РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016Справа №910/4290/16
За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпротрактор»

до: підприємства об'єднання громадян «Добробут» Дніпропетровської обласної громадської організації «Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС України»

про: стягнення 37 852,38 грн

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача: Голубенко Н.Л. - пред. по дов.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпротрактор» до підприємства об'єднання громадян «Добробут» Дніпропетровської обласної громадської організації «Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС України» про стягнення 37 852,38 грн

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов'язання відповідачем за договором поставки товарів на умовах відстрочки оплати №01/06-1-1 від 01.06.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.16р. порушено провадження у справі №910/4290/16.

В судовому засіданні 28.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення відповідача про час і місце проведення судового засідання, відсутність доказів неможливості прибуття в судове засідання представника відповідача, достатність матеріалів для прийняття рішення по суті, суд, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпротрактор» (продавець) та підприємство об'єднання громадян «Добробут» Дніпропетровської обласної громадської організації «Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС України» (покупець) укладено договір поставки товарів на умовах відстрочки оплати №01/06-1-1 від 01.06.2013 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору за цим Договором продавець зобов'язався передати покупцеві товар згідно з накладною, що є невід'ємною частиною чинного Договору. Покупець зобов'язався прийняти та оплатити отриманий товар.

Згідно з п.1.3. Договору термін оплати починає обчислюватися з наступного дня після дня отримання Товару. Термін обчислюється для кожної партії товару окремо (під партією товару розуміється товар, отриманий по одній накладній).

Згідно з п.3.1.Договору покупець, за чинним Договором, зобов'язаний здійснити розрахунки з продавцем у розмірі вартості отриманого товару.

Відповідно до п.3.3. Договору ціни на товар, що одержується за цим Договором, визначені в накладних, які є невід'ємною частиною чинного Договору.

Згідно з п.3.4. Договору покупець зобов'язався оплатити вартість отриманого товару у термін 30 днів з дати отримання товару за накладною, шляхом перерахування на поточний рахунок /внесення коштів до каси продавця.

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що відповідачем поставлений позивачем товар оплачено не було, в зв'язку з чим у відповідача перед позивачем рахується заборгованість в розмірі 20 101,99 грн. Крім того позивачем нараховано 16 272,56 грн - інфляційні втрати та 1477,83 грн - 3 % річних.

Як вбачається з матеріалів позивач поставив відповідачу товар у період з липня 2013 року по листопад 2013 року на суму 20 101,99 грн, що підтверджується видатковими накладними, копії яких долучено до матеріалів справи, а саме:

№ 5640 від 12.07.2013 р. на суму 2292,10 грн.; № 5885 від 19.07.2013 р. на суму 596,38 грн.; № 6058 від 24.07.2013 р. на суму 1655,81 грн.; № Б6508 від 06.08.2013 р. на суму 4106,35 грн; № Б6828 від 15.08.2013 р. на суму 1955,95 грн., № 8741 від 07.10.2013 р. на суму 720,88 грн., № 8855 від 10.10.2013 р. на суму 610,40 грн., № 9420 від 29.10.2013 р. на суму 1602,49 грн., № 9752 від 05.11.2013 р. на суму 1236,88 грн., № 9753 від 05.1 1.2013 р. на суму 2800, 00 грн., № 10402 від 22.11.2013 р. на суму 1 187,54 грн., № 8855 від 10.10.2013 р. на суму 610,40 грн, № Б9092 від 18.10.2013 р. на суму 1337,20 грн.

Вказані накладні підписані уповноваженими представниками сторін, а тому, з врахуванням довіреностей, приймаються судом як належні докази поставки товару.

Відповідно ст.526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.3.4. Договору покупець зобов'язався оплатити вартість отриманого товару у термін 30 днів з дати отримання товару за накладною, шляхом перерахування на поточний рахунок /внесення коштів до каси продавця.

Судом встановлено, що відповідачем зобов'язання по оплаті поставленого у період з липня 2013 року по листопад 2013 року позивачем товару у строк, встановлений Договором в повному обсязі не виконано.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів того, що на виконання умов договору ним були повністю проведені розрахунки з позивачем, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 20 101,99 грн. підлягають задоволенню.

У зв'язку з невиконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором позивач, просить суд стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 1477,83 грн та інфляційні втрати в розмірі 16 272,56 грн.

Частинами 1 та 2 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Як визначено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позивач має право вимагати сплату боргу з урахування 3 процентів річних, що є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Судом перевірено розрахунок позивача 3 % річних за загальний період з 12.08.2013 по 21.01.2016 року та встановлено, що позивачем невірно визначено періоди прострочення, зокрема не враховано, що у відповідності до ст.254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, а також не враховано, що днем прострочення вважається 31 день з дати отримання товару.

Судом здійснено перерахунок 3 % річних за загальний період з 13.08.2013 року по 21.01.2016 року, з врахуванням того, що станом на 13.08.2013 року сум боргу становила 2292,10 грн та відповідно збільшувалася з моменту настання строку оплати товару за іншими накладними. За перерахунком суду загальний розмір 3 % річних за загальний період з 13.08.2013 року по 21.01.2016 року склав 1372,42 грн. у зв'язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 1477,83 грн. частково, а саме в розмірі 1372,42 грн.

Як вбачається з позовної заяви позивач здійснив розрахунок інфляційних втрат за загальний період з серпня 2013 року по грудень 2015 року.

Судом перевірено розрахунок позивача інфляційних втрат за заявлений ним період, у зв'язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат частково в розмірі 16 016,23 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з підприємства об'єднання громадян «Добробут» Дніпропетровської обласної громадської організації «Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС України» (01004, м.Київ, вул.РОГНІДИНСЬКА, будинок 4А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпротрактор» (49051, Дніпропетровська обл., місто Дніпропетровськ, вул.ЖУРНАЛІСТІВ, будинок 5-А, ) 20 101 (двадцять тисяч сто одна) грн 99 коп - суми основного боргу, 1372 (тисячу триста сімдесят дві) грн 42 коп - 3 % річних, 16 016 (шістнадцять тисяч шістнадцять) грн 23 коп - інфляційні втрати та 1364 (тисячу триста шістдесят чотири) грн 83 коп - витрати по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову -відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 04.05.2016.

Суддя Л.М. Шкурдова