ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.04.2016 Справа № 905/3094/15 Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів: головуючого судді ОгороднікД.М., суддів Шилової О.М., Сажневої М.В. , розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм»
простягнення 72987,90 грн.
Представники сторін: від позивача: ОСОБА_1-представник за довіреністю; від відповідача: не зявився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» основного боргу у розмірі 58820,57грн. та суми пені у розмірі 14167,33грн.

За результатами автоматичного розподілу справ, справу №905/3094/15 передано на розгляд судді Філімоновій О.Ю.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.11.2015 порушено провадження та призначено справу до розгляду.

За результатами повторного автоматичного розподілу справ, справу №905/3094/15 передано на розгляд колегії суду у складі: головуючого судді Філімонової О.Ю., суддів Ніколаєвої Л.В., Шилової О.М.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.01.2016 справу №905/3094/15 прийнято до розгляду вищезазначеним складом колегії суду.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Ніколаєвої Л.В., справу №905/3094/15 протоколом автоматичного зміни складу колегії суддів передано на розгляд колегії суду у складі: головуючого судді Філімонової О.Ю., суддів Сажневої М.В., Шилової О.М.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області №01-02/226 від 29.02.2016 відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено автоматичний розподіл справи №905/3094/15.

За результатами автоматичного розподілу справ від 29.02.2016, справу №905/3094/15 передано на розгляд судді Огороднік Д.М.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.02.2016 справу №905/3094/15 прийнято колегією суддів: головуючий суддя Огороднік Д.М., судді Шилова О.М., Сажнева М.В. до розгляду та призначено судове засідання на 19.04.2016. Розгляд справи відкладався на 26.04.2016 у звязку з витребуванням додаткових доказів у сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не належним чином виконав умови договору №92/14 про надання послуг водопостачання та очищення стічних вод від 30.12.2013 в частині своєчасної та повної оплати.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав належним чином завірені копії: договору №92/14 про надання послуг водопостачання та очищення стічних вод від 30.12.2013; акту звіряння№20; актів здачі-прийняття робіт №ОУ-0000257 від 31.03.2014; №ОУ-0000356 від 30.04.2014; №ОУ-0000453 від 31.05.2014; №ОУ-0000518 від 30.06.2014; №ОУ-0000597 від 31.10.2014; №ОУ-0000622 від 30.11.2014; №ОУ-0000001 від 31.12.2014; №ОУ-0000037 від 28.02.2015; №ОУ-0000130 від 30.04.2015; № ОУ-0000154 від 31.05.2015; №ОУ-0000208 від 30.06.2015; № ОУ-000075 від 32.03.2015 на суму 1192,36 грн.

Розгляд справи триває з 17.11.2015, судові засідання неодноразово відкладалися у звязку з невиконанням сторонами вимог суду та надання можливості для доступу відповідачу до правосуддя та зміною складу колегії суду.

Представник позивача у судове засідання 26.04.2016 зявився та підтримав свою правову позицію, викладену у позовній заяві у повному обсягу, разом з тим надав додаткові письмові пояснення з доказами та заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 41520,40 грн. та пені у розмірі 6900,94 грн.

Заява мотивована тим, що послуги, надані відповідно до актів приймання-передачі послуг №ОУ-0000257 від 31.03.2014 на суму та №ОУ-0000356 від 30.04.2014 на суму 7944,18грн., здійснювалися на підставі договору №230 від 01.03.2009, а не договору №92/14 від 30.12.2013, тому зі складу суми основного боргу підлягає виключення сума по цим двум актам та відповідно сума основного боргу підлягає зменшенню до 41520,40грн. Також, позивач просить зменшити розмір пені до 6900,94грн. у звязку з застосуванням строку позовної давності при нарахуванні останньої в один рік.

Отже, заява про уточнення позовних вимог по суті є заявою про зменшення позовних вимог, оскільки позивач просить зменшити суму основного боргу та суму пені, розрахунок якої позивач здійснив за інші періоди ніж ті, які були в первинній позовній заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

В п.3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розяснено, що позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України та зазначені в цій постанові.

Оскільки відповідач має право знати який позов до нього поданий та у якому розмірі позивач просить стягнути з відповідача борг за який період нараховується пеня, а заявою про зменшення позовних вимог змінюється ціна позову, то до заяви про зменшення позовних вимог ставляться ті ж самі вимоги що й до самої позовної заяви, а саме зокрема вимоги передбачені ст. 57 Господарського процесуального кодексу України про надання доказів, які підтверджують відправлення відповідачу копії заяви.

З матеріалів заяви про зменшення позовних вимог не вбачається наявності доказів відправлення на адресу відповідача копії заяви про уточнення позовних вимог.

