УХВАЛА

26.04.2016Справа № 910/28542/14
За позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави

в особі 1. Київської міської державної адміністрації

2. Національного комплексу "Експоцентр України"

до 1. Київської міської ради

2. Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві

2. Головне управління Держземагенства у місті Києві

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "СВП-ГРУП"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне управління справами

про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації права постійного користування, визнання відсутності права користування землею та зобов'язання відновити становище, яке існувало до порушення, -

За розглядом заяви Заступника прокурора міста Києва

про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу суду від 03.04.2015р. до виконання, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників судового процесу:

від прокурора: Бондарчук І.П. (за посвідченням);

від позивача-1: не з'явились;

від позивача-2: Північук Л.І. (представник за довіреністю №02-11/05 від 11.01.2016р.);

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: Козак І.М. (представник за довіреністю від 08.02.2016р.);

від третьої особи-1: не з'явились;

від третьої особи-2: Дашко В.Ю. (представник за довіреністю №9-26-7777.61-9862/20-15 від 31.12.2015р.);

від третьої особи-3: не з'явились;

від третьої особи-4: Лєдвовк Е.В. (представник за довіреністю №01-19/14/0933 від 25.04.2016р.).

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Києва звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації права постійного користування, визнання відсутності права користування землею та зобов'язання відновити становище, яке існувало до порушення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2015 у справі №910/28542/14 позов задоволено частково.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2015р. апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2015 року по справі №10/28542/14 повернуто скаржнику.

03.04.2015р. Господарським судом міста Києва в порядку ст. 116 ГПК України було видано відповідні накази на виконання вищевказаного рішення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2015р. у справі №910/28542/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.11.2015р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2015р. у справі №910/28542/14 залишено без змін.

22.03.2016р. до Господарського суду міста Києва надійшла заява Заступника прокурора міста Києва про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу суду від 03.04.2015р. до виконання, відповідно до якої заявник просить суд поновити строк для пред'явлення наказу у даній справі до виконання.

Заява прокурора обґрунтована тим, що вказаний наказ було видано стягувачу, а не прокурору який здійснював представництво у даній справі та вказаний наказ не було пред'явлено до виконання в межах наданого законом строку. Крім того, у своїй заяві прокурор зазначив, що строк пред'явлення наказу у даній справі має обчислюватись з 23.07.2015р. (з наступної дати після винесення судом апеляційної інстанції постанови від 22.07.2015р.).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2016р. розгляд заяви Заступника прокурора міста Києва про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу суду від 03.04.2015р. до виконання у справі №910/28542/14 призначено на 19.04.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2016р. у зв'язку з витребуванням від учасників судового процесу додаткових доказів, розгляд справи відкладено до 26.04.2016р.

В судове засідання 26.04.2016р. представники позивача-1, відповідача-1 та третіх осіб 1,3 не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином та їх неявка, відповідно до ст. 119 ГПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, суд приходить до висновку про те, що заява прокурора про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу суду від 03.04.2015р. до виконання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 116 ГПК виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Як видно з матеріалів справи, у в зв'язку з поверненням апеляційної скарги відповідача-2 на рішення суду від 10.02.2015р., судом в порядку ст. 116 ГПК України було видано наказ від 03.04.2015р., який був отриманий представником стягувача та дійсний для пред'явлення до виконання до 27.02.2016р.

Вказаний наказ стягувачем до виконання пред'явлено не було, про що вказано в заяві прокурора та підтверджується наданими до матеріалів справи поясненнями стягувача.

При цьому, суд відзначає, що прокурор та стягувач помилково ототожнюють момент (дату) набрання судовим рішенням у даній справі законної сили з процедурою видачі наказу суду та пред'явленням його до виконання.

Так, відповідно до ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Як передбачено в п. 15 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11.04.2005р. №01-8/344 "Про деякі питання практики застосування норм ГПК України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" якщо апеляційну скаргу на судове рішення не подано у строк, передбачений частиною першою статті 93 ГПК, відповідне рішення набирає законної сили. У разі коли на рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили із закінченням встановленого частиною першою статті 93 ГПК строку, подано апеляційну скаргу, і суд апеляційної інстанції відновив цей строк та прийняв скаргу до провадження, то таке рішення місцевого господарського суду до завершення апеляційного розгляду не вважається таким, що набрало законної сили".

