ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р.Справа № 922/939/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ОСОБА_2", м.Київ
до 1.Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод", м.Харків 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", м.Лозова Харківської області
про солідарне стягнення 561621,10 гривень
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3 (дов.№23-12/15-3 від 23.12.2015 р.);

відповідачів-1,2- не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

28.03.2016 р. ТОВ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про солідарне стягнення з ПАТ "Харківський підшипниковий завод" (відповідача-1) та з ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" (відповідача-2) 561621,10 гривень заборгованості за договором фінансового лізингу №LC4981-04/11 від 27.04.2011 р., укладеного між позивачем та відповідачем-1, забезпеченого договором поруки №4980-04/11 від 27.04.2011 р., укладеним між позивачем та відповідачем-2. Крім того, позивач просить судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2016 р. було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.04.2016р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.04.2016 р. було відкладено розгляду справи на 11.05.2016 р.

10.05.2016 року представник відповідача-1 через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи. Судом було досліджено та долучено до матеріалів справи надане клопотання.

Позивач у судовому засіданні 11.05.2016 р. покладався на розсуд суду щодо клопотання про відкладення, позов підтримував, змін не мав, просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання 11.05.2016 р. своїх представників не направили, витребуваних документів не надали. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, розглянувши клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи, зазначає наступне.

За приписами статті 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні. При цьому зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

В даному разі, на думку суду, обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів, достатніх для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, розгляд справи вже відкладався за клопотанням відповідача-1).

Однак, відповідач-1 витребуваних документів до суду не надав, та з поданого клопотання не вбачається про можливість надання їх в майбутньому.

Суд також зазначає, що згідно із ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Подача клопотань, спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд вважає дане клопотання необґрунтованим та таким, що не відповідає принципу добросовісності в користуванні процесуальними правами, а тому відмовляє в його задоволенні.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами, без участі представників відповідачів, в порядку ст.75 ГПК України.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

27.04.2010р. між позивачем та відповідачем-1, ПАТ "Харківський підшипниковий завод", було укладено договір фінансового лізингу №LC4981-04/11 (надалі - Договір), згідно з п.1.1 якого Лізингодавець (Позивач) зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Спеціфікацїї (Додаток №2 до Договору), а Лізингоодержувач (відповідач-1) зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

На виконання умов вищезазначеного Договору, позивач (Лізингодавець) передав у тимчасове володіння відповідачу-1 (Лізингоодержувачу) предмет лізингу згідно специфікації, що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 04.10.2011 р.

27.04.2011 р. між позивачем та відповідачем-1, ТОВ Лозівський ковальсько-механічний завод, яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Лозівський ковальсько-механічний завод, (надалі - Поручитель) укладений договір поруки №4980-04/11 (надалі - Договір поруки).

01.10.2013 року між позивачем та відповідачем-1 укладено додаткову угоду до Договору, відповідно до якої Додаток №1 до Договору Графік розрахунку заборгованості викладено в новій редакції.

Листом за вих.№431/1/540 від 01.10.2013 р. ТОВ Лозівський ковальсько-механічний завод (поручителем) надано свою згоду на внесення змін до Договору та Укладення додаткових угод від 01.10.2013 р.

Проте, відповідач-1 в порушення умов Договору, зокрема, п.п.5.1-5.5, п.7.4, п.8.1.4 Загальних умов фінансового лізингу - Додаток №4 до Договору (надалі - Загальні умови), належним чином не виконував свої зобовязання, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість на загальну суму 561621,10 гривень, з яких: 194122,04 гривень відшкодування вартості предмета лізингу та 367499,06 гривень комісії, за наступними рахунками:

№№:-LC4108-09/10/47-097 від 01.04.2015 на суму 29062,83 гривень, з яких 20385,86 гривень - відшкодування вартості предмета лізингу та 8676,97 гривень комісії;

-LC4981-04/11/47-076 від 01.09.2015 на суму 74846,31 грн., з яких 27731,72 грн. відшкодування вартості предмета лізингу та 47114,59 грн. комісії;

