ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"04" травня 2016 р.Справа № 922/1383/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 85 932,08 грн. та повернення майна
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (відповідача), в якій просить суд:

1. Стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 50 880,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 17 350,08 грн., пеню в розмірі 1 929,20 грн., неустойку за прострочення повернення обладнання в розмірі 12 720,00 грн. та 3% річних в розмірі 3 052,80 грн. за договором оренди б/н від 01.01.2008 р., всього: 85 932,08 грн.

2. Зобов'язати відповідача повернути виробниче обладнання в справному стані у десятиденний строк.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд визнав їх недостатніми для порушення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 55 ГПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витребується.

У пункті 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Крім того, в пункті 2.2.1. даної Постанови вказано, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Аналіз змісту позовних вимог та наведених вище нормативних приписів надає суду підстави для висновку про те, що позивачем заявлено декілька вимог майнового характеру: про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 50 880,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 17 350,08 грн., пені в розмірі 1 929,20 грн., неустойки за прострочення повернення обладнання в розмірі 12 720,00 грн. та 3% річних в розмірі 3 052,80 грн. за договором оренди б/н від 01.01.2008 р., всього: 85 932,08 грн. та про зобов'язання відповідача повернути виробниче обладнання в справному стані у десятиденний строк.

Як вбачається з доданої до позовної заяви квитанції №0.0.539742961.2 від 19.04.2016 р. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. лише за вимоги про стягнення грошей.

При цьому позивачем не сплачено судовий збір за майнову вимогу про повернення виробничого обладнання.

Таким чином, вищезазначена квитанція не може вважатись документом, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

На підставі викладеного суд вважає, що дана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню позивачу без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Разом з тим, слід зауважити, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

У даному випадку позивачем у позовній заяві не зазначено вартості виробничого обладнання, яке підлягає поверненню та не наведено приписів закону, на яких грунтується вимога про зобов'язання відповідача повернути виробниче обладнання.

Керуючись ст. 54, ст. 57, п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву ФОП ОСОБА_1 без розгляду.

Додаток на 12 арк., в тому числі оригінал квитанції №0.0.539742961.2 від 19.04.2016 р. про сплату судового збору в розмірі 1 378,00 грн.

Суддя О.В. Макаренко

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).