ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р. Справа № 917/99/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №1 від 15.02.2016

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Насінневе", смт. Чапаєве, Кегичівський район, Харківська область (вх. №1051 П/3) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 24.03.16 у справі № 917/99/16

за позовом ПАТ "Насінневе", смт. Чапаєве, Кегичівський район, Харківська область

до ТОВ "Лозівський молочний завод", м. Гадяч, Полтавська область

про стягнення 5 370 190,77 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.03.2016 у справі № 917/99/16 (суддя Тимощенко О.М.) зупинено провадження у справі №917/99/16 до набрання законної сили судовим рішенням по справі №530/390/16-ц (номер провадження 2/530/277/16), що розглядається Зіньківським районним судом Полтавської області.

ПАТ "Насінневе", смт. Чапаєве, Кегичівський район, Харківська область звернулось з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Харківської області від 24.03.2016 у справі № 917/99/16, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу про зупинення провадження скасувати. Заявник наголошує на відсутності повязаності обох справ, як необхідних ознак для зупинення провадження у даній справі у розумінні ст. 79 ГПК України.

Відповідач в призначене судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Разом з цим, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи в звязку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника підприємства через його зайнятість в іншому судовому процесі.

Колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, які, на думку суду, носять суб'єктивний характер, оскільки відповідач завчасно належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням за № 005518/2 про вручення поштового відправлення 21.04.2016 уповноваженій особі ТОВ "Лозівський молочний завод", і мав достатньо часу для направлення свого представника до суду. До того ж, відповідач був не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Доказів неможливості такої заміни відповідачем також не представлено.

Згідно з п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обовязковою судом, а також з огляду на визначений ст. 102 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 26.04.2016 року за відсутності представника відповідача.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 7 580 968,82 грн., з яких 5 369 890,77 грн. - сума основного боргу, 1566452,63 грн. - пеня, 91435,97 грн. - 3% річних, 553189,45 грн. - інфляційні. Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки № 3001 від 30.01.2015 року.

24.03.2016 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Зінківського районного суду Полтавської області у справі № 530/390/16-ц (номер провадження 2/530/277/16) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" до Публічного акціонерного товариства "Насінневе", ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поставки № 3001 від 30.01.2015 року та стягнення грошових коштів.

Задовольняючи клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вказані справи є пов'язаними, а результат вирішення справи № 530/390/16-ц матиме суттєве значення для вирішення справи № 917/99/16, оскільки в пунктах даного договору визначено порядок та строки проведення розрахунків за отриманий товар, відповідальність за невиконання зобов'язань щодо оплати товару у встановлені в договорі строки, які необхідно враховувати суду для встановлення правильності нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних при вирішенні по суті справи № 917/99/16. Пеня, заявлена до стягнення у даній справі, передбачена саме умовами договору № 3001, а отже наявність правових підстав для її нарахування залежить від дійсності чи недійсності такого договору.

Проте, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі 917/99/15 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 530/390/16-ц (номер провадження 2/530/277/16), що розглядається Зіньківським районним судом Полтавської області.

Так, згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, про що виносить ухвалу.

Зазначена норма визначає сукупність обставин, за наявністю яких суддя зобов'язаний зупинити провадження у справі. За змістом вказаної для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку з'ясовує як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом і чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Наявність одночасно двох цих обставин є необхідною процесуальною підставою для застосування ч. 1 ст. 79 ГПК України.

У п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 3 і 4 ст. 35 ГПК України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду позовних вимог є стягнення заборгованості за договором поставки № 3001 від 30.01.2015 року, який на момент звернення позивача з даним позовом до господарського суду, є дійсним.

В статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину, а саме: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом першої інстанції не зазначено, які саме обставини не можуть бути встановлені господарським судом самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в іншій справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи із предмету, підстав позову та з урахуванням презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про стягнення заборгованості за договором поставки, суд першої інстанції мав встановити і відповідні обставини його укладення, як то: підписання сторонами та скріплення їх печатками, досягнення згоди з усіх істотних умов договору, тобто встановити, чи є такий договір укладеним та чинним на час розгляду спору тощо, використовуючи за необхідності і права, передбачені ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна позиція викладена Вищим господарським судом України в постановах від 08.04.205 у справі № 922/4266/14, від 10.02.2016 у справі № 909/960/15, від 20.01.2016 у справі № 918/1164/15.

З огляду на наведене, розгляд Зінківським районним судом Полтавської області справи № 530/390/16-ц не може бути перешкодою для встановлення і з'ясування відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України істотних обставин у справі № 917/99/15, в якій предметом спору є стягнення заборгованості за договором, а позовні вимоги ґрунтуються на зобовязальних відносинах на підставі укладеного між сторонами договору поставки № 3001 від 30.01.2015 року.

Тому, вирішення спору у справі № 530/390/16-ц не може бути перешкодою для встановлення всіх істотних обставин у даній справі № 917/99/15 у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України.

Також, варто відзначити, що в разі окремого вирішення справи № 530/390/16-ц та справи № 917/99/15, сторони не позбавлені права та можливості звернутись до господарського суду з відповідною заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в порядку ст. 112 ГПК України.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Отже, зупинення провадження у справі № 917/99/15 за відсутністю достатніх підстав є порушенням розумних строків тривалості судового провадження, що може вважатися порушенням права на справедливий і публічний розгляд справи в суді.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, в порушення норм процесуального права, не зясував повязаність зазначених справ підставою виникнення спірних правовідносин, безпідставно зупинив провадження у справі № 917/99/15, чим зумовив і безпідставне зупинення розгляду цієї справи по суті.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ПАТ "Насінневе", смт. Чапаєве, Кегичівський район, Харківська область у звязку з її юридичною та фактичною обґрунтованістю і наявністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали господарського суду Полтавської області від 24.03.2016 у справі № 917/99/15 з передачею справи даної справи на розгляд господарському суду Полтавської області.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 79, 99,101,102, п.2 ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Насінневе", смт. Чапаєве, Кегичівський район, Харківська область задовольнити.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 24.03.2016 у справі № 917/99/15 скасувати.

Справу направити до господарського суду Полтавської області для подальшого розгляду по суті.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови підписано 28.04.2016.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Плужник О.В.