-LC4981-04/11/48-078 від 01.10.2015 на суму 72494,68 грн., з яких 27731,72 грн. відшкодування вартості предмета лізингу та 44762,96 грн. комісії;

-LC4981-04/11/49-080 від 02.11.2015 на суму 77786,97 грн., з яких 27731,72 грн. відшкодування вартості предмета лізингу та 50055,25 грн. комісії;

-LC4981-04/11/50-082 від 01.12.2015 на суму 80667,00 грн., з яких 27731,72 грн. відшкодування вартості предмета лізингу та 52935,28 грн. комісії;

-LC4981-04/11/51-084 від 04.01.2015 на суму 80568,04 грн., з яких 27731,72 грн. відшкодування вартості предмета лізингу та 52836.32 грн. комісії;

-LC4981-04/11/52-086 від 01.02.2015 на суму 85406,58 грн., з яких 27731,72 грн. відшкодування вартості предмета лізингу та 57674,86 грн. комісії;

-LC4981-04/11/53-088 від 01.03.2015 на суму 89851,52 грн., з яких 27731,72 грн. відшкодування вартості предмета лізингу та 62119,80 грн. комісії;

Відповідно до п.п.1.1, 4.1 Договору Лізингоодержувач (відповідач-1) зобов'язався за цим Договором сплачувати відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі.

На підставі п.4.2 Договору Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування у період з моменту передачі Предмета лізингу до настання першого періоду лізингу за ставкою ІЛВОК. ЗМ плюс 7% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п.3.1 цього Договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за Курсом продажу (Розділ 1 Визначення Загальних умов Додатку 4 до цього Договору), крім того, ПДВ.

Згідно з п.4.3 Договору Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості Предмета лізингу та комісії Лізингодавця.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п.4.2 цього Договору, від заборгованості Лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку (Додаток 1 до Договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за Курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту.

Комісія Лізингодавця розрахована у гривнях, не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості Лізингоодержувача згідно даних Графіку (Додаток 1 до Договору).

Перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється Лізингодавцем за Курсом продажу плюс комісія АТ ОСОБА_1 ОСОБА_2 з купівлі валюти, згідно офіційного сайту Лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http//www.rla.com.ua (п.4.5 Договору).

Згідно з п.4.6 Договору, оплата всіх платежів здійснюється в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодавця.

Пунктом 4.8 Договору передбачено, що всі додаткові послуги, визначені в Загальних умовах (Додаток 4 до цього Договору), а також ті, які не визначені цим Договором та необхідність в яких може виникнути у Лізингоодержувача, оплачуються Лізингоодержувачем окремо за тарифами Лізингодавця, розміщеними на офіційному сайті Лізингодавця за адресою в мережі Інтернет: http//www.rla.com.ua.

Згідно з Загальними умовами фінансового лізингу - Додаток №4 до Договору, Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в Договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. При чому, у разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до Лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно.

В цьому випадку Лізингоодержувач зобов'язаний оплатити рахунок до 10 числа поточи то місяця (п.5.3, п.5.4 Загальних умов).

Крім того, відповідно до п.6.1. Загальних умов Лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити суму лізингових платежів у наступних випадках (включаючи, але не обмежуючись):

п.6.1.1.У випадку зміни встановленого на день укладення Договору розміру ставки ЕURIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.7 Договору Сторони обрали валюту - Євро) або розміру ставки USD LIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.7. Договору Сторони обрали валюту - Долари США) розмір комісії змінюється відповідно за кожний з періодів лізингу починаючи з такого чергового періоду лізингу. При цьому для визначення LIBOR на період 3 місяці застосовується календарний квартал.

п.6.1.1. У випадку зміни чинного законодавства щодо лізингової діяльності Лізингодавця, системи оподаткування, розміру податків, зборів, обов'язкових платежів, пов'язаних з Предметом лізингу та/або виконанням Лізингодавцем своїх обов'язків за Договором.

