донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

26.04.2016р. справа №908/1042/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
Секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (за довіреністю від 22.03.2015р.);
від первісного відповідача: не зявився;
від зацікавленої особи (ПАТ «Українська залізниця»): ОСОБА_6 (за довіреністю №2/3-04/143)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ
на ухвалу господарського судуЗапорізької області
від24.03.2016р.
по справі№ 908/1042/15-г (головуючий суддя Проскуряков К.В., судді Ніколаєнко Р.А., Мойсеєнко Т.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Премєр Лізинг, м.Київ
до Державного підприємства Донецька залізниця, м.Донецьк
пророзірвання договору фінансового лізингу №Д/П-131512/НЮ від 21.08.2013р. та стягнення 129 158 078,79грн.
за заявою проТовариства з обмеженою відповідальністю Премєр Лізинг, м.Київ заміну відповідача у справі його правонаступником

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.06.2015р. у справі №908/1042/15-г позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Премєр Лізинг», м. Київ були задоволені в повному обсязі розірвано договір фінансового лізингу №Д/П-131512/НЮ від 21.08.2013р. та стягнуто на користь Позивача з Державного підприємства Донецька залізниця, м.Донецьк кошти у розмірі 129 158 078,79грн.(а.с.а.с.53-58 т.2)

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.12.2015р. по справі №908/1042/15-г рішення Господарського суду Запорізької області від 23.06.2015р. було залишено без змін (а.с.а.с.116-124 т.2)

На виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 23.06.2015р. у справі №908/1042/15-г судом видано наказ від 12.01.2016р.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.03.2016р. постанову Донецького апеляційного господарського суду 08.12.2015р. по справі №908/1042/15-г також було залишено без змін (а.с.а.с.206-217 т.2)

15.03.2016р. до Господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю Премєр Лізинг (Позивач) надійшла заява №б/н від 10.03.2016р. про здійснення правонаступництво первісного Відповідача (а.с.а.с.5,6 т.3), яка мотивована реорганізацією останнього у тому числі з Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк у Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ, що підтверджується наданими заявником витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с.а.с.9-23 т.3), Державного підприємства «Донецька залізниця» (а.с.а.с.24-48 т.3), витягом зі статуту Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с.а.с.49,50 т.3) та посиланням на прийнятий Закон України «Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», Постанову Кабінету Міністрів України №200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та додатку 1 до неї.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.03.2016р. у справі №908/1042/15-г означену заяву Позивача було задоволено та здійснено правонаступництво Відповідача в порядку ст.25 Господарського процесуального кодексу України з Державного підприємства «Донецька залізниця» на Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», не погодившись з прийнятою судом ухвалою, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.03.2016р. у справі №908/1042/15-г та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Премэр Лізинг про заміну відповідача на правонаступника.

Підставою для скасування ухвали суду першої інстанції апелянт зазначає порушення судом при винесенні рішення ст.ст.104, 107 Цивільного кодексу України, а також незастосування п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №604 «Про деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції», з яких вбачається, що майно Державного підприємства «Донецька залізниця», як підприємства розміщеного на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, а отже це майно фактично не увійшло до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», виходячи з цього відсутній сам передавальний акт, який є обовязковою умовою проведення реорганізації підприємства, окрім того зі змісту претензії направленої Позивачем №15/2-01 від 15.02.2016р. вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Премєр Лізинг та Державне підприємство «Донецька залізниця» після утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» продовжували господарські відносини, вчиняли правочини про зарахування вимог за вищевказаним договором фінансового лізингу, що, в свою чергу, підтверджує продовження здійснення з боку первісного Відповідача самостійної господарської діяльності в спірних правовідносинах.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., Скакун О.А., Зубченко І.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.04.2016р. порушене апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 26.04.2016р. о 12.45 год.

У звязку із перебуванням суддів Скакуна О.А. і ОСОБА_7 у відпустці їх у складі судової колегії за результатами автоматичної заміни було замінено на суддів Бойченко К.І. та Татенко В.М.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представники Скаржник у судовому засіданні 26.04.2016р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги у повному обсягу.

