ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

06.05.2016 р. Справа № 907/436/15

За позовом Заступника прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, м. Ужгород, ОСОБА_1 Полянської селищної ради Рахівського району, смт. Кобилецька Поляна Рахівського району

до відповідача Державного підприємства „Великобичківське лісомисливське господарство", смт. Великий Бичків Рахівського району

про стягнення 430 516 грн. 40 коп. за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища,

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Пригара Л.І.

Суддя Бобрик Г.Й.

Суддя Карпинець В.І.

представники:

Прокуратури ОСОБА_2, прокурор відділу прокуратури

Закарпатської області

Позивача (Державної екологічної інспекції в Закарпатській області)

не зявився

Позивача (ОСОБА_1 Полянської селищної ради Рахівського району)

не зявився

Відповідача ОСОБА_3, адвокат, договір про надання юридичних послуг № 155

від 16.04.2015 року

ОСОБА_4, довіреність № 09 від 11.01.2016 року

СУТЬ СПОРУ: Заступником прокурора Закарпатської області заявлено позов в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, м. Ужгород, ОСОБА_1 Полянської селищної ради Рахівського району, смт. Кобилецька Поляна Рахівського району до відповідача Державного підприємства „Великобичківське лісомисливське господарство", смт. Великий Бичків Рахівського району про стягнення 430 516 грн. 40 коп. за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Представники прокуратури та позивача - Державної екологічної інспекції у Закарпатській області позовні вимоги просять задоволити в повному обсязі з врахуванням поданих доповнень підстав позову та додаткових пояснень. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що у період з 13.08.2013 року по 15.08.2013 року Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів ДП „Великобичківське лісомисливське господарство". Згідно вказаного Акту перевірки в кварталі 14 виділ 1 Кобилецько-Полянського лісництва, тобто у ввіреному ОСОБА_5, який з 04.01.2011 року займає посаду виконувача обовязків лісничого Кобилецько-Полянського лісництва ДП „Великобичківське лісомисливське господарство", виявлено незаконну рубку 3-ох дерев породи граб та 87-ми дерев породи бук.

Відповідно до проведеного Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області розрахунку, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 року Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної лісу та ст. 20 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища розмір шкоди внаслідок незаконної рубки вказаних дерев становить 430 516 грн. 40 коп.

Вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.06.2014 року та від 23.10.2015 року (перегляд вироку від 03.06.2014 року за нововиявленими обставинами) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України.

За наведених обставин, стверджують про те, що внаслідок службової недбалості, тобто неналежного виконання службовою особою ОСОБА_5 своїх службових обовязків через несумлінне ставлення до них, завдано істотну шкоду природному середовищу в розмірі 430 516 грн. 40 коп.

Зазначають, що в порушення норм чинного законодавства України, а саме, ст. ст. 19, 63, 64, 86, 89, 90, 105, 107 Лісового кодексу України, ст. 40, 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", відповідач не забезпечив охорону і збереження лісу від незаконної вирубки дерев, а тому як постійний лісокористувач, зобов'язаний відшкодувати заподіяну шкоду відповідно до ст. ст. 1166, 1172 Цивільного кодексу України в розмірі 430 516 грн. 40 коп.

Позивач (ОСОБА_1 Полянська селищна рада Рахівського району) явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив. Натомість, подав через канцелярію суду письмове пояснення № 137 від 25.04.2016 року (вх. № 02.5.1-14/5862/16 від 26.04.2016 року), яким звертає увагу суду на те, що незаконні порубки лісу та службова недбалість мали місце на території Кобилецько-Полянської селищної ради, проте поза межами населеного пункту, на території Кобилецько-Полянського лісництва ДП „Великобичківське лісомисливське господарство", у звязку з чим, Кобилецько-Полянською селищною радою помилково було подано цивільний позов по кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_5 Крім того, у звязку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника для у часті в судовому засіданні повторно просить суд розглянути справу без участі уповноваженого представника селищної ради.

