ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.05.2016 Справа № 920/383/16

Господарський суд Сумської області, у складі судді Заєць С.В., при секретарі судового засідання Даніловій Т.А., розглянувши матеріали справи № 920/383/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування», м.Суми

до відповідача: Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради, м Суми,

про стягнення 1031 грн. 61 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 04.01.2016, № 200);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 31.12.2015 № 22/15425);

Суть спору: позивач подав позовну заяву від 06.04.2016 № 655/юб, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь загальну суму штрафних санкцій, що виникла відповідно до умов договору № 5961 від 05.12.2011 в розмірі 1031 грн. 61 коп., з яких: індекс інфляції 197 грн. 11 коп., 3% річних 63 грн. 37 коп., пеня 771 грн. 13 коп., а також стягнути судовий збір пов'язаний з розглядом справи.

05.05.2016 представник відповідача подав заперечення на позовну заяву від 04.05.2016 № 22/5283, в якому зазначає, що заборгованість, яка виникла у відповідача перед позивачем є результатом неналежної оплати населенням вартості спожитих послуг з водопостачання та водовідведення та невідповідності фактичної вартості комунальних послуг затвердженим тарифам, що призводить до не покриття виробничих витрат та збитковості підприємства, тому відповідач просить суд зменшити розмір пені на 99 відсотків та суму інфляційних нарахувань до 150 грн. 58 коп.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердив факт існування заборгованості в сумі 1031 грн. 61 коп., з яких: індекс інфляції 197 грн. 11 коп., 3% річних 63 грн. 37 коп., пеня 771 грн. 13 коп., проте наполягав на зменшені розміру пені та інфляційних нарахувань.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив:

05 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування» (позивач) та Комунальним підприємством «Міськводоканал» Сумської міської ради, (відповідач) було укладено договір № 5961.

Відповідно умов договору, а саме до п.1.1 позивач повинен виконати роботи по прийманню та перекачці господарсько-фекальних стоків до міського колектору насосною станцією ВАТ «ВНДІАЕН».

Факт виконання робіт позивачем підтверджується матеріалами справи, а саме підписаними сторонами та скріпленими печатками обох сторін актами виконаних робіт, зокрема:

акт № 6283 від 30.10.2015 на суму 4458 грн. 94 коп.;

акт № 6334 від 30.11.2015 на суму 4393 грн. 70 коп.;

акт № 6382 від 30.12.2015 на суму 4552 грн. 97 коп.;

акт № 6446 від 29.01.2016 на суму 4391 грн. 53 коп.;

акт № 6475 від 29.02.2016 на суму 4298 грн. 04 коп..

Пунктом 2.3 договору визначено, що розрахунок за виконані роботи здійснюється відповідачем 10 числа місяця, наступного за місяцем надання послуг по перекачці господарсько-фекальних стоків, на підставі рахунку позивача шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору свої зобовязання належним чином не виконав, а за надані послуги розрахувався невчасно.

Пунктом 3.8 договору визначено, що за порушення строків розрахунку за виконані роботи відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0.1 % від вартості наданих послуг за кожен день прострочки.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У запереченні на позовну заяву, відповідач просив суд зменшити розмір пені на 99% у звязку з тим, що основним споживачем їх послуг, є населення, яке на сьогоднішній день несвоєчасно розраховується за надані послуги та має відповідну заборгованість перед підприємством. Крім того, заборгованість за виконані роботи по перекачці господарсько-фекальних стоків відповідачем була погашена, що не заперечується позивачем.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 1 статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до підпункту 3.17.4. п. 3.17 п. 3 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд, вважає за необхідне застосувати у даному випадку приписи зазначеної норми з огляду на те, що відповідач погасив заборгованість у повному обсязі та є є соціально значущим підприємством у м. Суми, а прострочене невиконання зобов'язань за договором виникло з об'єктивних причин, зокрема через не проведення з ним розрахунків його споживачами, тому суд частково задовольняє вимогу відповідача та зменшує розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язання на 20%, що становить 616 грн. 90 коп.

Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по вищевказаному договору позивач просить стягнути з відповідача 197 грн. 11 коп. інфляційних втрат та 63 грн. 37 коп. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом, або договором не встановлений інший розмір процентів.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати за надані послуги, враховуючи, що право позивача щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних збитків передбачене діючим законодавством України та умовами договору, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 616 грн. 90 коп., 3% річних в сумі 63 грн. 37 коп., інфляційних збитків в сумі 197 грн. 11 коп. є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

В частині стягнення 154 грн. 23 коп. - пені суд відмовляє.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Білопільське шосе, 9, код 03352455) на користь Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут атомного та енергетичного насособудування» (40003, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, 2, код 00220477) 616 грн. 90 коп. пені, 63 грн. 37 коп. - 3% річних, 197 грн. 11 коп. інфляційних збитків та 1378 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 154 грн. 23 коп. пені в позові відмовити.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.05.2016.

Суддя ОСОБА_3