ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.05.16р. Справа № 904/1873/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область) в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс", (м. Маріуполь, Донецька область)

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 20 258,19 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 - представник (дов. № 964 від 30.12.15р.)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс" (далі-позивач) звернулось до господарського суду із позовом до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (далі-відповідач) про стягнення 20 258,19 грн.

Сума позову складається з суми основного боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на залізничну накладну № 47187851 від 11.09.15р., згідно з якою Публічне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" відправило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс" у вагоні № 68804244 вантаж - брухт сталевий № 3, вид 3 ДСТУ 4121-2002 вагою 68 820 кг на суму 215 045,70 грн. На підставі комерційного акту РА № 010539/1959 від 17.09.15р. було виявлено, що при прибутті вантажу на станцію призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці загальна вага нетто склала 62 310 кг, тобто різниця склала 6 510 кг., а отже позивач стверджує, що була спричинена шкода у розмірі 20 258,19 грн. вартості недостачі вантажу, з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Представником відповідача надано до канцелярії суду заяву від 12.04.16р. про відкладення розгляду справи на іншу дату, у звязку з необхідністю підготування вмотивованого відзиву та надання додаткових документів.

Позивач у судове засідання не з'явився, але 07.04.16р. надіслав на електронну адресу господарського суду супровідний лист, яким долучає копію виписки з Держреєстру з Інтернет ресурсу на відповідача.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців юридичне місцезнаходження відповідача (Державне підприємство "Придніпровська залізниця") - 49602, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 108 - куди і направлялась ухвала суду.

Представник відповідача у судове засідання зявився, але відзив на позов та витребувані судом документи не надав, однак в судовому засіданні проти позову заперечував.

Позивач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

За таких обставин господарський суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Ресурс", як покупець, та Публічним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", як продавець, був укладений договір поставки № 688/14-Ф/1860, в порядку і на умовах визначених цим договором постачальник зобов'язується поставити покупцеві лом і відходи чорних металів (згідно ДСТУ 4121-2002 "Метали чорні вторинні. Загальні технічні умови"), в подальшому іменується "Металобрухт", а покупець зобов'язується прийняти металобрухт і оплатити його вартість (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.4. договору, сторони дійшли згоди партією металобрухту вважати кількість металобрухту, що поставляється одним транспортним засобом за одним товаросупровідним документом.

Пунктом 2.10. договору встановлено, кількість металобрухту визначається шляхом зважування навантаженого металобрухтом транспортного засобу на повірених вагонних автомобільних вагах постачальника, з обов'язковим оформленням акту зважування. На вимогу покупця зважування порожнього вагона (тари) до завантаження металобрухту і вагона, завантаженого металобрухтом, (брутто) здійснюється в присутності представника покупця.

Згідно п. 3.1. договору, постачальник здійснює поставку металобрухту з відповідними супровідними документами на умовах: при постачанні залізницею - РСА ж.д. станція Терни, Придніпровської залізниці.

У відповідності до п. 3.4. договору, постачальник при навантаженні металобрухту

в залізничні вагоні зобов'язаний вжити заходів щодо забезпечення збереження металобрухту під час перевезення відповідно до вимог статуту залізниць України та правил перевезень вантажу.

Поставка металобрухту повинна здійснюватися в піввагонах з металевим кузовом, люками в підлозі, справних в технічному і комерційному відношеннях, очищених від залишків раніше перевезених вантажів. Застосування інших видів рухомого складу, а також переобладнаних піввагонів з контейнеровозів, лісовозів та ін. (при наявності розвантажувальних люків менше 14) не допускається (п. 3.5. договору).