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав, зазначених у письмовому відзиві на позов, письмових поясненнях та письмових запереченнях на позов. Зокрема, вказують на те, що прокурором та позивачем Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області не доведено протиправної поведінки та вини відповідача у незаконних рубках. Крім того, наголошують на тому, що у діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, оскільки відсутня протиправна поведінка відповідача у вигляді невиконання обов'язків, передбачених ст. 19 Лісового кодексу України, зокрема, з охорони і збереження лісу, чим лісовому фонду заподіяно шкоду незаконними рубками іншими особами, а також вина відповідача, що виключає притягнення його до відповідальності у вигляді стягнення шкоди. Разом з тим, вказують на те, що Положення про державну лісову охорону не містить переліку конкретних заходів з охорони лісу, які мають здійснюватися посадовими особами держлісохорони.

Зазначають також про те, що згідно вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 23.10.2015 року (зазначеним вироком за новоявленими обставинами переглядався вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.06.2014 року) відповідача ДП „Великобичківське лісомисливське господарство" визнано потерпілою стороною, а не особою винною у заподіянні збитків її працівником, а тому ДП „Великобичківське лісомисливське господарство" не може бути відповідачем за вказаним позовом.

Наголошують також на безпідставність посилання прокурора як на підставу для звільнення від доказування у даній справі на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області відносно лісничого ОСОБА_5 про притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 367 КК України. Вказують також на те, що майнова шкода, за змістом статті 1166 Цивільного кодексу України відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала, проте відповідач не є суб'єктом правопорушення; постійний лісокористувач не повинен нести цивільно-правову відповідальність за всі правопорушення, які вчинені на території земель лісового фонду, відповідальність повинен нести сам заподіювач шкоди, а особи, винні у незаконній вирубці слідством не встановлені. Окрім того, стверджують, що Кобилецько-Полянська селищна рада, яка зазначена позивачем у справі, не є органом державної виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища та не здійснює владних функцій у цій сфері щодо відповідача, а тому є неналежним позивачем у даній справі, що є підставою для відмови у позові.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін,

суд встановив:

Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області у період з 13.08.2013 року по 15.08.2013 року проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів ДП „Великобичківське лісомисливське господарство", яка була проведена в присутності його представників, про що складено відповідний акт перевірки від 15.08.2013 року.

Вказаним актом було зафіксовано факт незаконної вирубки дерев упродовж літа-осені 2012 року, у виділі 1 кварталу 14, 3-ох дерев породи граб та 87-ми дерев породи бук, які були виявлені перевіркою згідно акту позапланової ревізії лісових обходів по Кобилецько-Полянському лісництві ДП „Великобичківське лісомисливське господарство" від 07.06.2013 року (арк. спр. 128). Враховуючи складений 15.08.2013 року акт перевірки, Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 року Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної лісу та ст. 20 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі в результаті незаконної рубки дерев, який складає 430 516 грн. 40 коп. (арк. спр. 32).

Вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.06.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, що передбачений ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України, як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обовязків через несумлінне ставлення до них, якщо внаслідок таких дій спричинено тяжкі наслідки державним та громадським інтересам та стягнуто з ОСОБА_5 на користь територіальної громади селища ОСОБА_1 суму 430 516 грн. 40 коп., як заподіяні державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства збитки.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_5, будучи переведеним на посаду виконувача обов'язків лісничого Кобилецько-Полянського лісництва ДП „Великобичківське лісомисливське господарство", до обов'язків якого входили здійснення правових, лісоохоронних та інших заходів, спрямованих на збереження лісових ресурсів, забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового господарства та використання лісових ресурсів, складання протоколів про правопорушення у сфері охорони та захисту лісів, а також організація роботи лісників і контроль виконання ними своїх обов'язків, здійснення контролю за правильністю лісокористування, охороною і захистом лісу на закріплених лісогосподарських дільницях, проведення ревізії обходів і довіреного лісникам майна, перевірка додержання лісозаготівельниками та іншими лісокористувачами правил відпуску деревини на пні, правил рубання лісу, вжиття заходів до усунення виявлених порушень, складання протоколів про порушення лісового законодавства, затримання у встановленому законом порядку осіб, винних у вчиненні лісопорушень, огляд місць рубань, в порушення вимог посадової інструкції, ст. ст. 19, 86, 89, 105 Лісового кодексу України, Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 року № 976, в період з 04.01.2011 року, з дня прийняття лісництва під охорону до грудня 2012 року, неналежно виконуючи свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, не вживав заходів щодо виявлення та недопущення лісопорушень, припинення таких та встановлення лісопорушників, належний контроль за станом та охороною лісу не забезпечив, акти про лісопорушення не складав, факти самовільних рубок деревини не задокументував, а роботу підлеглих лісників щодо охорони лісу належним чином не організував та не спрямовував, і цим самим допустив вчинення невстановленими досудовим розслідуванням особами упродовж 2012 року, точний час слідством не встановлено, незаконної рубки у виділі 1 кварталу 14, 3-ох дерев породи граб та 87-ми дерев породи бук - всього 90 дерев, загальною кубомасою 174 м.куб. Зазначені самовільні рубки ОСОБА_5 внаслідок неналежного виконання службових обовязків через несумлінне ставлення до них своєчасно не виявив, хоча мав таку реальну можливість і зобовязаний був це зробити.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 07.10.2014 року вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.06.2014 року щодо ОСОБА_5 в частині розвязання цивільного позову про стягнення з ОСОБА_5 збитків в розмірі 430 516 грн. 40 коп. скасовано та зазначено про те, що предметом спору є відшкодування збитків (шкоди), завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок незаконної порубки дерев, а тому відповідачами за таким позовом також повинні бути власники або користувачі земель лісового фонду та особи, з вини яких була заподіяна шкода. Отже, насамперед постійні користувачі повинні нести цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.