За таких обставин, заява про зменшення позовних вимог, судом не приймається, подальший розгляд справи здійснюється в межах первісних позовних вимог.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання 26.04.2016 не забезпечив, проте 29.02.2016, через канцелярію суду, подав відзив на позовну заяву. У відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» заперечує проти заявлених позовних вимог у повному обсягу, посилаючись на те, що у жодному акті приймання-робіт не зазначено ні посади, ні прізвища особи, яка підписує цей акт від імені замовника за договором №92/14 від 30.12.2013, тому неможливо визначити хто саме прийняв послугу від імені відповідача. Крім того, вказані документи оформлені неналежним чином. Також, відповідач зазначає, що після початку проведення антитерористичної операції на території Донецької області, підприємство змінило місце свого розташування, тому не мало можливості споживати послуги, що надавалися позивачем.

Представник відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляв, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Концерн Стирол» (позивач, концерн) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» (відповідач, абонент) підписаний договір №92/14 про надання послуг водопостачання та очищення стічних вод.

Відповідно до п. 1.1 договору концерн в період з 01.01.2014 по 31.12.2014 зобовязується забезпечити обґрунтовані потреби абонента у питній воді та здійснити очистку води у кількості: питної води- 34830 м3 на рік; очистка стоків 34830 м3 на рік.

Згідно з п.1.5. договору у випадку збільшення або зменшення використання води Абонент направляє концерну заявку не пізніше, ніж за 30 днів до початку зміни кількості води.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили ціни на послуги, а саме вода питна: -тариф на послуги питного водопостачання -5,3грне./м3 (без НДС); -послуги на подачу питної води- 795,90гн./тис. м3 (без НДС); окрім того Абонент сплачує НДС у розмірі 20% по кожному виду послуг. Очистка стічних вод -2000,00грн./тис. м3 (з НДС).

Відповідно до п.3.2. договору протягом договорного періоду при зміні тарифів на питну воду, що поступає з міських водопровідних мережах, а також витрат Концерну на експлуатацію мереж водопостачання та на очистку стічних вод ціну змінюються Концерном у односторонньому порядку.

Згідно з п.3.3. договору загальна сума договору складає 324444,24грн. протягом дії договірного періоду сума договору може змінюватися у відповідності зі зміною цін, а також фактичного обєму наданих Концерном послуг.

Відповідно до п.4.1. договору вода подається Абоненту до межі розділу мереж між абонентом та Концерном. За транспортування та розподіл води по мережам абонента відповідає Абонент. Облік питної води відбувається по показникам лічильника обліку води, які Абонент зобовязаний встановити на кордоні балансової приналежності мереж протягом 2-х місяців з моменту підписання договору. При відсутності або невідповідності діючим правилам приладів обліку води у Абонента кількість відпущеної Абоненту води вважається безобліковим та визначається та визначається по пропускній можливості трубопроводів входу води до Абонента в точці підключення до мереж Концерну при швидкості руху води 2 м/с і дії його повним перетином протягом 24 годин протягом доби (п.п. 4.4., 4.5. договору).

Згідно з п.4.7. договору облік стічних вод, що надходять від Абонента, здійснюється відповідно до показань лічильника . У випадку відсутності у Абонента лічильника стічних вод - кількість стічних вод приймається рівним кількості питної води, що вживалася Абонентом. Кількість відпущеної води Абоненту та прийнятої води на очистку фіксується у двосторонньому акт, що укладається між сторонами щомісячно (п.4.9. договору).

Відповідно до п.5.1.1. договору Абонент до 25 числа місяця, що передує розрахунковому, самостійно здійснює передоплату за воду та послуги по очистці стічних вод шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок Концерну з розрахунку 100% вартості місячного плану вживання води та подачі на очистку стоків по діючим на даний період цінам.

Згідно з п.5.1.2. договору остаточний розрахунок за місяць відбувається шляхом надання Абоненту рахунку-фактури за фактичні обєми відпущеної води та прийнятих на очистку стічних вод по діючим у розрахунковому періоді цінам до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим. У випадку якщо заздалегідь оплачена сума менше суми, вказаної у рахунку-фактури здійснюється доплата суми, якої не вистачає. У випадку якщо заздалегідь оплачена сума більша за суму, вказану в рахунку-фактурі, надлишок грошових коштів враховується Абонентом при внесенні передоплати за наступний місяць.

