березні 2015 року 638785,270 кВт/год на суму 797541159,02 грн. не пізніше 14.04.2015р;

- у квітні 2015 року 570110,382 кВт/год на суму 697576178,93 грн. не пізніше 14.05.2015р;

- у грудні 2015 року 352427,127 кВт/год на суму 262068755,54 грн. не пізніше 14.01.2016р.

Як свідчать матеріали справи та підтверджено представниками сторін у судових засіданнях, відповідачем частково виконано зобовязання з оплати вартості поставленої електроенергії протягом наведеного спірного періоду.

Після порушення провадження по даній справі відповідачем погашено суму боргу у розмірі 9471124,83 грн., що відображено позивачем та відповідачем у акті звірки розрахунків №07/51-4-3481 від 01.04.2016р. станом на 01.03.2016р., що підписаний та скріплений печатками підприємств з обох сторін, з урахуванням листів відповідача «Щодо переплати по ПКМУ №20», №61/270 від 29.02.2016р. «Щодо переплати у лютому 2016р.», та підтверджується банківською випискою за 29.02.2016р. і довідкою позивача про стан взаємних розрахунків між ДП «Енергоринок» та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за електроенергію по договору від 19.08.2008р. №4863/01 в період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. станом на 01.03.2016р., припинивши у такий спосіб існування предмету спору у цій частині стягнення заборгованості за поставлену електроенергію.

Дані обставини представник позивача не заперечує.

Відтак, оскільки погашення заборгованості у сумі 9471124,83 грн. відбулося після звернення із розглядуваним позовом до суду, таке усунення існування предмету спору у звязку із його врегулюванням сторонами зумовлює припинення провадження у справі відповідно до п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України у приведеній частині.

Дане кореспондується з приписами п.п.4.4 пункту 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом яких господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

При цьому, враховуючи, що на момент звернення позивача із розглядуваним позовом (10.02.2016р. дата відправлення означена на відбитку штампу на поштовому конверті, у якому надійшов позов до господарського суду) оплата вищенаведеної частини боргу не була здійснена, враховуючи підстави припинення провадження по справі, в порядку, передбаченому ст.80 Господарського процесуального кодексу України, наявність винних дій на день подання позову та порушення права і охоронюваного законом інтересу позивача, судові витрати у цій частині, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Отже, як вбачається з фактичних обставин справи, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, грошове зобовязання відповідача перед позивачем в загальній сумі у встановлені договором строки, як і на час розгляду справи, не виконано в сумі ,24 грн.

Таким чином, позовні вимоги Державного підприємства «Енергоринок» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованості за спожиту електроенергію протягом січня-квітня, грудня 2015р. відповідно до договору купівлі продажу електроенергії №4863/01 від 19.08.2008р. підлягають задоволенню в сумі, що становить ,24 грн.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат за прострочення основного зобов'язання становить 257207825,72 грн. (нарахування здійснено у період з 02.2015р. по 12.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у січні 2015р., на суму 182349550,88 грн.; у період з 03.2015р. по 12.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у лютому 2015р. на суму 220751098,23 грн.; у період з 04.2015р. по 12.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у березні 2015р. на суму 498896505,66 грн. та у період з 05.2015р. по 12.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у квітні 2015р. на суму 448042597,19 грн.).

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Таким чином, застосований позивачем розрахунок інфляційних витрат суперечить вищевикладеним приписам постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями), оскільки неправильно визначено період та базу для їх нарахування, з огляду на встановлення моменту виникнення обов'язку відповідача з оплати вартості донарахувань згідно акту корегування №б/н від 26.10.2015р. до акту купівлі-продажу електроенергії за лютий 2015р. на виконання постанови НКРЕКП №2644 від 26.10.2015р., і тому не може бути прийнятий судом.

Здійснив перерахунок інфляційних витрат, з урахуванням встановленого вище, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», у межах визначеного періоду, суд дійшов висновку про задоволення інфляційних витрат частково, у загальному розмірі 132538250,04 грн.

Одночасно позивачем заявлено до стягнення 3% річних у загальній сумі 29303096,30грн. (фактично нараховані у період з 15.02.2015р. по 31.12.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у січні 2015р. на суму 182349550,88 грн., у період з 15.03.2015р. по 31.12.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у лютому 2015р. на суму 220751098,23, у період з 15.04.2015р. по 31.12.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у березні 2015р. на суму 498896505,66 грн. та у період з 15.05.2015р. по 31.12.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у квітні 2015р. на суму 448042597,19 грн.).

Перевіривши арифметичний розрахунок даних позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення 3% річних у межах заявлених позовних вимог, оскільки за розрахунком суду, з урахуванням встановлених обставин, їх загальний розмір становить суму, більшу ніж заявлено до стягнення.

Пунктом 7.3.2 договору в разі несплати ЕК за куплену в ДПЕ електроенергію у терміни, встановлені п. 6.4 цього договору, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, ДПЕ має право нараховувати пеню ЕК у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє не день прострочення) за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягнути штраф у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу.

За розрахунком позивача загальна сума пені за прострочення основного зобов'язання становить 383703448,58 грн. (фактично нараховані у період з 20.02.2015р. по 19.08.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у січні 2015р. на суму 182349550,88 грн., у період з 20.03.2015р. по 19.09.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у лютому 2015р. на суму 220751098,23 грн., у період з 20.04.2015р. по 19.10.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у березні 2015р. на суму 498896505,66 грн. та у період з 20.05.2015р. по 19.11.2015р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої у квітні 2015р. на суму 448042597,19 грн).

Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунок позовних вимог в частині нарахування пені, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», суд дійшов висновку про наявність суми заявлених позовних вимог, оскільки за розрахунком суду, з урахуванням встановлених обставин, їх загальний розмір становить суму, більшу ніж заявлено до стягнення.

Разом з тим, позивачем до стягнення заявлено штраф у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу у загальній сумі 1350039,75 грн. (розрахований за прострочення виконання грошових зобовязань понад тридцять днів: у січні 2015р. від суми простроченого платежу в розмірі 182349550,88 грн.; у лютому 2015р. від суми простроченого платежу в розмірі 220751098,23 грн.; у березні 2015р. від суми простроченого платежу в розмірі 498896505,66 грн.; у квітні 2015р. від суми простроченого платежу в розмірі 448042597,19грн.).

Перевіривши арифметичний розрахунок даних позовних вимог та наявність підстав для застосування даного виду відповідальності, суд дійшов висновку щодо їх правомірності, правильного визначення бази для нарахування та кінцевого їх розміру.

Відповідач у відзиві №б/н від 05.04.2016р. просить суд зменшити розмір пені, яка стягується, до 1500000,00 грн.

В обґрунтування свого клопотання відповідач посилається на те, що розмір пені, нарахованої позивачем, є надмірно великим та таким, що не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, так як позивачу не заподіяні які-небудь збитки, прострочення оплат на користь останнього є наслідком несвоєчасної сплати споживачами заборгованості за електричну енергію, в свою чергу відповідач вживає заходів щодо погашення існуючої заборгованості, яке ускладнено через наявність обєктивних обставин, що не залежать від нього; крім того посилається на те, що стягнення пені в розмірі, заявленому позивачем, призведе до порушення нормального функціонування відповідача, невиплати заробітної плати працівникам підприємства, неможливості виконання поточних та позапланових ремонтів електромереж, оновлення матеріальної бази та, як наслідок цього, виникнення додаткових пошкоджень, аварій, втрат, що також зачепить інтереси населення та підприємств Донецької області, які і так перебувають у вкрай тяжкому стані; звертають увагу суду на скрутне фінансове становище підприємства, наявність форс мажорних обставин, проведення антитерористичної операції, специфіку діяльності підприємства тощо.

У підгрунття заявленої вимоги відповідачем надано документи, що підтверджують правовий статус підприємства, акт звірки заборгованості між ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та КП «Компанія «Вода Донбасу» за електроенергію станом на 01.01.2016р., довідка №15/58 від 19.01.2016р. про стан дебіторської заборгованості ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на 01.01.2016р., довідка ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про відхилення основних показників діяльності за період з 01.01.2015р. по 01.10.2015р., довідка ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» №15/57 від 19.01.2016р. про відхилення основних показників енергозбутової діяльності за 2015р.

Представник позивача заперечив проти зменшення суми пені.

Разом з цим, ст.233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру цієї санкції.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем було порушено господарське зобовязання, наслідки чого передбачені п.7.3.2 договору, а саме застосування позивачем пені стосовно відповідача.

Розмір пені, на стягненні якого наполягає позивач, визначений останнім у загальному розмірі 383703448,58 грн.

Частиною 3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до пп.3.17.4. п.3.17 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» «вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ст.83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо».

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про їх зменшення. При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем не обґрунтовано завдання йому збитків порушенням зобов'язання відповідачем.

У п.3.2 рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013р. зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

При цьому, за висновками суду, оцінивши надані сторонами докази у сукупності із обєктивними обставинами складної ситуації у державі та економічного її становища, період, за який виник борг (січень-квітень, грудень 2015р.), час прострочення, систематичне погашення суми основного боргу, загальний розмір нарахованих сум у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України, перенасиченість грошовими вимогами позивача (беручи до уваги також застосований штраф), враховуючи положення ст.129 Конституції України, та, що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин, які є підставою для зменшення розміру суми пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, а саме до 1500000,00 грн., скориставшись правом, наданим п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на таке, позовні вимоги Державного підприємства «Енергоринок» у частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» пені підлягають задоволенню частково, у сумі встановленої судом.

Судові витрати у цій частині, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на відповідача у повному обсязі.

У залишковій частині, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, п.1-1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Енергоринок», м.Київ, до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області, про стягнення ,42 грн., з яких: ,07 грн. основного боргу, 383703448,58грн. пені, 257207825,72 грн. інфляційних нарахувань, 29303096,30 грн. 3% річних, 1350039,75грн. штрафу, задовольнити частково.

2. Припинити провадження по справі №905/707/16 за позовною заявою Державного підприємства «Енергоринок», м.Київ, до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ Донецької області, в частині стягнення 9471124,83 грн. суми основного боргу.

3. Зменшити розмір стягуваної суми пені до 1500000,00 грн.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Островського, 8, адреса для листування: 87528, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Войніч, 2, , р/р7828 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851) на користь Державного підприємства «Енергоринок» (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 27, , банківські реквізити не зазначено) ,33грн., у тому числі ,24 грн. основного боргу, 1500000,00 грн. пені, 132538250,04грн. інфляційних нарахувань, 29303096,30 грн. 3% річних, 1350039,75грн. штрафу, а також відшкодування сплаченого судового збору в сумі 194138,16 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. В судовому засіданні 21.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

8. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

9. Повний текст рішення складено та підписано 26.04.2016р.

Суддя О.В. Кротінова