23 жовтня 2015 року Рахівським районним судом Закарпатської області переглянуто за нововиявленими обставинами вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.06.2015 року та скасовано. Разом з тим, вказаним вироком суду від 23.10.2015 року встановлено, що ОСОБА_5, будучи переведеним на посаду виконувача обов'язків лісничого Кобилецько-Полянського лісництва ДП „Великобичківське лісомисливське господарство", до якого входили лісові квартали 1-24 зазначеного лісництва, передані йому під охорону та до обовязків якого входили здійснення правових, лісоохоронних та інших заходів, спрямованих на збереження лісових ресурсів, забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового господарства та використання лісових ресурсів, складання протоколів про правопорушення у сфері охорони та захисту лісів, організація роботи лісників і контроль виконання ними своїх обов'язків, здійснення контролю за правильністю лісокористування, охороною і захистом лісу на закріплених лісогосподарських дільницях, проведення ревізії обходів і довіреного лісникам майна, перевірка додержання лісозаготівельниками та іншими лісокористувачами правил відпуску деревини на пні, правил рубання лісу, вжиття заходів до усунення виявлених порушень, складання протоколів про порушення лісового законодавства, затримання у встановленому законом порядку осіб, винних у вчиненні лісопорушень, огляд місць рубань, в порушення вимог посадової інструкції, ст. ст. 19, 86, 89, 105 Лісового кодексу України, Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 року № 976, з дня прийняття лісництва під охорону (04.01.2011 року) до грудня 2012 року, неналежно виконуючи свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, не вживав заходів щодо виявлення та недопущення лісопорушень, припинення таких та встановлення лісопорушників, належний контроль за станом та охороною лісу не забезпечив, акти про лісопорушення не складав, факти самовільних рубок деревини не задокументував, а роботу підлеглих лісників щодо охорони лісу належним чином не організував та не спрямовував, і цим самим допустив вчинення невстановленими досудовим розслідуванням особами упродовж 2012 року, точний час слідством не встановлено, незаконної рубки у виділі 1 кварталу 14, 3-ох дерев породи граб та 87-ми дерев породи бук - всього 90 дерев, загальною кубомасою 174 м.куб. Зазначені самовільні рубки ОСОБА_5 внаслідок неналежного виконання службових обовязків через несумлінне ставлення до них своєчасно не виявив, хоча мав таку реальну можливість і зобовязаний був це зробити. Згідно акту позапланової ревізії лісових обходів по Кобилецько-Полянському лісництву ДП „Великобичківське ЛМГ від 07.06.2013 року, проведеної комісією на підставі наказу директора від 14.05.2013 року за № 88, а також акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів Державної екологічної інспекції у Закарпатській області від 15.08.2013 року, розрахунку, проведеного Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 року Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної лісу та ст. 20 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, встановлено заподіяну зазначеними незаконними рубками шкоду у розмірі 430 516 грн. 40 коп. Таким чином, вироком встановлено, що внаслідок службової недбалості ОСОБА_5 охоронюваним законом державним інтересам у сфері охорони, відтворення, сталого і раціонального використання лісових ресурсів та громадським інтересам, які полягають у порушенні гарантованих Конституцією України прав громадян на безпечне для життя і здоровя довкілля та користування природними ресурсами, чим заподіяв шкоду в розмірі 430 516 грн. 40 коп.

