ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

28 квітня 2016 р. Справа № 7/87/2011/5003

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Горейка М.В.,

представників:

відповідача (боржника, заявника): ОСОБА_1, довіреність №б/н від 08.02.2016р., паспорт серії АВ 603644 виданий Ленінським ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області 22.07.2004р.;

відділу ДВС: ОСОБА_2, довіреність №2620/2.1/28 від 26.04.2016р., посвідчення ВІ №1499,

у відсутності представника позивача (стягувача),

розглянувши заяву Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (вул. Радянська, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422)

про відстрочення виконання рішення суду у справі №7/87/2011/5003

за позовом: приватного підприємства "Агросинтез-Плюс" (пр. Маяковського, 3, м. Запоріжжя, 69035)

до: Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (вул. Радянська, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422)

про стягнення 1813887 грн 17 коп.,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2016р. на адресу суду від Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України надійшла заява від 18.04.2016р. про відстрочення виконання рішення суду по справі №7/87/2011/5003.

Відповідно до автоматизованого розподілу документообігу суду від 18.04.2016 року вказану заяву передано на розгляд судді Тварковському А.А.

Ухвалою від 19.04.2016 року заяву Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України про відстрочення виконання рішення призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні (28.04.2016р.) представник відповідача (боржника) підтримав подану Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України заяву про відстрочення виконання рішення суду по справі №7/87/2011/5003.

Представник відділу ДВС Калинівського районного управління юстиції відносно вирішення заяви Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України поклалася на розсуд суду. При цьому остання надала суду письмові пояснення №2647/2.1-28 від 27.04.2016р. щодо виконання рішення суду у справі №7/87/2011/5003, в яких зазначила, що у відділі на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №47416877 про стягнення коштів з Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України на користь юридичних осіб до складу якого входить 14 виконавчих документів, серед яких наказ по даній справі. Вході провадження виконавчих дій державним виконавцями застосовувалися заходи примусового виконання, а саме накладення арешту на кошти та майно боржника. Крім того з рахунків боржника в примусовому порядку стягувались кошти в рахунок погашення заборгованості. Також, представник відділу ДВС вказує, що станом на 27.04.2016р. вчинюються виконавчі дії щодо встановлення засіяних боржником полів, а також з метою забезпечення реального виконання рішення суду, вирішується питання про накладення арешту на майбутній урожай, який буде зібраний у 2016 році. Загальна заборгованість по зведеному виконавчому провадженні із врахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій станом на 27.04.2016 р. становить 4974591,45 грн. В подальшому при здійсненні виконавчого провадження державним виконавцем вживатимуться всі необхідні заходи передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Позивач (стягувач) правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про його дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином ухвалою, яка надсилалась йому рекомендованою кореспонденцією. При цьому, 27.04.2016р. на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд заяви відповідача (боржника) на іншу дату.

Вказане клопотання останнього не містить електронного цифрового підпису, про що відповідальними працівниками суду складено відповідну довідку від 27.04.2016р.

Суд, дослідивши дане клопотання позивача (стягувача), не приймає його до розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 1.5.17. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.02.2013р. №28, документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Однак, в супереч вищевикладеного, позивачем (стягувачем) оригінал клопотання в паперовій формі не надіслано, а відтак у суду відсутні будь-які підстави вважати дане клопотання останнього належним доказом по справі.

Слід зазначити, що приписи ст. 121 ГПК України не вимагають обов'язкової участі представників сторін та відділу ДВС, тому відсутність представника позивача (стягувача) в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви по суті.

З огляду на викладене, суд ухвалив здійснювати розгляд поданої відповідачем заяви про відстрочення виконання рішення суду за відсутності представника позивача (стягувача).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача (боржника) та відділу ДВС, судом встановлено наступне.

В провадженні господарського суду Вінницької області перебувала справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" до Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України про стягнення 1813887 грн 17 коп.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 18.05.2011р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №7/87/2011/5003 з призначенням її до розгляду.

Рішенням суду від 16.06.2011р. позов товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" задоволено частково: стягнуто з Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" 742014 грн основного боргу, 41517 грн 93 коп. процентів за користування товарним кредитом, 50000 грн штрафу, 25000 грн пені, 34475 грн 42 коп. інфляційних втрат, 11126 грн 26 коп. відшкодування витрат повязаних зі сплатою державного мита та 144 грн 76 коп. відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

04.07.2011р. на виконання вищевказаного рішення суду видано відповідний наказ, який надіслано на адресу стягувача.

Відповідно до ухвали суду від 03.12.2012р. у справі №7/87/2011/5003 замінено позивача (стягувача)- товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" на його правонаступника - приватне підприємство "Агросинтез-Плюс".

18.04.2016р. на адресу суду від Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України надійшла заява від 18.04.2016р. про відстрочення виконання рішення суду по справі №7/87/2011/5003.