Пунктом 8 договору передбачено, що договір укладений на строк з 01.01.2014 по 31.123.2014 у випадку, якщо сторони не повідомлять один одного за місяць до закінчення дії договору про відмову від умов діючого договору. Договір вважається щорічно продовженим на тих же умовах.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 174, 179 Господарського кодексу України, ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення господарських прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно повинно бути виконано в цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до cт. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

На виконання умов договору на послуги з водопостачання та очищення стічних вод №92/14 від 30.12.2013 позивачем надані відповідачу послуги, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт №ОУ-0000453 від 31.05.2014 на суму 6517,74грн.; №ОУ-0000518 від 30.06.2014 на суму 6671,35грн.; №ОУ-0000597 від 31.10.2014 на суму 6846,91грн.; №ОУ-0000622 від 30.11.2014 на суму 2794,36грн.; №ОУ-0000001 від 31.12.2014 на суму 4089,13грн.; №ОУ-0000037 від 28.02.2015 на суму 7358,98грн.; № ОУ-000075 від 32.03.2015 на суму 1192,36 грн., №ОУ-0000130 від 30.04.2015 на суму 1660,52грн.; № ОУ-0000154 від 31.05.2015 на суму 2143,32грн.; №ОУ-0000208 від 30.06.2015 на суму 2245,73грн.

Також, між позивачем та відповідачем підписано акти, що підтверджують кількість переданої та отриманої води, а саме акт за травень 2014 року від 31.05.2014 кількість отриманої води -891 м3, кількість переданої стічної води на очистку-891м3; акт за червень 2014 року від 30.06.2014 кількість отриманої води -912 м3, кількість переданої стічної води на очистку-912м3; акт за жовтень 2014 року від 31.10.2014 кількість отриманої води -936 м3, кількість переданої стічної води на очистку-936м3; акт за листопад 2014 року від 30.11.2014 кількість отриманої води -382 м3, кількість переданої стічної води на очистку-382м3; акт за грудень 2014 року від 31.12.2014 кількість отриманої води -559 м3, кількість переданої стічної води на очистку-559м3; акт від 28.02.2015 кількість отриманої води -1006 м3, кількість переданої стічної води на очистку-1006м3; акт від 31.03.2015 кількість отриманої води -163 м3, кількість переданої стічної води на очистку-163м3; акт від 30.04.2015 кількість отриманої води -227 м3, кількість переданої стічної води на очистку-227м3; акт від 31.05.2015 кількість отриманої води -293 м3, кількість переданої стічної води на очистку-293м3; акт від 30.06.2014 кількість отриманої води -307 м3, кількість переданої стічної води на очистку-307м3.

На виконання п.5.1.2. договору Публічним акціонерним товариством «Концерн Стирол» відповідачу предявлено рахунки-фактури на оплату №СФ-045645 від 31.05.2014 на суму 6517,74грн.; №СФ-045727 від 30.06.2014 на суму 6671,35грн.; №СФ-045944 від 31.10.2014 на суму 6846,91грн.; №СФ-045988 від 30.11.2014 на суму 2794,36грн.; №СФ-000030 від 31.12.2014 на суму 4089,13грн.; №СФ-000094 від 28.02.2015 на суму 7358,98грн.; №СФ-000136 від 31.03.2015 на суму 1192,36грн.; №СФ-000199 від 30.04.2015 на суму 1660,52грн.; №СФ-000225 від 31.05.2015 на суму 2143,32грн.; №СФ-000279 від 30.06.2015 на суму 2245,73грн.

За таких обставин, сума основного боргу, що утворилася у відповідача внаслідок використання послуг наданих позивачем, що підтверджується рахунками-фактури складає 41520,40грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти основної заборгованості, обгрунтовуючи це тим, що акти здачі-приймання робіт, що підписано сторонами не відповідають вимогам встановленим для оформлення відповідної документації.

Суд не приймає доводи відповідача з огляду на наступне. Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що

дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні

господарської операції.

Зі змісту актів здачі-приймання робіт, підписаних сторонами, вбачається, що вони відповідають вимогам, встановленим статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відсутність даних на актах, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, не може розцінюватись як достатній доказ на підтвердження того, що відповідач не отримував послуги. Відсутність прийняття послуг з водопостачання та очищення стічних вод з боку відповідача, повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами, як то наприклад, звернення до позивача з пропозицією розірвати договір, підписання додаткових угод про припинення строку дії договору, лист- повідомлення про відсутність води, акт про відключення від послуг з водопостачання та очищення стічних вод тощо.

Стосовно посилань відповідача на те, що відбитком печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» «Для документів» не можна засвідчувати акти приймання-передачі робіт, суд встановив, що Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не міститься посилань, якого саме виду печатка проставляється на документах такого різновиду. Тобто, печатка підприємства навпаки додатково підтверджує факт отримання послуг від позивача.

Також, відповідач посилається на те, що акти приймання-передачі робіт підписано неуповноваженою особою ОСОБА_2, який з починаючи з 23.09.2014 не міг виступати у якості підписанта зі сторони відповідача у звязку з його звільненням. Проте, як було становлено вище, на актах відсутні дані про особу, які їх підписала з боку відповідача, тому такі посилання відповідача, судом не приймаються.

