ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2016 р.Справа № 916/4767/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Лисенко В.А., Ярош А.І.

за участю секретаря судового засідання Кіртоки Л.В.,

та представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №1919 від 26.06.2013р.,

від третьої особи: ОСОБА_2 за довіреністю №180 від 30.01.2015р.,

представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення господарського суду Одеської області від 01.02.2016р.

у справі №916/4767/15

за позовом: ОСОБА_4,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3

про зобов'язання провести державну реєстрацію змін до установчих документів,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року громадянка ОСОБА_4 звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" (далі - Товариство) про зобов'язання останнього провести державну реєстрацію змін до установчих документів у зв'язку зі зміною складу учасників товариства - виходом зі складу учасників Товариства ОСОБА_4 (а.с. 3-6).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем, покладених на нього Законом, а саме ч. 2 ст. 7 Закону України "Про господарські товариства" Товариство не здійснило жодних дій, пов'язаних із проведенням державної реєстрації змін до установчих документів у зв'язку зі зміною складу учасників товариства - виходом зі складу учасників товариства ОСОБА_4.

Відповідач до місцевого господарського суду відзиву на позовну заяву не надав, у судові засідання не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа не визнає позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вважає, що відповідно до п.5.11 Статуту Товариства його учасник має право вийти з Товариства не раніше закінчення фінансового року і складання відповідного звіту по наслідкам роботи Товариства. (а.с.62-63).

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.02.2016р., (суддя Петров В.С.) позов ОСОБА_4 задоволено, зобов'язано Товариство провести державну реєстрацію змін до установчих документів у зв'язку зі зміною складу учасників товариства - виходом зі складу учасників товариства ОСОБА_4 (а.с. 86-89).

Мотивуючи дане рішення місцевий господарський суд дійшов до висновку, що ОСОБА_4 вийшла зі складу Товариства з моменту подання заяви про добровільний вихід, а саме з 30.12.2014р., а відповідач в силу приписів ст. 148 ЦК України з вказаного моменту протягом 3-х місяців мав вчинити дії у зв'язку з поданням учасником заяви про вихід з товариства (скликання зборів, вирішення питання про внесення змін до установчих документів товариства, про їх державну реєстрацію).

Не погоджуючись із винесеним рішенням господарського суду третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 звернулась до суду із апеляційною скаргою, у якій вважає, що рішення місцевого господарського суду винесено при неповному з'ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Свої вимоги скаржник мотивує, зокрема, тим, що наразі наявне рішення господарського суду, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, а саме по справі №916/219/15-г.

Від позивача письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було, однак, у судовому засіданні його представник проти скарги ОСОБА_3 заперечував повністю, просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає, що воно прийнято при повному дослідженні всіх обставин справи та правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Разом з тим, апелянт подав до суду клопотання про зупинення провадження по справі та надіслання матеріалів справи №916/4767/15 до Київського відділу поліції у м. Одесі для проведення досудових розслідувань. У задоволенні вказаного клопотання третьої особи колегія суддів відмовляє у зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступних підстав.

07 квітня 2000 року Київською районною адміністрацією Одеського міськвиконкому була проведена державна реєстрація Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" (реєстраційний №04056782ю0010080).

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про господарські товариства" установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства. Також установчі документи повинні також містити відомості, передбачені ст.ст. 37, 51, 65, 67 і 76 цього Закону.

Зміни до установчих документів юридичної особи підлягають обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду із заявленим позовом).

В процесі діяльності Товариства його учасниками до статуту вносилися зміни. Зокрема, як встановлено матеріалами справи, відповідно до змін до статуту Товариства, зареєстрованих 25.12.2009р. учасниками було збільшено статутний капітал до 9.657.400 грн., по 4.828.700,00 грн. у кожного учасника (ОСОБА_4 та ОСОБА_3В.), (а.с.46).

Разом з тим, ОСОБА_4 вирішила припинити свою участь в складі учасників (засновників) Товариства, у зв'язку з чим склала відповідну заяву на ім'я учасників (засновників) Товариства та державного реєстратора, оформивши її 10.11.2014р. у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с. 32).

Згідно з п. "в" ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", п. 3 ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України учасники товариства мають право вийти з товариства в установленому порядку.

При цьому ч. 1 ст. 148 ЦК України передбачено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Вищевказану заяву про свій вихід із Товариства 30.12.2014р. отримано головним бухгалтером Товариства ОСОБА_6, про що свідчить відмітка на заяві.

Проте, в порушення приписів ч. 2 ст. 7 Закону України "Про господарські товариства" Товариство не здійснило жодних дій, пов'язаних із проведенням державної реєстрації змін до установчих документів у зв'язку зі зміною складу учасників товариства - виходом зі складу учасників товариства ОСОБА_4.

Частиною 2 статті 7 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що товариство зобов'язане протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення про внесення змін до установчих документів повідомити орган, що провів реєстрацію, для внесення відповідних змін до державного реєстру.

