ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р.Справа № 915/71/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 11.05.2016р.:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Чорноморський суднобудівний завод

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 22 березня 2016 року

по справі №915/71/16

за позовом: Управління Пенсійного фонду України у Заводському районі м. Миколаєва

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Чорноморський суднобудівний завод

про стягнення 2934484,50 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 11.05.2016р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016р. по справі №915/71/16 (суддя Василяка К.Л.) задоволено позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України у Заводському районі м. Миколаєва до Публічного акціонерного товариства Чорноморський суднобудівний завод про стягнення 2934484,50 грн. заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, з відповідача на користь позивача стягнуто 2934484,50 грн. заборгованості, з відповідача в дохід Державного бюджету України стягнуто 44017,27 грн. судового збору з посиланням на норми чинного законодавства України та на те, що відповідач своєчасно не перерахував до Пенсійного фонду України суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, хоча отримував розрахунки позивача, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, наявність якої підтверджується матеріалами справи. Грошові вимоги позивача виникли після порушення провадження у справі про банкрутство та є поточними, тому підлягають розгляду окремо в позовному провадженні. Оскільки відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт сплати існуючої заборгованості, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство Чорноморський суднобудівний завод подало до господарського суду Одеської області апеляційну скаргу, в якій відповідач просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016р. по справі №915/71/16 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що рішення господарського суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

26.04.2016р. від Управління Пенсійного фонду України у Заводському районі м. Миколаєва до Одеського апеляційного господарського суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, якими позивач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники сторін в судове засідання 11.05.2016р. не зявились, про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 14.04.2016р.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Чорноморський суднобудівний завод, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Публічне акціонерне товариство Чорноморський суднобудівний завод як юридична особа перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва та є платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Колишнім працівникам відповідача була призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б-з" частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 N 1788-XII, в обґрунтування чого позивач надав відповідні списки працівників.

Пунктом 6.1. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постанова правління Пенсійного фонду України 9.12.2003 N 21-1 встановлено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (пункт 6.4. вказаної Інструкції).

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (пункт 6.8. вказаної Інструкції).

Як свідчать матеріали справи та підтверджено колегією суддів, позивач надсилав на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень супровідних листів УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва, які підлягають відшкодуванню за вересень, жовтень, листопад та грудень 2015 року, а також за січень 2016 року на загальну суму 2934484,5 грн.

Проте, відповідач своєчасно не перерахував до Пенсійного фонду України суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість на вказану суму.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що позивачем не надано жодного доказу, який підтверджував би, що позивач поніс ці витрати та сплатив зазначену суму розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що направлялись до відповідача та зазначених у позовній заяві сум. Дані розрахунки фактичних витрат не є належним доказом, який би підтверджував сплату Пенсійним фондом сум зазначених у позовній заяві. Такими доказами могли бути платіжні доручення та інші фінансові документи. Проте, позивачем такі докази надані не були.

Апеляційний господарський суд не приймає до уваги вказані твердження, оскільки доводи позивача підтверджуються належними доказами, а саме довідками територіальних УПФУ, розрахунками фактичних витрат, листами банківських установ, наявними в матеріалах справи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що ані у суді першої інстанції, ані у суді апеляційної інстанції, відповідач не надав доказів, які б підтверджували факт сплати існуючої заборгованості, хоча такий обовязок, згідно приписів ст.33 ГПК України, у разі заперечення наявності такої заборгованості покладено саме на нього.

Щодо посилання скаржника в апеляційній скарзі на приписи Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.02.2014 р. було порушено провадження у справі № 915/86/14 про банкрутство ПАТ Чорноморський суднобудівний завод.

Відповідно до вимог п. п. 4 п. 8 ст. 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI) поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Як вірно зазначив місцевий суд відповідно до положень п.9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 р. №01-06/606/2013 Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)", справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (остання частина статті 16 ГПК), та розглядаються, як і справи у спорах боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (частина восьма статті 23 Закону), у позовному провадженні - на відміну від: заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника (стаття 20 Закону); заяв щодо відшкодування збитків у зв'язку з відмовою керуючого санацією від правочину (договору); заяв щодо порушення сторонами умов правочинів (договорів), вчинених згідно з планом санації (частини десята, одинадцята статті 28 Закону); спорів, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна (частина восьма статті 44 Закону), які розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство.

Матеріали справи свідчать, що грошові вимоги позивача до відповідача виникли після порушення провадження у справі про банкрутство відповідача, тобто є поточними у розумінні вищевказаного Закону.

За таких обставин, положення зазначеної норми надають можливість апеляційному суду зробити висновок, що позовні вимоги позивача підлягають розгляду в господарському суді в порядку позовного провадження.

Щодо доводів скаржника з посиланням на приписи ст. 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом про те, що стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, (обов'язкових платежів) у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів є неправомірним, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Пунктом 5 ст. 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені доводи скаржника є необґрунтованими, отже, місцевий господарський суд вмотивовано задовольнив позовні вимоги позивача.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Чорноморський суднобудівний завод слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016р. по справі №915/71/16 без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 22.03.2016р. по справі №915/71/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 13.05.2016р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Головей В.М.