п.6.1.2. В інших випадках, визначених Договором та додатками до нього, в тому числі у разі виникнення у Лізингодавця додаткових витрат, які виникли в період дії цього Договору та пов'язані з ним.

Відповідно до п.6.3 Загальних умов змінений за правилами п.п.6.1 та 6.2 Загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку Лізингодавця та підлягає сплаті Лізингоодержувачем у безспірному порядку.

Судом встановлено, що у кожному рахунку-фактурі повторно зазначена дата його сплати, та вихідні дані розрахунку на дату виставлення рахунку, такі як курс USD, ставка LIBOR ЗМ, ставка збору до Пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діяла на момент виставлення рахунку, комісія банку з купівлі валюти, курс гривні до обраної сторонами іноземної валюти.

Відповідач-1 з заявами або листами про неотримання рахунків до позивача не звертався.

Таким чином, відповідач-1 порушив зобов'язання за Договором в частині своєчасності сплати лізингових платежів.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а у відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України та ч.7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобовязання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору непрямого лізингу, згідно якого та в силу статті 806 Цивільного кодексу України, лізингодавець передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до частини 1 статті 292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця майна, за умовами сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Частина 2 ст.1 Закону України Про фінансовий лізинг передбачає, що за договором фінансового лізингу (надалі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України Про фінансовий лізинг сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ст.16 Закону України Про фінансовий лізинг, яка передбачає, що до складу лізингових платежів можуть включатися:

а) сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсація відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний договір відповідає вимогам Закону України Про фінансовий лізинг.

Пунктом 3 ч.2 ст.11 Закону України Про фінансовий лізинг передбачено, що лізингоодержувач зобовязаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В розумінні статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України та статтей 525, 526 Цивільного кодексу України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що вказана сума боргу відповідачем-1 не оспорена, відповідач-1 не надав суду доказів погашення боргу, а також враховуючи, що відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-1 заборгованості в сумі 561621,10 гривень є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та наданими суду доказами, тому підлягають задоволенню.

Крім того, 27.04.2011 р. між позивачем та відповідачем-2, ТОВ Лозівський ковальсько-механічний завод, яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Лозівський ковальсько-механічний завод, (надалі - Поручитель) укладений договір поруки №4980-04/11 (надалі - Договір поруки).

Відповідно до п.1.2 Договору поруки Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Лізингодавцем відповідати по зобовязанням Лізингоодержувача - ПАТ Харківський підшипниковий завод, які виникають за Договором лізингу, включаючи, але не обмежуючись наступним: сплатити лізингові та всі інші платежі на умовах Договору лізингу, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених Договором лізингу, а також виконати інші умови Договору лізингу в повному обсязі.

Договором поруки забезпечується виконання зобовязань за договором фінансового лізингу №LC4981-04/11 від 27.04.2011 р., укладеним між ТОВ ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ПАТ Харківський підшипниковий завод.

Відповідно до п.2.1. Договору поруки у випадку невиконання Лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань за Договором лізингу, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Лізингодавцем у тому ж обсязі, що і Лізингоодержувач, включаючи сплату основного боргу за Договором лізингу, нарахованих лізингових платежів та неустойки.

Відповідно до п.2.5. Договору поруки у випадку невиконання Лізингоодержувачем перед Лізингодавцем зобовязань за Договором лізингу Поручитель приймає на себе зобов'язання здійснити виконання таких зобов'язань в обсязі, заявленому Лізингодавцем, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Лізингодавця. Виконання грошових таких зобов'язань здійснюється Поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок Лізингодавця, який буде повідомлено Поручителю додатково.

Частиною 1 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як було зазначено вище, Договором поруки встановлено солідарну відповідальність боржника (лізингоодержувача) та поручителя.

Відповідно до частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку часткового або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо.

З метою досудового врегулювання спору Лізингоодержувачу була направлена вимога №503- 03/15 від 23.03.2015 р. (отримана адресатом 30.03.2015р.).