У разі, якщо товариство не вчиняє дії у зв'язку з поданням учасником заяви про вихід з товариства (не вирішується питання про внесення змін до установчих документів товариства, про їх державну реєстрацію), учасник товариства вправі звернутися до господарського суду з позовом про зобов'язання товариства до державної реєстрації змін в установчих документах товариства у зв'язку зі зміною у складі учасників товариства на підставі ст. 7 Закону України "Про господарські товариства".

Відповідно до ст. ст. 41, 59 Закону України "Про господарські товариства" вирішення питання про вихід учасника з товариства віднесено до компетенції загальних зборів товариства.

Відповідно до ст.ст. 126, 135, 148, 151 ЦК України учасники повних товариств, створених на невизначений строк, командитних товариств, товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю мають право вийти з цих товариств. Учасники товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю повинні повідомити товариство про свій вихід не пізніше, ніж за три місяці або у інший передбачений статутом строк. Подання заяви про вихід з товариства є дією, спрямованою на припинення корпоративних прав та обов'язків учасника товариства. Право учасника товариства на вихід з товариства не залежить від згоди товариства чи інших його учасників. Враховуючи викладене, учасник вважається таким, що вийшов з товариства з обмеженою або з додатковою відповідальністю з моменту прийняття загальними зборами рішення про виключення учасника з товариства на підставі його заяви про вихід, а у випадку відсутності такого рішення - з дати закінчення строку, встановленого законом або статутом товариства для повідомлення про вихід з товариства. Заява про вихід учасника з товариства є формою реалізації передбаченого законом права учасника на припинення корпоративних відносин шляхом виходу з товариства, а не правочином. Враховуючи це, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання заяви про вихід з товариства недійсною, оскільки законом не передбачено застосування такого способу захисту права. (пункт 3.5 Рекомендацій Президії ВГСУ №04-5/14 від 28.12.2007р. "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин", була чинна на момент розгляду справи в суді першої інстанції).

Зі змісту Статуту Товариства вбачається, що в ньому не визначені строки повідомлення цього Товариства його учасником про свій намір вийти із Товариства, однак, відповідно до п.5.11 Статуту Товариства його учасник має право вийти з Товариства не раніше закінчення фінансового року і складання відповідного звіту по наслідкам роботи Товариства.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008р. N13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до Цивільного кодексу України та Закону "Про господарські товариства" учасник товариства з обмеженою відповідальністю чи товариства з додатковою відповідальністю вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим, моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними.

А згідно положень ст.148 ЦК України учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства.

Зі Статуту Товариства не вбачаються визначені строки повідомлення Товариства його учасником про свій намір вийти із Товариства.

Відтак, з огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку, що ОСОБА_4 є такою, що вийшла зі складу Товариства з моменту подання заяви про добровільний вихід, а саме з 30.12.2014р. Вказаний факт був також встановлений рішенням господарського суду Одеської області від 11.06.2015р. у справі №916/219/15-г, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду (а.с.13-15).

Відтак, з огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку, що Товариство протягом 3-х місяців мало вчинити дії у зв'язку з поданням учасником заяви про вихід з товариства (скликання зборів, вирішення питання про внесення змін до установчих документів товариства, про їх державну реєстрацію).

Жодних доказів на підтвердження вчинення відповідних дій згідно діючого законодавства щодо внесення змін до установчих документів відповідачем зроблено не було.

Нормами чинного законодавства України передбачений обов'язок товариства вчинити певні дії, пов'язані з поданням учасником товариства заяви про вихід з товариства, а саме вирішити питання про внесення змін до установчих документів товариства та про їх державну реєстрацію.

Невчинення відповідачем дій, спрямованих на внесення змін до установчих документів, зокрема, незвернення до державного реєстратора щодо відповідних змін, пов'язаних з виходом позивача зі складу учасників товариства, є підставою для задоволення даного позову. Аналогічна правова позиція викладена в постановах ВГСУ від 14.06.2011р. у справі NК30/9-11 та від 25.09.2013р. у справі N901/777/13-г.

Разом з тим, судовою колегією не приймається до уваги твердження апелянта щодо наявності вирішеного спору, що підпадає під дію ст.80 ГПК України є безпідставним з огляду на наступне.

Позивач дійсно вже звертався до господарського суду з позовом про зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію змін до установчих документів, за розглядом якого 11.06.2015р. господарським судом Одеської області прийнято рішення по справі №916/219/15-г за позовом ОСОБА_4 до ТОВ „Експрес" про зобов'язання провести державну реєстрацію змін до установчих документів, яким було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 повністю з тих підстав, що на час звернення до суду права позивача не були порушені.

Однак, на час розгляду справи №916/4767/15 порушення прав ОСОБА_4 відбулось, у зв'язку з чим місцевий господарський суд правомірно розглянув даний спір та прийняв відповідне рішення, оскільки з моменту подачі заяви ОСОБА_4 про вихід зі складу Товариства минув майже рік, а загальними зборами учасників Товариства не було вчинено будь-яких дій щодо вирішення питання про вихід позивача зі складу учасників Товариства.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи місцевим господарським судом були встановлені всі фактичні обставини справи на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана правомірна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 01.02.2016р. по справі №916/4767/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Суддя А.І. Ярош