РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016Справа №41/285

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» в

особі Розрахункового департаменту

до Житлово-будівельного кооперативу «Звезда»

про стягнення 25 651,45 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - по дов.

від відповідача: ОСОБА_2 - по дов.; Меренкова Л.І. - по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» в особі Розрахункового департаменту звернулось в Господарський суд міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Звезда» про стягнення 25 651,45 грн., з яких основний борг в сумі 19 515,59 грн. та інфляційні втрати в розмірі 6135,86 грн.

Ухвалою суду від 11.09.2008р. порушено провадження у справі № 41/285 та призначено її до розгляду на 26.09.2008р.

В судовому засіданні 26.09.2008 р. судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 р. визнано протиправними та скасовано розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.05.2007р. N 640, від 30.05.2007р. N 641, від 30.05.2007р. N 642, від 30.05.2007 р. N 643.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено повноваження органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі віднесено до їх повноваження встановлення цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, а в статті 31 цього Закону передбачено порядок формування цін, тарифів на житлово-комунальні послуги.

Таким чином, судом встановлено, що розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), якими встановлені тарифи на підставі яких позивачем визначається вартість наданих відповідачу послуг, в судовому порядку визнані протиправними та скасовані. Проте постанова Окружного адміністративного суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 року не набрала законної сили та оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

За таких обставин, враховуючи те, що справа № 41/285 та справа № 8/131 є пов'язаними і розгляд даної справи є неможливим до вирішення справи № 8/131, суд вважає за доцільне зупинити провадження у справі № 41/285 на підставі частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, враховуючи те, що справа № 41/285 та справа № 8/131 є пов'язаними і розгляд даної справи є неможливим до вирішення справи № 8/131, ухвалою від 26.09.2008р. було зупинено провадження у справі №41/285 на підставі частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України.

23.07.2015р. через канцелярію господарського суду міста Києва надійшло клопотання №551 Публічного акціонерного товариства Акціонерна компанія «Київводоканал» про поновлення провадження у справі, з якої вбачається, що обставини, які були підставою для зупинення провадження по справі 41/285 відпали, зокрема, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 року визнано протиправними та скасовано розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.05.2007 р. N 640, від 30.05.2007 р. N 641, від 30.05.2007 р. N 642, від 30.05.2007 р. N 643.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.01.2009 р. у справі №22-а-14381/08 вищевказану постанову Окружного адміністративного суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 р. було залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України № К-2608/09 від 02.07.2009 р. касаційні скарги Київської міської державної адміністрації та АЕК «Київенерго» задоволено частково; касаційну скаргу ЗАТ "Енергогенеруюча компанія «ДАРтеплоцентраль» задоволено; постанову Окружного адміністративного суду м. Києва № 8/131 від 24.01.08 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду № 22-а-14381/08 від 09.01.09 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010 провадження у справі за адміністративним позовом ОСББ «Престиж» до Київської міської державної адміністрації,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АЕК «Київенерго» про визнання протиправними та скасування розпоряджень КМДА закрито.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.10 р. у справі № 2а-673/10 апеляційні скарги ЖБК «Буревісник-3», ЖБК «Ремонтник», ЖБК «Суднобудівник-18», ЖБК «Алмазний», ОСББ «Мотор», ВАТ «Універсам № 14» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010 задоволено частково; ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010 скасовано як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлено справу для продовження розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.04.2011 р. у справі № 2а-376/2011 залишено без розгляду адміністративний позов ОСББ «Престиж» до Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АЕК «Київенерго», про визнання протиправними та скасування розпоряджень.

Ухвалою від 15.05.2012р. Київського апеляційного адміністративного суду, ухвалу від від 27.04.2011 р. Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 2а-376/2011 залишено без змін.

Постановою від 28.08.2012р. Вищого адміністративного суду України ухвалу від 27.04.11 р. Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 2а-376/2011 та ухвалу від 15.05.2012р. Київського апеляційного адміністративного суду залишено без змін.

