донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

27.04.2016 справа №905/3607/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю
від відповідача:Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на рішення господарського суду Донецької області
від10.03.2016 року
по справі№ 905/3607/15 (головуючий суддя: Г. В. Левшина, судді: А. М. Осадча, О.О. Уханьова)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк, Луганська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоекономічного підприємства «Азовімпекс», м. Маріуполь, Донецька область
простягнення 3 727 472,10 грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк, Луганська область (далі «Позивач») звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоекономічного підприємства «Азовімпекс», м. Маріуполь, Донецька область (далі «Відповідач») 3 727 472,10 грн. попередньої оплати за непоставлену продукцію.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.03.2016 року у справі № 905/3607/15 в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки, викладені в рішенні, не відповідають дійсним обставинам справи.

Сторони були апеляційним судом належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та доповненнях до останньої № 026-43 иск/15 від 22.04.2016 року, звернувся до суду з проханням скачувати рішення господарського суду Донецької області від 10.03.2016 року у справі № 905/3607/15 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, поважність причин не явки суду не повідомив.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника Відповідача.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні здійснювалась повна фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним з порушенням норм матеріального права та при неповному зясуванні усіх обставин справи, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи 22.01.2008 року між Сторонами був підписаний контракт № 617/06-417 на виготовлення та постачання обладнання системи газопостачання парогазових установок (далі «Контракт»), за умовами якого відповідач прийняв на себе зобовязання поставити обладнання та металоконструкції системи газопостачання парогазових установок комбінованого циклу, згідно з вимогами інжинірінга Генерального проектувальника, переданими відповідачу позивачем, у кількості та номенклатурі, узгодженій у відповідних специфікаціях, додатках та/або доповненнях, а позивач - прийняти та оплатити продукцію згідно з умовами даного контракту.

Пунктом 2.2 ОСОБА_5 встановлено, що загальна сума контракту складається з сум окремих додатків до нього, які є невідємною частиною контракту.

Позивач здійснює оплату продукції згідно з умовами відповідних додатків та/або доповнень, які є невідємною частиною ОСОБА_5 (п. 3.1. ОСОБА_5).

Згідно п. 3.2. ОСОБА_5 оплати є дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача.

Відповідно до п. 4.14 ОСОБА_5 загальний строк реалізації проекту не більше 14 місяців з моменту підписання контракту та отримання першого авансового платежу.

03.08.2009 року сторонами було підписано додаткову угоду № 4 до контракту № 617/06-417 від 22.01.2008 року, згідно з якою змінено п.1 додатку № 2 до контракту на: «Позивач виконує авансову оплату продукції у розмірі 100% її вартості. Відповідач виконує поставку продукції, по її готовності, згідно з необхідним графіком виконання монтажних робіт. Обсяги поставки узгоджуються щомісячно. Поетапне закриття авансових коштів здійснюється після кожного відвантаження на 100% вартості поставленої продукції».

Додатковою угодою від 29.12.2009 року № 6 до контракту № 617/06-417 від 22.01.2008 року встановлено, що загальний строк реалізації проекту не більше 34 місяців з моменту підписання контракту та отримання першого авансового платежу.

Згідно з додатковою угодою від 31.12.2010 року № 8 до контракту загальний строк реалізації проекту не більше 66 місяців з моменту підписання контракту та отримання першого авансового платежу.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що позивачем не надано всіх додатків до контракту, в яких сторонами остаточно було узгоджено порядок оплати, обсяги та строки поставки продукції, що унеможливлює достовірне встановлення судом обставин справи, що стосуються порядку виконання контракту № 617/06-417 від 22.01.2008 року, а отже, з наявних матеріалів справи не вбачається факту неправомірного отримання відповідачем попередньої оплати в сумі 3 727 472,10 грн. (зокрема, факту перерахування позивачем попередньої оплати у передбаченому контрактом розмірі відповідачу, факту часткового виконання відповідачем своїх зобовязань з постачання продукції позивачу та, відповідно, факту невиконання відповідачем своїх зобовязань з постачання продукції на суму 3 727 472,10 грн.).