У відповідності до п. 8.1. договору, цей договір вступає в силу з 01 січня 2015 року і діє до 31 грудня 2015 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Інгулецький

гірничо-збагачувальний комбінат" здало для перевезення на станції Інгулець, Придніпровської залізниці у вагоні № 68804244 вантаж - брухт сталевий № 3, вид 3 ДСТУ 4121-2002 вагою 68 820 кг для доставки його одержувачу Товариству з обмеженою

відповідальністю "Метінвест-Ресурс", станція призначення - Запоріжжя-Ліве

Придніпровської залізниці, що підтверджується залізничною накладною № 47187851 (а.с. 26).

Вантаж перевозився у відкритому вагоні.

Завантаження вантажу здійснене вантажовідправником.

17.09.2015р. вантаж прибув на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

17.09.2015р. вантаж виданий одержувачу зі складенням комерційного акту РА № 010539/1959 від 17.09.2015р.

Відповідно до вказаного комерційного акту, здійснена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу, що прибув відправленням вказаним на лицьовій стороні даного акту, з переважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 39/2Е, повірені 08.04.2015, приймач ОСОБА_2, прийомоздавальник заводу ОСОБА_3 в присутності заст. начальника станції ОСОБА_4 Згідно перевізного документа вказано вагу: тара 19640 кг, нетто 68820 кг, що менше ваги вказаної в документі на 6510 кг. В комерційному відношенні завантаження у вагоні нижче рівня бортів на 50-70 см. У документі є відмітка про те, що вантаж маркування вапняним розчином фактично маркування відсутнє, є виїмки зліва над 1,2-м люком розміром 200х100х100см, з ліва над 3-м люком розміром 150х200х50см. У технічному відношенні вагон справний, двері суцільнометалеві, люка закриті, течі вантажу немає. При повторній переважуванні комісією у тому ж складі результат не змінився. Подана телеграма. Заст. вантажного двору за розкладом відсутній.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 862/5083, визначено норму недостачі при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні.

Позивач визначив вартість нестачі вантажу, з урахуванням норми недостачі, яка за розрахунком останнього становить 20 258,19 грн.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 924 Цивільного кодексу України встановлює, що перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно ч. 1 ст. 314 ГК України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Статтею 924 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі втрати або нестачі вантажу за заподіяну при перевезенні шкоду перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до ст. 114 Статуту, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Статтею 115 Статуту, закріплено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Як вбачається з комерційного акту РА № 010539/1959 від 17.09.2015р., виявлено недостачу вантажу у вагоні № 68804244 у кількості 6510 кг.

Оскільки вагон з вантажем був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень до відправника, вантаж прибув у технічно справному вагоні, враховуючи дані, наведені в комерційному акті, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу у спірних правовідносинах в силу ст. 110 Статуту залізниць покладається на залізницю.

З матеріалів справи не вбачається підстав для звільнення залізниці від відповідальності.

Відповідно до комерційного акту РА № 010539/1959 від 17.09.2015р., вантаж прибув у технічно справному вагоні, течі вантажу немає, двері та люки зачинені.

У складеному комерційному акті не наведено докладного опису обставин, за яких сталося незбереження вантажу, відсутній будь-який опис несправностей, що могли призвести до втрати вантажу на' шляху прямування і, відповідно, свідчили б про вину вантажовідправника у завантаженні вантажу у технічно-несправний вагон чи непридатний у комерційному відношенні.

Як зазначено в п. 3.3. роз'яснень президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", якщо у комерційному акті відсутній докладний опис обставин, за яких сталося незбереження вантажу, зокрема, про стан запірно-пломбувальних пристроїв та пломб, технічного стану вагона (контейнера) тощо, залізниця несе відповідальність за незбереження вантажу, доки не доведе відсутність своєї вини.

Окрім того, відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у залізничній накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У відповідності до ст.ст. 32 - 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу

своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача збитків, заподіяних несхоронним перевезенням вантажу у сумі 20 258,19 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 32 - 34, 49, 82 - 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49602, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; вул.. Рудна, буд. 47; ) 20 258 (двадцять тисяч двісті пятдесят вісім) грн. 19 коп. збитків, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.05.16р.

Суддя ОСОБА_5