ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.05.16 Справа № 904/1701/16

За позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Контракт-Мир", м. Дніпропетровськ

про визнання частково недійсним полісу до договору страхування

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. № ГН-19-Ю/2016 від 04.01.16

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт-Мир" про визнання частково недійсним полісу до договору страхування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Закону України "Про страхування", ст.ст. 203, 215, 638, 979-982 Цивільного кодексу України та вважає пункти 3 та 4 Полісу до договору добровільного страхування відповідальності перед третіми особами № -01 від 16.05.2013 недійсними, оскільки пункти полісу не відповідають положенням договору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 04.04.2016.

Ухвалою суду від 04.04.2016 розгляд справи було відкладено на 11.05.2016 та явку представників сторін у судове засідання було визнано обов'язковою.

05.055.2016 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач просить суд:

- розтлумачити поняття страхового випадку за договором страхування відповідальності переможця процедури закупівлі щодо забезпечення виконання договору про закупівлю (робіт, послуг) за державні кошти № -01 від 16.05.2013 та полісу до договору страхування відповідальності перед третіми особами (забезпечення виконання договору про закупівлю (повернення авансового платежу) № -01 від 16.05.2016;

- розтлумачити п. 3.1 договору страхування договором страхування відповідальності переможця процедури закупівлі щодо забезпечення виконання договору про закупівлю (робіт, послуг) за державні кошти № -01 від 16.05.2013, щодо строків дії договору страхування.

Відповідності до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Право позивача на зміну предмету або підстав позовних вимог може бути реалізоване до початку розгляду судом справи по суті шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватись із ст. 54 ГПК України, з доданням до неї документів, зазначених у ст. 57 ГПК України.

Дана заява не була прийнята судом до розгляду, оскільки до неї не надано документів, передбачених ст. 57 ГПК України, а саме, доказів направлення даної заяви відповідачеві.

Представник позивача у судове 11.05.2016 засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, місце та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 04.04.2016 (арк. с. 53).

Відповідач явку повноважного представника у судові засідання не забезпечив, відзив на позовну заяву та інші витребуванні судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, за адресою: 49051, м. Дніпропетровськ, вул. Журналістів, буд. 7. офіс 809, відповідно до витягу з ЄДРПОУ станом на 16.03.2016 (арк. с. 42-47), оскільки поштові конверти (арк. с. 49, 56) з ухвалами суду, які направлялись на вищезазначену адресу відповідача, повернулись з поштовою відміткою: «організація вибула».

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 4.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова Пленуму № 18 Вищого господарського суду України) залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

В силу ст. 43 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. При цьому, господарський суд повинен створювати сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

В пункті 2.1 Постанови Пленуму № 18 Вищого господарського суду України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими та речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2.3 Постанови Пленуму № 18 Вищого господарського суду України неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

У пункті 4.9 Постанови Пленуму № 18 Вищого господарського суду України зазначено, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

З огляду на те, що позивач без поважних причин не забезпечив явку повноважного представника у судове засідання 11.05.2016, яка була визнана ухвалою суду від 04.04.2016 обов'язковою та необхідна для об'єктивного, повного з'ясування всіх обставин справи і прийняття обґрунтованого та законного рішення, суд вважає за необхідне залишити позов без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 5 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт-Мир" про визнання частково недійсним полісу до договору страхування залишити без розгляду.

Суддя ОСОБА_2