В обґрунтування вимог заяви Уладово-Люлинецька дослідно-селекційна станція інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України зазначає, що на сьогоднішній день загальна сума боргу відповідача (боржника) перед ПП "Агросинтез-плюс" на підставі наказу №7/78/2011/5003 від 04.07.2011р. складає 264278 грн 37 коп. Погасити вказану суму заборгованості найближчим часом відповідач не має можливості, оскільки Уладово-Люлинецька дослідно-селекційна станція Інституту біоенергетичних культур та цукрових буряків Національної академії аграрних наук України є державною госпрозрахунковою науковою установою з частковим бюджетним фінансуванням державних програм та правом здійснення господарської діяльності. При цьому обсяг сільськогосподарської продукції, яку виробляє станція, становить більш ніж 75%. Поряд з цим, діяльність підприємства пов'язана з сільськогосподарським виробництвом, яке носить сезонний характер. Погасити заборгованість за зведеним виконавчим провадженням, в тому числі і за наказом по справі №7/78/2011/5003, боржник зможе з грудня 2016-го року, оскільки в четвертому кварталі отримає основну частину прибутку від реалізації продукції сільського господарства і надання послуг. У фінансових звітностях боржника зазначається про отримання більшої частки загального прибутку в 4-му кварталі відповідного року.

Натомість на нерухоме майно Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур та цукрових буряків Національної академії аграрних наук України, яке знаходиться на її балансі, не може бути звернено стягнення за претензіями кредиторів, так як відчуження нерухомого майна, що перебуває у віданні Національної академії аграрних наук, здійснюється лише з дозволу Президії Національної академії аграрних наук в порядку, визначеному Кабінетом міністрів України.

Посилаючись також на відсутність коштів на банківських рахунках, неможливість оплачувати внаслідок арешту коштів на рахунках заробітну плату працівникам, податки та інші збори, відповідач (боржник) просить суд відстрочити виконання вищевказаного рішення суду у справі №7/87/2011/5003 до грудня 2016 року.

Визначаючись щодо вказаної заяви про відстрочку виконання рішення суду, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ч. 1 ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Окрім того, в пункті 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. вказано, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, вищезазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити чи розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки або розстрочки є підставність цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Разом з тим законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому, суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Натомість наведені заявником підстави для відстрочки виконання судового рішення, зокрема, наявність значної заборгованості перед низкою кредиторів, специфічність виду діяльності заявника, приналежність підприємства до державної форми власності, тощо, не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочки виконання судового рішення, оскільки вони носять не особливий і надзвичайний характер, відтак, не є підставою вважати вказане відповідачем в заяві про відстрочку виконання рішення суду винятковим випадком у розумінні суті статті 121 Господарського кодексу України, що зумовлював би ускладнення чи відсутність можливості виконати судове рішення.

Посилання заявника на важке фінансове становище та неможливість негайного виконання рішення суду оцінюється судом критично, так як долучені до заяви про відстрочки виконання достовірно не підтверджують неплатоспроможності заявника (відповідача, боржника).

Зокрема відповідач сам в своїй заяві вказує про те, що боржник не заперечує той факт що у нього є всі можливості погасити заборгованість за зведеним виконавчим провадженням №47416877 і в тому числі, згідно наказу №7/87/2011/5003, однак належним чином погасити таку заборгованість боржник дійсно зможе проводячи відповідні банківські платежі лише з грудня 2016-го року, оскільки саме в 4-му кварталі 2016-го р. Уладово-Люлинецька дослідно-селекційна станція Інституту біоенергетичних культур та цукрових буряків Національної академії аграрних наук України отримає основну частину прибутку від реалізації продукції сільського господарства і надання послуг.

Додана відповідачем до заяви виписка про залишок коштів на рахунках в ПАТ Банк Михайлівський станом на 04.04.2016 р. також оцінюється судом критично за відсутності надання інформації про всі наявні поточні рахунки відкриті в банківських установах та про залишок грошових коштів на них.

Поряд з цим судом також враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 №475/97-ВР).

Пунктом 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке винесене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Беручи до уваги наведене вище, суд розцінює доводи відповідача (заявника, боржника) недостатніми для відстрочення виконання рішення суду, а відтак правові підстави для задоволення заяви відсутні.

Згідно із ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 86, 87, 115, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України від 18.04.2016р. (вх. №06-55/36/16 від 18.04.2016р.) про відстрочення виконання рішення суду від 16.06.2011р. по справі №7/87/2011/5003 відмовити повністю.

Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованими листами.

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу (ПП "Агросинтез - плюс" (пр.Маяковського,3 м.Запоріжжя, 69035)

3 - відповідачу (Уладово-Люлинецька дослідно-секційна станція інституту цукрових буряків УААН (вул. Радянська, 14, с.Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422)

4 - ВДВС Калинівському РУЮ (вул. Дзержинського, 39, м. Калинівка, Вінницька область, 22400)