Згідно ст. 48 закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Таким чином, у випадку пред'явлення стягувачем наказу у даній справі до виконання, державним виконавцем в порядку ст. 48 закону України "Про виконавче провадження" було б винесено постанову про повернення виконавчого документа до суду та після розгляду справи судом апеляційної інстанції у місцевого суду були б підстави для видачі наказу на виконання рішення суду після його перегляду судом апеляційної інстанції.

Натомість, про що зазначалось вище, виконавчий документ у даній справі до виконання пред'явлено не було.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 закону України "Про виконавче провадження" строк пред'явлення виконавчого листа до виконання становить 1 рік.

02.03.2016р. до суду від стягувача надійшла заява, якою повернуто оригінал наказу суду від 03.04.2015р. до матеріалів справи.

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Пропущений строк для пред'явлення до виконання наказу господарського суду може бути відновлений судом, який постановив судове рішення, за наявності умов, передбачених ст. 119 ГПК (п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження").

Згідно із ст. 119 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Питання про відновлення строку може бути поставлене лише після закінчення процесуального строку.

Отже, судом встановлено, що заявник правомірно звернувся до суду з заявою про поновлення строку на пред'явлення наказу до виконання після закінчення такого строку.

Суд зазначає, що підставою для поновлення строку пред'явлення наказу до виконання в силу ст. 119 ГПК України є існування обставин поважності пропуску такого строку. Такі причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 43 ГПК України.

Прокурор у своїй заяві вказує на те, що наказ суду у даній справі було отримано представником стягувача та саме на стягувача покладено обов'язок щодо вжиття заходів для виконання рішення суду, однак встановлено, що ним не вчинялися дій щодо звернення наказу до примусового виконання, а прокурор дізнався про те, що вказаний наказ не було пред'явлено до виконання лише в березні 2016р., про що в матеріалах справи містяться відповідні заяви.

Викладені обставини зумовили пропуск прокурором встановленого для пред'явлення наказу суду до виконання, натомість виконання рішення у даній справі спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення у власність держави земельних ділянок, які незаконно вибули з її власності.

Однак рішення у справі на теперішній час не виконано у зв'язку з чим порушені інтереси держави, за захистом яких звертався прокурор до суду з позовом.

При цьому, прокурор зазначає, що відповідно до закону України «Про прокуратуру» у нього відсутні повноваження щодо ініціювання питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб стягувача за невчинення дій щодо звернення до виконання наказу суду та додано до матеріалів справи копію листа стягувача №02-11/183 від 15.04.2016р. про те, що особи, які займалися даною справою, в тому чсилі і представляли інтереси в судових засіданнях та отримували документи - звільнені, а стягувачем додані до матеріалів справи копії наказів про звільнення вказаних осіб.

При розгляді заяви прокурора суд виходить з того, що принципом господарського судочинства є виконуваність судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тоді як у даній справі судове рішення не виконано.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. (ст. 33 ГПК України).

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно ст. 4 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З огляду на те, що наказ суду від 03.04.2015р. було отримано стягувачем, а прокурор не був обізнаний про невиконання рішення суду у даній справі та йому про це стало відомо лише в березні 2016р., суд приходить до висновку, що заява прокурора підлягає задоволенню, а пропущений строк для пред'явлення наказу до виконання - відновленню.

Керуючись ст. ст. 86, 119 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву Заступника прокурора міста Києва про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 03.04.2015р. у справі №910/28542/14 до виконання.

2. Поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.04.2015р. у справі №910/28542/14 про зобов'язання Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (, адреса: 01030, м. Київ, вулиця Леонтовича, 6) повернути у користування Національного комплексу "Експоцентр України" (, адреса: 03680, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 1) земельні ділянки площею 0,2624 га (кадастровий номер :79:392:0201) вартістю 1 904 403,04 грн. та площею 1,0755 га (кадастровий номер :79:392:0200) вартістю 7 805 584,88 грн., що знаходяться на проспекті Академіка Глушкова, 1 у Голосіївському районі міста Києва.

3. Строк пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 03.04.2015р. у справі №910/28542/14 до 26.04.2017р.

4. Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Морозов С.М.