Згідно з частиною 3 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

У зв'язку з тим, що відпали обставини, які зумовили зупинення провадження у справі №41/285, ухвалою від 10.03.2016р. провадження по справі було поновлено та призначено розгляд на 21.03.2016р.

Одночасно, з представлених позивачем документів, а саме статуту заявника, в редакції затвердженій рішенням від 28.04.2011р. загальних зборів Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке оформлене протоколом №1/11 вбачається, що на підставі приписів Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено організаційно-правову форму позивача з відкритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство.

Таким чином, з огляду на наведене вище, судом було змінено найменування позивача з Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Представник позивача 21.03.2016р. через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні надав усні пояснення у справі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Крім того, представник позивача подав клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів, яке судом розглянуто та задоволено.

Клопотання позивача було розглянуто та задоволено судом.

Ухвалою від 21.03.2016р. було продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено її розгляд на 25.04.2016р.

22.04.2016р. представником позивача через канцелярію господарського суду подано пояснення по справі, відповідно до змісту яких останнім повідомлено про погашення відповідачем заявленої до стягнення заборгованості.

У судовому засіданні 25.04.2016р. представником позивача було підтримано заявлені позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог надали заперечення.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 25.04.2016р.

В судовому засіданні 25.04.2016р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2004р. між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (яке перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал») (постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом «Звезда» (абонент) було укладено договір №05166/4-09 постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації міста Києва, приймати від нього стічні води у систему каналізації міста Києва, а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватись порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими Наказом №65 від 01.07.1994р. Держжитлокомунгоспу України, Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими Наказом №37 від 19.02.2002р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, а також дотримуватись норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за договором.

Згідно з п.1.4 договору №05166/4-09 від 28.10.2004р. постачальник забезпечує якість питної води відповідно до ДОСТ 2874-82 «Вода питна».

Абонент забезпечує своєчасне продовження дозволу на скид стічних вод згідно із місцевими правилами приймання, а також забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин. Для житлового фонду, в якому немає підприємств-орендарів, які скидають стічні води технологічного походження, дозвіл на скид не потрібен (п.1.5 договору №05166/4-09 від 28.10.2004р.).

За умовами п.2.2.1 укладеного між сторонами правочину постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи в електронному вигляді (дебетові повідомлення, вимоги-доручення, тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно з чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. У разі зміни тарифів у період дії договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у платіжних документах без внесення додаткових змін до договору стосовно строків їх введення та розмірів.

У розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником платіжного документу до банківської установи абонента. За згодою постачальника оплата може здійснюватись іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. У разі утворення боргу оплата за надані послуги, що находить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується постачальником в погашення боргу. У разі неотримання від постачальника поточного щомісячного платіжного документу, абонент здійснює оплату вартості наданих послуг, не пізніше п'ятого числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води (п.п.2.2.2, 2.2.4 договору №05166/4-09 від 28.10.2004р.).

У п.2.1 укладеного між сторонами правочину зазначено, що облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями водолічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом.

Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за кількістю води, що надходить до комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями водо лічильників та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності з п.21 Правил користування (п.2.1.4 договору №05166/4-09 від 28.10.2004р.).

Умовами пункту 2.2.5 договору №05166/4-09 від 28.10.2004р. передбачено, що абонент у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей день направити повноважного представника з обґрунтованими документами для проведення звірки та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною.

У відповідності до п.7.1 договору №05166/4-09 від 28.10.2004р. останній укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за двадцять днів до припинення його дії, жодна зі сторін письмово не повідомить про це іншу сторону. Відносини стороні до укладання цього договору регулюються його умовами.

Договір може бути розірвано у випадках, передбачених чинним законодавством, за згодою сторін або у судовому порядку (п.7.2 договору №05166/4-09 від 28.10.2004р.).

У п.7.3 укладеного між сторонами договору зазначено, що сторона, яка бажає розірвати договір, має письмово попередити про це другу сторону за один місяць до визначеної дати припинення.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №05166/4-09 від 28.10.2004р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов'язків.