Суд апеляційної інстанції не погоджується із зазначеним вище висновком господарського суду з огляду на наступне.

Пунктом. 4.14 Додаткової угоди № 8 від 31.12.2010 року до ОСОБА_5 встановлено, що загальний строк реалізації проекту не більше 66 місяців з моменту підписання контракту та отримання першого авансового платежу. За весь час строку дії ОСОБА_5 позивачем здійснена попередня оплата у загальному розмірі 102 814 766,13 грн., тоді як товар відповідачем був поставлений на суму 97379 381,66 грн.. Отже, передплата по ОСОБА_5 склала 5 435 384,47 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та Відповідачем належними доказами не спростовано, перший авансовий платіж на виконання умов ОСОБА_5 був здійснений Позивачем 07.03.2008 року (а.с. 26), а отже поставка товару мала відбутися не пізніше 07.09.2012 року. Втім, поставка товару на спірну суму не відбулося (іншого сторонами не доведено).

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Підчас розгляду справи судом першої інстанції Відповідач подав заяву про застосування терміну позовної давності.

Відповідно ст.ст. 256 та 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

За ч.1, 5 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відтак, з огляду на вищезазначене, право Позивача на повернення спірної суми попередньої оплати виникло з 08.09.2012 року. З цієї ж дати розпочався й перебіг трирічного строку позовної давності, який мав сплинути 08.09.2015 року.

Відповідно до ч. 1, ст. 264 Цивільного кодексу України , перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.3, ст. 264 Цивільного кодексу України ).

Матеріалами справи підтверджується, що в листопаді 2013 року (тобто під час перебігу зазначеного строку позовної давності) Відповідачем було частково повернуто позивачу грошові кошти:

- 26.11.2013 року на суму 51 989,42 грн. (а.с. 74);

- 27.11.2013 року на суму 1 000 000,00 грн. (а.с. 72);

- 28.11.2013 року на суму 655 922,95 грн. (а.с. 73).

Крім того, наявний в матеріалах справи Акт звірення розрахунків між сторонами, станом на 01.01.2013 року (а.с. 17), скріпленого підписами повноважних представників сторін та печатками підприємств, свідчить про визнання відповідачем факту наявності перед позивачем боргу.

Отже, з визнанням відповідачем боргу у Акті звірення розрахунків між сторонами, станом на 01.01.2013 року та частковим поверненням попередньої оплати за непоставлену продукцію, перебіг строку позовної давності переривався та розпочинався заново.

Останній раз перебіг позовної давності, в порядку ст. 264 Цивільного кодексу України , починається заново з 28.11.2013 року та мав сплинути 28.11.2016 року.

З позовом Позивач звернувся до суду 21.12.2015р., тобто в межах строку позовної давності.

Вказані обставини не були взяті до уваги судом першої інстанції при розгляді справи, що потягло за собою ухвалення незаконного судового рішення.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції з порушенням норм чинного законодавства не повно з'ясовані всі обставини справи, дана не правильна оцінка зібраним у справі доказам, було прийнято незаконне рішення, що є підставою для його скасування.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк, Луганська область задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 10.03.2016 року у справі № 905/3607/15 скасувати. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоекономічного підприємства «Азовімпекс», м. Маріуполь, Донецька область () на користь Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк, Луганська область () 3 727 472,10 грн. попередньої оплати за непоставлену продукцію, 73 080,00 грн. на відшкодування витрат по сплаченому судовому збору за звернення з позовною заявою та 61 503,29 грн. на відшкодування витрат по сплаченому судовому збору за звернення з апеляційною скаргою.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідний наказ про примусове виконання цієї Постанови, оформивши його згідно приписів Закону країни «Про виконавче провадження».

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 до справи;

1 ГСДО;

1 ДАГС.