Окрім того, судом відхиляються доводи відповідача на те, що він не міг отримувати послуги з водопостачання від позивача, оскільки він перереєструвався в м. Києві та не знаходиться в м. Горлівка, оскільки в матеріалах справи є витяг з ЄДСР, з якого вбачається, що станом на 11.08.2015 року відповідач був ще зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилання відповідача на неможливість здійснення своє господарської операції у звязку з проведенням антитерористичної операції та настання форс-мажорних обставин судом не приймається з огляду на наступне.

Відповідно до Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обстави (обставин непереборної сили), затверджений рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014 №40 (3), що кореспондується та витікає з положень Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.1997 №671/97-ВР, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) це надзвичайні та невідворотні обставини, які обєктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

За визначеннями наведеного Регламенту, сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили)- документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно п.п.6.1, 6.2 Регламенту, підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 3.1. Регламенту, визначених як непереборний вплив на виконання відповідного зобов'язання таким чином, що унеможливлює його виконання у термін, що настав (наявність причинно-наслідкового звязку між обставиною та неможливістю виконання зобовязання в термін, передбачений відповідно законодавством, відомчими нормативними актами, договором, контрактом, угодою, типовим договором тощо).

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи, по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобовязаннях/обовязках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. 6.3. Заява на засвідчення форс-мажорних обставин.

Аналіз приведеного вище Регламенту та положень Закону України Про торгово-промислові палати в Україні свідчить про те, що сертифікат засвідчує певні форс-мажорні обставини, які звільняють від відповідальності за чітко визначеними зобовязаннями та на які вказано заявником.

За змістом представленого відповідачем ОСОБА_3 (висновок) №610 від 23.09.2014 засвідчено настання обставин непереборної сили з 15.07.2014 заявнику при здійснені господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обовязкових платежів. Крім того, підставою настання таких обставин заявником визначено неможливість справляння податків та обовязкових платежів у звязку з проведенням антитерористичної операції, зокрема, в Донецькій області, задіяні сили та засоби субєктів боротьби з тероризмом та інших субєктів, відповідно до Законів України, загроза життю і здоровю людей, збереженню їх майна, обмеження пересування територією зазначеної області.

Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» вказав на настання форс-мажорних обставин, безпосередньо, в частині справлення податків та обовязкових платежів, з огляду на безпеку та можливість пересування, а саме можливість виконання означених обовязків за місцем податкового обліку, яким є Горлівська Об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області. Мова, про неможливість виконання договірних зобовязань, порушення яких стало підставою для прийняття рішення у справі №905/3094/15 чи інших обставин, не йдеться.

Враховуючи вищевикладене, матеріалами справи підтверджуються надання позивачем та отримання відповідачем послуг з водопостачання та очищення стічних вод.

Матеріали справи №905/3094/15 не містять доказів оплати відповідачем заборгованості перед позивачем. Отже з вищезазначеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 41520,40грн.

За невиконання відповідачем свого зобовязання перед позивачем, останній просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» суму пені у розмірі 14167,33грн.

Пунктом 5.3. договору встановлено, що у разі прострочення виконання або невиконання споживачем грошових забов'язань, абонент виплачує Концерну пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання;

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню на суму заборгованості у розмірі 56574,84 грн. за період з 01.06.2015 по 30.06.2015, на суму у розмірі 58820,57 грн. за період з 01.07.2015 по 10.11.2015.

Дослідивши розрахунок пені позивача, суд визнає його не вірним, оскільки позивачем здійснений розрахунок пені не з наступного дня після остаточного строку платежу, який передбачений п. 5.1.2 договору. Судом здійснений власний розрахунок пені з урахуванням періоду визначеного позивачем та періоду, за який позивач має право нараховувати пеню відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням 6 місяців.

За розрахунок суду, пеня становить 1779,07 грн. ( на суму 4089,13 грн. пеня розраховується з 01.06.2015 по 06.06.2015; на суму 7358,98 за період з 01.06.2015 по 06.08.2015, на суму 1192,36 грн. за період з 01.06.2015 по 06.09.2015, на суму 1660,52 грн. з 01.06.2015 по 06.10.2015, на суму 2245,73 грн. за період з 06.07.2015 по 06.11.2015)

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково на суму 1779,07 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиролбіофарм» (84610, Донецька область, м.Горлівка, вул. Горлівської дивізії, б.10; з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» (84610, Донецька область, м. Горлівка, вул. Горлівської дивізії, б.10; ) основний борг у розмірі 41520(сорок одна тисяча пятсот двадцять)грн. 40коп., суму пені у розмірі 1779 (одна тисяча сімсот сімдесят девять)грн. 07коп. та суму судового збору у розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) грн. 49коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набранням рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Дата складення повного рішення 04.05.2016.

Головуючий суддя Д.М. Огороднік

Суддя О.М. Шилова

Суддя М.В. Сажнева