ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2016 р.Справа № 922/5823/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кроносмото", с. Пески-1
про стягнення заборгованості у розмірі 233179,23 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, довіреність від 27.10.2014 року;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кроносмото" про стягнення заборгованості у розмірі 11655,65 доларів США, яка виникла внаслідок порушення умов контракту про постачання №UKR 001/15. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

07 квітня 2016 року від позивача до канцелярії суду надійшли уточнення до позовної заяви за вх. № 11486, відповідно до яких позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 233179,23 грн., що є еквівалентом 8941,95 доларів США, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3497,71 грн., що є еквівалентом 134,13 долара США.

Дослідивши зміст уточнень, суд розцінив їх як заяву про зменшення позовних вимог та на підставі ст. 22 ГПК України ухвалою господарського суду Харківської області від 19 квітня 2016 року прийняв до провадження. Розгляд справи був продовжений з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Також, ухвалою господарського суду Харківської області від 19.04.2016 року розгляд справи було відкладено на 28.04.2016 року об 11:30 год. Зобов'язано відповідача надати до суду документально та нормативно обгрунтований відзив по суті позовних вимог з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

В призначеному судовому засіданні 28.04.2016 року був присутній представник позивача, який підтримав позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Будь яких клопотань щодо відкладення розгляду справи на іншу дату від відповідача через канцелярію господарського суду також не надходило.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, суд встановив наступне.

20 червня 2015 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРОНОСМОТО" (відповідачем) було укладено контракт про постачання № UKR 001/15 (надалі - угода постачання), відповідно до якої позивач зобов'язався поставити, а відповідач прийняти та оплатити вказаний в Специфікації № 1 до угоди товар.

На виконання Угоди постачання, позивач 28.07.2015 року поставив відповідачу обумовлений угодою товар на загальну суму 17102,00 долара США (інвойс № 5 від 20.06.2015 року), що підтверджується товарно-транспортною накладною та митними документами, які долучені до матеріалів справи.

Зі змісту п. 9.1. Угоди постачання вбачається, що платежі за поставлений товар здійснюються протягом 10 календарних днів з дати поставки (розмитнення) товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Як вбачається з матеріалів справи, товар було розмитнено 28.07.2015 року, а одже кінцевою датою розрахунку мало бути 07.08.2015 року.

Згідно банківської виписки відповідач здійснив часткову оплату поставленого товару після встановленого Угодою строку у сумі 13400,00 доларів США, а саме: 10.09.2015 року на суму 5607,00 доларів США, 11.09.2015 року на суму 2793,00 долара США та 27.11.2015 року на суму 5000,00 доларів США. Решту вартості товару у сумі 3702,00 долари США відповідач не сплатив, про що свідчить довідка ХОД АТ "Райффайзен Банк Аваль" № 35-6-1-001761 від 09.10.2015 року.

Пунктом 14.2. Угоди постачання сторони передбачили, що у разі якщо суперечки та розбіжності не врегульовано сторонами за допомогою переговорів, то такі спори мають бути передані на розгляд до господарського суду Харківської області із застосування норм матеріального і процесуального права України.

На підставі вказаного, позивач і звернувся до суду за захистом свого права та законного інтересу з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 233179,23 грн. (що є еквівалентом 8941,95 доларів США та складається з суми: основного боргу у розмірі 3702,00 доларів США та пені у розмірі 5239,95 доларів США).

Згідно ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Приписами ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом, враховуючи п. 9.1. Угоди постачання, кінцевою датою виконання відповідачем обов'язку зі сплати вартості поставленого товару було 07.08.2015 року, проте відповідач розрахувався частково - всього у розмірі 13400,00 доларів США, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 3702,00 доларів США, яка до цього часу не сплачена.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи з фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що у встановлені Угодою постачання строки відповідач взяті на себе зобов'язання щодо оплати за поставлений товар не виконав, тобто є таким, що порушив (прострочив виконання) зобов'язання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Згідно ст. 230 ГК України штрафні санкції - це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 10.2. Угоди постачання, порушення покупцем строків оплати за поставлений товар тягне за собою стягнення пені за кожен день прострочення у розмірі 0,3 % від суми несплаченої вартості товару.

На підставі вищевказаного, позивачем була нарахована відповідачу пеня у розмірі 5239,95 доларів США з урахуванням часткових проплат.

Суд, перевіривши наведений у позовній заяві розрахунок пені, прийшов до висновку, що він є вірним та обгрунтованим, а позовні вимоги про стягнення з відповідача 5239,95 доларів США пені заявленими з правомірних підстав.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а сума у заборгованості у розмірі 233179,23 грн., що є еквівалентом 8941,95 доларів США (складається з суми: основного боргу у розмірі 3702,00 доларів США та пені у розмірі 5239 доларів) підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 509, 526, ч.1 ст.530, 550, 610-612 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОНОСМОТО" (Республика Беларусь, Брестская обл., Кобринский р-н, д. Пески, ул. Советсткая, 12/1, УНП 291193209, р/с 007 в ОАО "Белгазпромбанк" Брестская обласная дирекция, код 742, г. Брест, ул. Советсткой Конституции, 15, Swift: OLMPBY2X) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, Асс. НОМЕР_2, Publik Joint Stock Company Raiffeisen BANK AVAL, SWIFT: AVALUAUK Україна, 01011, м. Київ, вул. Лескова, 9, Bank korr.: DEUTSCHE BANK TRUST COMPANY AMERICAS, New York, NY, SWIFT: BKTRUS33, Acc. НОМЕР_3) - заборгованість у розмірі 233179,23 грн., що є еквівалентом 8941,95 доларів США (курс. 26, 077 грн./дол), та суму судового збору у розмірі 3497,71 грн., що є еквівалентом 134,13 долара США (курс 26,077 грн./дол.).

Видати наказ суду після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.05.2016 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/5823/15