З метою досудового врегулювання спору Поручителю була направлена вимога №251-03/16 від 09.03.2016 р.

На теперішній час зазначені вимоги залишились не виконані відповідачами в повному обсязі.

Відповідно до п.3.1. Договору поруки Поручитель і Лізингоодержувач несуть солідарну відповідальність перед Лізингодавцем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.

Відповідно до абзацу 2 п.4.1. Договору поруки порука припиняється, якщо Лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання Боргових Зобов'язань не пред'явить вимоги до Поручителя (п.4 ст.559 Цивільного кодексу України).

Отже, в результаті порушення умов Договору фінансового лізингу та у відповідності до Договору поруки у Лізингоодержувача та Поручителя перед позивачем виникли солідарні зобов'язання у вигляді сплати заборгованості в розмірі 561621,10 гривень.

Позивач зазначає, що відповідно до рішень Господарського суду Харківської області від 12.11.2014р. у справі №922/3979/14 та від 13.10.2015 у справі №922/5318/15 стягнуто заборгованість з Лізингоодержувача за Договором, що виникла до серпня 2015 року включно.

Таким чином, суд, дослідивши за допомогою програми діловодства господарського суду Харківської області вказані рішення, приходить до висновку, що вказана вище заборгованість не була предметами попередніх позовів.

Згідно з ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ст.543 ЦК України в разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, відповідач-2 солідарно відповідає з відповідачем-1 перед позивачем за порушення боржником зобов'язання за основним договором.

Отже, позовні вимоги ТОВ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" щодо солідарного стягнення з ПАТ "Харківський підшипниковий завод" (відповідача-1) та з ТОВ "Лозівський ковальсько-механічний завод" (відповідача-2) 561621,10 гривень заборгованості за договором фінансового лізингу №LC4981-04/11 від 27.04.2011 р., укладеного між позивачем та відповідачем-1, забезпеченого договором поруки №4980-04/11 від 27.04.2011 р., укладеним між позивачем та відповідачем-2, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, судовий збір покладається на відповідачів порівну.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.193, 292 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 525, 526, 530, 554, 559, 610, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 11, 16 Закону України Про фінансовий лізинг, а також ст.ст.1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства Харківський підшипниковий завод (адреса: 61089, м.Харків, просп.Фрунзе, б.3; , ідентифікаційний код 91, п/р 4474 в АТ "ОТП ОСОБА_1" м.Київ, МФО 350750) та Товариства з обмеженою відповідальністю Лозівський ковальсько-механічний завод (адреса: 64602, Харківська область, м.Лозова, вул.Свободи, 24; , ідентифікаційний код 78, п/р 0089 в АТ ОТП ОСОБА_1 м.Київ, МФО 300528) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 ОСОБА_2 (адреса: 04073, м.Київ, просп.Московський, 9, корп.5; , р/р 3 в АТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2", МФО 380805) заборгованість за договором фінансового лізингу №LC4981-04/11 від 27.04.2011 р. в сумі 561621,10 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Харківський підшипниковий завод (адреса: 61089, м.Харків, просп.Фрунзе, б.3; , ідентифікаційний код 91, п/р 4474 в АТ "ОТП ОСОБА_1" м.Київ, МФО 350750) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 ОСОБА_2 (адреса: 04073, м.Київ, просп.Московський, 9, корп.5; , р/р 3 в АТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2", МФО 380805) 4212,16 гривень судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Лозівський ковальсько-механічний завод (адреса: 64602, Харківська область, м.Лозова, вул.Свободи, 24; , ідентифікаційний код 78, п/р № 0089 в АТ ОТП ОСОБА_1 м.Київ, МФО 300528) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 ОСОБА_2 (адреса: 04073, м.Київ, просп.Московський, 9, корп.5; , р/р 3 в АТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2", МФО 380805) 4212,16 гривень судового збору.

Видати відповідні накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

Справа №922/939/16