Як свідчать матеріали справи, з метою облікування послуг, які надаються Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» Житлово-будівельному кооперативу «Звезда», було відкрито код №9-194.

Наразі, за твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розмінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, за період з 08.2005р. по 07.2008р. заявником було надано послуги з водопостачання та водовідведення (приймання стічних вод), за які нараховано та виставлено плату на загальну суму 70 568,26 грн. (з урахуванням знижки).

Одночасно, обставини щодо прийняття відповідачем обсягів, наданих заявником послуг, підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями маршрутних листів за спірний період.

Крім того, про відсутність у відповідача заперечень стосовно визначених вище обсягів та вартості наданих послуг за договором №05166/4-09 від 28.10.2004р. також свідчать вчинені з боку абонента оплати, докази здійснення яких наявні в матеріалах справи.

На оплату послуг з водопостачання та водовідведення за кожен з місяців постачальником виставлялись платіжні вимоги-доручення, обставини щодо отримання яких відповідачем протягом розгляду справи заперечено не було.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України (враховуючи, що спірні правовідносини сторін продовжували існувати під час набрання зазначеним нормативно-правовим актом законної сили) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Умовами п.п.12.5, 1.10 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених Наказом №65 від 01.07.1994р. Державного комітету України, передбачено, що рахунки за воду складаються на підставі тарифів, що діють у даній місцевості або населеному пункті.

Згідно з п.3.1 Наказу №190 від 27.06.2008р. Міністерства з питань житлово-комунального господарства України «Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору. Рахунки за воду і за скидання стічних вод до мережі водовідведення виписуються виробником споживачам. Якщо субспоживач має особисті рахунки, то він розраховується за питну воду та скидання стічних вод з виробником. Розподіл суми рахунку між субспоживачами, на яких не відкрито окремих особових рахунків, здійснюється споживачами самостійно. У випадках, коли засоби обліку на вводах субспоживачів відсутні, розрахунки за воду проводяться за нормами водоспоживання, при цьому обсяг стічних вод, які належать до сплати, дорівнює обсягу водоспоживання (п.3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України).

Як вказувалось вище, у відповідності до положень пункту 2.2.2 договору №05166/4-09 від 28.10.2004р. оплата вартості здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником платіжного документу до банківської установи абонента.

Отже, приймаючи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, строк оплати послуг з водопостачання та водовідведення, які були надані відповідачу на підставі договору №05166/4-09 від 28.10.2004р., настав.

Проте, за твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, Житлово-будівельним кооперативом «Звезда» належним чином свої грошові зобов'язання виконано не було, послуги в повному обсязі не оплачено, в результаті чого на момент звернення до суду з розглядуваним позовом, у відповідача утворилась заборгованість в сумі 19 515,59 грн.

Як свідчать матеріали справи, між Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (кредитор) та Житлово-будівельним кооперативом «Звезда» (боржник) було укладено договір реструктуризації боргу, відповідно до п.1.1 якого боржник визнає перед кредитором заборгованість у розмірі 120 516,38 грн., що утворилась станом на 01.01.2016р. в результаті неналежного виконання боржником умов договору №05166/4-09 від 28.10.2004р. про надання послуг з водопостачання та водовідведення, та зобов'язується сплатити вищевказану заборгованість у відповідності до умов договору реструктуризації.

У відповідності до п.2.1 вказаного правочину боржник зобов'язується сплатити вказану у п.1.1 договору заборгованість у розмірі 120 516,38 грн. в термін до 31.07.2017р., згідно погодженого сторонами графіку, з обов'язковим посиланням на даний договір в графі «Призначення платежу» у відповідних платіжних дорученнях, шляхом добровільного перерахування грошових коштів на рахунок кредитора.

У пункті 2.2 договору реструктуризації контрагентами погоджено графік погашення заборгованості.

Договір реструктуризації набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.07.2017р.

За поясненнями представників обох сторін, при укладанні вказаного правочину контрагентами було включено до загальної суми заборгованості, заборгованість, що заявлена до стягнення у межах справи №41/285.

