ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" квітня 2016 р. Справа № 922/1728/14

Вх. номер 13511

Головуючий суддя господарського суду Присяжнюк О.О.

Судді :Добреля Н.С., Чистякова І.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

за участю представників:

заявника (боржника) - ОСОБА_1 (дов.№29 від 12.10.15);

стягувача - ОСОБА_2 (дов.№38-1871 від 28.05.10).

розглянувши заяви Обласного комунального виробничо - експлуатаційного підприємства "Держпром" про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 04.02.2016року по справі№922/1728/14(вх. №13511 від 21.04.2016)

за позовом: Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків Обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Держпром", м. Харків, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 1. Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків; 2. Управління Укртрансінспекції у Харківській області, м. Харків; 3. Державної інспекції сільського господарства у Харківській області, м. Харків

до

Обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Держпром", м. Харків, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 1. Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків; 2. Управління Укртрансінспекції у Харківській області, м. Харків; 3. Державної інспекції сільського господарства у Харківській області, м. Харків

до

стягнення 11255717,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 04 лютого 2016 року (колегія суддів - головуючий суддя Яризько В.О., судді - Присяжнюк О.О., Чистякова І.О.) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Держпром" на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" 8478000,00 грн. основного боргу, стягнуто з Обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Держпром" на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" 73080,00 грн. витрат з оплати судового збору, в частині стягнення 1850000,00 грн. основного боргу провадження у справі припинено та в частині стягнення 505401,23 грн. інфляційних втрат, 230215,94 грн. 3% річних, 158204,28 грн. пені позовну заяву залишено без розгляду.

22.02.2016 на примусове виконання вищевказаного рішення від 04 лютого 2016 господарським судом було видано відповідні накази.

21.04.2016 року від Обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Держпром" надійшла заява про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 04.02.2016року по справі№922/1728/14, в якій останній просить суд відстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 04.02.2016року по справі№922/1728/14 до 31 грудня 2018 року.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Харківської області від 21.04.2016року призначено повторний автоматичний розподіл заяви по справі №922/1728/14, у зв'язку із відпусткою судді Яризько В.О., про що складено протокол автоматичної зміни складу колегії суддів, для розгляду заяви призначено склад колегії суддів :головуючий суддя: Присяжнюк О.О., судді Добреля Н.С., Чистякова І.О.

Ухвалою господарського суду від 25.04.2016року прийнято заяву Обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства "Держпром" про відстрочку виконання рішення до розгляду. Розгляд заяви призначено на 27.04.16 р. на 12:00 год.

Заявник (боржник) у судовому засіданні 27.04.2016року підтримав заяву про відстрочку виконання рішення суду та просить суд її задовольнити.

Стягувач у судовому засіданні 27.04.2016 року проти заяви боржника про розстрочку виконання рішення суду заперечував, з підстав викладених у поясненнях та запереченнях щодо заяви боржника про відстрочення виконання рішення суду, поданих через канцелярію господарського суду (вх. №№ 14343/16 від 27.04.2016року).

Представники 3-їх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору в судове засідання 27.04.2016 року не з`явились.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розгляд справи за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Суд, розглянувши заяву боржника про розстрочку виконання рішення суду, зазначає наступне.

Відповідно до ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання, про що приймається ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Для застосування передбачених цією нормою заходів, суду необхідно встановити чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Враховуючи питання про відстрочку виконання рішення суду, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.351 ЦПК України і ст.121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання рішення суду.

Відповідно до п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.12.2012 року № 9, господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.12.2012 року № 9, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Поряд з цим, необхідно відзначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в §1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від суми та характеру, що визначено судом.

Отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку відстрочки.

В даному випадку, свою заяву відповідач обґрунтовує тим, що останній знаходиться в скрутному матеріальному стані, посилаючись на те, що станом на день подання даної заяви відповідно до бухгалтерських рахунків підприємства становище підприємства значно погіршилось, сума кредиторської заборгованості становить 10 млн. 447 тис. грн., що і підтверджується журналом-ордером та відомістю по бухгалтерському рахунку. Сума стягнення за рішенням суду у 8478000,00 грн. значно перевищує загальний чистий прибуток підприємства за один рік. При порівнянні вищенаведених сум наявним є те, що стягнення такої суми на сьогоднішній день призведе до збиткового результату діяльності ОК ВЕП «ДЕРЖПРОМ», а відповідно до загрози банкрутства підприємства.

Однак, скрутний матеріальний стан боржника не може бути підставою для звільнення його від обов'язку належного виконання зобов'язань перед позивачем та не робить неможливим виконання рішення суду. Тому посилання заявника на важкий фінансовий стан суд не може сприймати у якості достатньої підстави для відстрочки виконання судового рішення,

Також, заявником не надано до суду доказів, що в разі відмови в наданні відстрочки виконання рішення суду, підприємству відповідача загрожує банкрутство, не надано доказів відсутності коштів на банківських рахунках. Відповідачем не надано також доказів, що з 31.12.2018р. (строк до якого відповідач просить відстрочити виконання рішення) в нього з'являться кошти, для погашення заборгованості стягувачем.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, суд звертає увагу що у рішенні Європейського суду (п.37 рішення у справі "Деркач та Палек проти України" (заяви №№ 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004 року) наголошується, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося не виконаним на шкоду однієї зі сторін.

Згідно з ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні заяви Обласного комунального виробничо - експлуатаційного підприємства "Держпром" про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 04.02.2016року по справі№922/1728/14(вх. №13511 від 21.04.2016).

Керуючись ст.121 ГПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Обласного комунального виробничо - експлуатаційного підприємства "Держпром" про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 04.02.2016року по справі№922/1728/14 (вх. №13511 від 21.04.2016).

Суддя Присяжнюк О.О.

Суддя Добреля Н.С.

Суддя Чистякова І.О.