Представник Позивача у судовому засіданні 26.04.2016р. проти апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві (а.с.а.с.164-165 т.3).

Представник первісного Відповідача у судове засідання 26.04.2016р., попри вжиті судом заходи (а.с.161 т.3) не зявився, що, зважаючи на межі процесуального строку розгляду апеляційної скарги, невизнання явки його представника обовязковою та достатності наявних документів для надання правової оцінки переглядуваного судового акту, не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного судового акту місцевого господарського суду у повному обсязі.

Незважаючи на те, що ані ст.25, ані ст.106 Господарського процесуального кодексу України прямо не передбачає можливості апеляційного оскарження ухвали місцевого суду про запровадження процесуального правонаступництва, але враховуючи, що:

- відсутність вказівки у процесуальному законі про можливість апеляційного оскарження не може ототожнюватися із законодавчою забороною такого оскарження у розумінні п.8 ч.3 ст.129 Конституції України з урахуванням змісту цієї норми, визначеного в рішеннях Конституційного Суду України від 11.12.2007 р. N 11-рп/2007 та від 11.03.2010 р. N 8-рп/2010;

- переглядувана ухвала запроваджує майнові наслідки для Скаржника, надаючи йому статус боржника у виконавчому провадженні на користь Позивача згідно із ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», і останній позбавлений можливості заперечити законність її ухвалення в порядку ч.2 ст.6 Господарського процесуального кодексу України,

колегія суддів у світлі запроваджених ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року гарантій дійшла висновку про прийнятність оскаржуваної ухвали для апеляційного перегляду.

Втім, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України, у разі припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Беручи до уваги положення ч.6 ст.2 Закону України Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, а також факт реєстрації Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, положення статей 1, 2 статуту якого визначають положення щодо правонаступництва, апеляційний суд погоджується з правомірністю задоволення місцевим господарським судом клопотання Позивача про здійснення в порядку ст.25 Господарського процесуального кодексу України правонаступництва Відповідача з Державного підприємства «Донецька залізниця» (ідентифікаційний код 01074957) на Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815)

Твердження апелянта відносно порушення судом при винесенні рішення ст.ст.104, 107 Цивільного кодексу України, а також незастосування п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №604 «Про деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» відхиляється апеляційним господарським судом, з огляду на таке:

- по-перше, ч.6 ст.2 Закону України Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування має спеціальний (пріоритетний у застосуванні) характер по відношенню до загальних норм ст.ст.104, 107 Цивільного кодексу України, що вбачається з п.2 Перехідних та прикінцевих положень цього Закону, і за своїм змістом не покладає факт правонаступництва створеного ПАТ «Українська залізниця» за правами і обовязками визначених підприємств Укрзалізниці в залежність від обовязкового попереднього припинення означених підприємств (у тому числі і первісного Відповідача);

- по-друге, системний аналіз ч.ч.3 і 9 ст.2 Закону України Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, та послідовності дій зі створення ПАТ «Українська залізниця», визначений Постановою КМУ №200 від 25.06.2014р., дає підстави для висновку, що злиття підприємств, на базі яких мало створюватися ПАТ «Українська залізниця», у тому числі складанні відповідних передавальних актів та формування статутного фонду, мало хронологічно передувати державної реєстрації їх правонаступника - ПАТ «Українська залізниця» - моменту набуття ним статусу субєкта правовідносин у розумінні ст.ст.91, 92 Цивільного кодексу України. Отже, факт створення правонаступника за умов чинності ч.3 ст.2 Закону і перебування первісного Відповідача серед переліку підприємств, на базі яких мало бути створено ПАТ «Українська залізниця» як їх правонаступник, є цілком самодостатнім для правонаступництва;