Як вказувалось вище, 22.04.2016р. представником Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» було подано суду пояснення по справі, відповідно до змісту яких шляхом внесення платежів у період з 26.01.2016р. по 21.04.2016р., відповідачем було погашено заборгованість, стягнення якої є предметом спору у розглядуваній справі.

На підтвердження вказаних обставин, заявником представлено до матеріалів справи банківські виписки з рахунку Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал».

З приводу погашення спірної заборгованості в сумі 19 515,59 грн. після порушення провадження по справі, господарський суд зазначає, що ст.80 Господарського процесуального кодексу України визначено підстави припинення провадження по справі. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що провадження у справі припиняється якщо відсутній предмет спору (п.11 ст.80 Господарського процесуального кодексу України).

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи (п.4.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно з п.4.4 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що на момент виникнення спору заборгованість в розмірі 19 515,59 грн. Житлово-будівельним кооперативом «Звезда» погашено не було, а внесено плату лише у період з 26.01.2016р. по 21.04.2016р., суд дійшов висновку, що провадження по справі в частині стягнення основного боргу на суму 19 515,59 грн. підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд також дійшов висновку щодо часткового задоволення вимог позивача про стягнення інфляційних втрат в сумі 6135,86 грн. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 3 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» передбачено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

За змістом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. Аналогічну правову позицію наведено у Листі б/н від 01.07.2014р. Верховного суду України «Аналіз практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» та постановах від 06.06.2012р. і від 24.10.2011р. Верховного Суду України по справах №6-49цс12 та 6№-38цс11.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних затрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

З огляду на порушення відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором №05166/4-09 від 28.10.2004р. в частині внесення оплати за послуги з водопостачання та водовідведення, позивачем нараховано за кожен місяць, в якому було допущено прострочення, та заявлено до стягнення інфляційні втрати на загальну суму 6135,86 грн.

Наразі, суд зазначає, що у застосуванні індексації слід враховувати рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі №62-97р від 03.04.1997р. Верховного Суду України.

Відповідно до Листа №62-97р. від 03.04.1997р. Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» та Інформаційного листа №01-06/928/2012 від 17.07.2012р. Вищого господарського суду України «Про практику застосування ВГСУ у розгляді справ окремих норм матеріального права» сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто, мала місце не інфляція, а дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Вказані рекомендації щодо нарахування на суму заборгованості інфляційних втрат також викладено у Листі б/н від 01.07.2014р. Верховного Суду України «Аналіз практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві».

Здійснивши перевірку наведеного заявником розрахунку, судом встановлено, що останній не відповідає наведеним вище рекомендаціям.

Зокрема, з представленого розрахунку вбачається, що заявником застосовувався середній індекс інфляцій за весь період нарахування для визначення розміру інфляційних втрат за один місяць (нарахування наростаючим підсумком), що у даному випадку призводить до неодноразового застосування індексу інфляції на одну й ту ж суму.

Одночасно, представлений позивачем розрахунок також не позбавлений арифметичних помилок.

Здійснивши власний перерахунок з урахуванням строків направлення платіжних вимог-доручень, термінів оплати, що передбачені умовами укладеного між сторонами правочину, враховуючи наявні в матеріалах справи докази часткових оплат, приймаючи до уваги рекомендації, які наведено у Листі №62-97р. від 03.04.1997р. Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» та Інформаційному листі №01-06/928/2012 від 17.07.2012р. Вищого господарського суду України «Про практику застосування ВГСУ у розгляді справ окремих норм матеріального права», суд дійшов висновку, що обґрунтованим є стягнення з відповідача інфляційних втарт в розмірі 77,45 грн.

Судові витрати згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 80, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Провадження в частині стягнення основного боргу в сумі 19 515,59 грн. припинити на підставі п.11 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Звезда» (03141, м.Київ, вул.Волгоградська, буд.15, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м.Київ, Печерський район, вул.Лейпцизька, буд.1-А, ) в особі Розрахункового департаменту інфляційні втрати в сумі 77,45 грн. витрати по сплаті державного мита в розмірі 188,58 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 86,75 грн.

3.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

29.04.2016 р.

Суддя Спичак О.М.