- по-третє, за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.14 т.3), які за ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» презюмуються достовірними, ПАТ «Українська залізниця» визначена правонаступником у тому числі і первісного Відповідача у цій справі, що узгоджується і зі змістом ч.2 п.2 Статуту ПАТ «Українська залізниця», затвердженого постановою КМУ №735 від 02.09.2015р., які не були змінені чи скасовані у встановленому діючим законодавством порядку на підтвердження наведених Скаржником аргументів щодо відсутності правонаступництва;

-по-четверте, ч.1 ст.2 Закону України Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування уповноважує Кабінет Міністрів України прийняти рішення про створення означеного ПАТ, проте його статус як правонаступника відповідних підприємств (у тому числі первісного Відповідача) безпосередньо визначений цим Законом і можливість запровадження винятків чи обмежень щодо такого правонаступництва за підприємствами визначеного переліку, у тому числі в залежності від здійснення/нездійснення дій з інвентаризації майна у розумінні згадуваної Скаржником Постанови КМУ №604 від 12.11.2014р., вказаним Законом не передбачена.

За висновком апеляційного суду, наведені вище обставини утворюють у Позивача як кредитора у зобовязанні, щодо якого в межах справи №908/1042/15-г було винесено рішення, законні підстави (сподівання) вважати Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» таким, що набуло статусу боржника по зобовязаннях Державного підприємства «Донецька залізниця», оскільки припущення ймовірності покладання можливості здійснення прав кредитора (в даному випадку домогтися виконання судового рішення) щодо особи, яка за чинними нормативними актами вже визначена правонаступником, в залежність від здійснення інвентаризаційних дій щодо певної частини майна правопопередника, проведення яких (дій) не тільки жодною мірою не залежать від дій Позивача, але й навіть не регламентовані певним проміжком часу , призвело б до:

- невиправданого надмірного затягування виконання судового рішення і порушення гарантій, встановлених ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. в контексті правової позиції, приведеної в п.п.33, 34 рішення ЄСПЛ у справі «Ромашов проти України», адже у звязку із проведенням Антитерористичної операції на території, на якій розташоване майно первісного Відповідача через відсутність щодо певної частини такої території можливості функціонування органів державної влади України (а отже і ефективного здійснення всіх заходів примусового виконання рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо такого первісного Відповідача), Позивач обєктивно обмежений у можливості отримати присуджене судом від первісного Відповідача;

- непропорційного втручання в контексті його оцінки, приведеної в п.48 рішення ЄСПЛ у справі «Жовнер проти України», в гарантоване ст.1 Першого протоколу права мирного володіння майном (яким за усталеною практикою ЄСПЛ є і борги за судовим рішенням п.45 рішення ЄСПЛ у справі «Агротехсервіс» проти України»), адже набуття кредиторами підприємств, на базі яких згідно визначених чинних нормативних актів створено ПАТ «Українська залізниця», статусу кредиторів останнього як правонаступника таких підприємств за Законом, не може залежати (набуття статусу) від ознак того, на якій саме території України знаходиться і здійснює свою діяльність відповідний первісний боржник. Дискримінація кредиторів за цією ознакою є неприйнятною у світлі ст.14 згадуваної Конвенції, тим більше, що і Закон України України Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування не містить з цього приводу будь-яких спеціальних застережень відносно ДП «Донецька залізниця».

У світлі наведеного посилання Скаржника на продовження здійснення з боку Державного підприємства «Донецька залізниця» діяльності як самостійним господарюючим субєктом жодною мірою не впливає на факт правонаступництва.

Враховуючи вищезазначене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 24.03.2016р. у справі №908/1042/15-г, якою було задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Премэр Лізинг про заміну відповідача у справі його правонаступником винесена у відповідності до норм матеріального та процесуального права, з огляду на що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого суду - підлягає залишенню без змін, що відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України має наслідком віднесення на рахунок апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 25, 99, 101 - 106, Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.03.2016р. у справі №908/1042/15-г залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 24.03.2016р. у справі №908/1042/15-г залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О.Попков

Судді: К.І. Бойченко

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.: 1,2 - сторонам, 3- заявнику, 4- у справу, 5 - ДАГС, 6 - ГСЗО