Вироком суду від 23.10.2015 року, який набрав законної сили 24.11.2015 року, встановлено, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України, як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обовязків через несумлінне ставлення до них, якщо внаслідок таких дій спричинено тяжкі наслідки державним та громадським інтересам, а також судом досліджено те, що загальний розмір шкоди становить 430 516 грн. 40 коп.

Крім того, вказаним вироком зазначено, що суд з'ясувавши всі обставини по кримінальному провадженні, встановив, що потерпілою стороною повинно бути ДП Великобичківське ЛМГ, а не Кобилецько-Полянська селищна рада Рахівського району.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно частини першої статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період, зокрема, ліс, ландшафти та інші природні комплекси.

Нормами ч. ч. 3, 4 ст. 17 Лісового кодексу України встановлено, що ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Статтею 19 Лісового кодексу України передбачено, що постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель.

Таким чином, порубка дерев визнається незаконною, якщо вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено (вказана правова позиція, викладена у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 року № 17 Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля).

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується представниками відповідача, земельні ділянки на яких здійснено порубку лісу Кобилецько-Полянського лісництва та в межах якої вчинено правопорушення, знаходиться у користуванні ДП „Великобичківське лісомисливське господарство, яке є її постійним лісокористувачем.

Приписами пункту 5 ст. 64 Лісового кодексу України (Основні вимоги щодо ведення лісового господарства) встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов'язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс протипожежних та інших заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів. Перелік протипожежних та інших заходів, вимоги щодо складання планів цих заходів визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства, органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ст. 86 Лісового кодексу України).

Відповідно до ст. 89 Лісового кодексу України визначено, що охорону і захист лісів на території України здійснює державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління. До таких підприємств належить і відповідач, який є державним підприємством, а ст. 90 Лісового кодексу України визначено, що основними завданнями державної охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, тощо.

Як вбачається із матеріалів справи та вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 23.10.2015 року, відповідальний працівник відповідача (ДП „Великобичківське лісомисливське господарство) упродовж 2012 року не забезпечив належного збереження довірених йому матеріальних цінностей, хоча повинен здійснювати державну лісову охорону і збереження лісів, чим допущено їх незаконну рубку у виділі 1 кварталу 14.

Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи: винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів ( п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України).

Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Приписами ст. ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено статтею 1166 Цивільного кодексу України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Отже, при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства факту правопорушення, слід виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання згаданих обовязків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок та пошкодження дерев (зазначене також встановлене і пунктом 6.1.2. роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/744 від 27.06.2001 року). Крім того, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Враховуючи вищенаведене, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обовязків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) невстановленими особами.

Викладене кореспондується із висновками, викладеними у постановах ВГСУ від 09.02.2016 року у справі № 907/556/15, від 30.10.2014 року у справі № 909/308/14, від 22.10.2013 року у справі № 909/138/13-г, від 29.07.2013 у справі № 5010/1287/2012-П-13/90, від 03.04.2012 року у справі № 5010/2141/2011-23/75, від 30.11.2011 року у справі № 6/102, від 17.09.2012 року у справі № 13/5025/399/12 та від 27.10.2011 у справі № 11/62-10 (у допуску останніх двох справ до провадження ВСУ відмовлено ухвалами ВГСУ від 26.11.2012 року та від 20.01.2012 року відповідно)

Пунктом 4 "Положення про державну лісову охорону", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 976 від 16.09.2009 року, що узгоджується із ст. 90 Лісового кодексу України, визначено, що основними завданнями держлісохорони є здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства власниками лісів, всіма лісокористувачами та користувачами мисливських угідь, іншими юридичними і фізичними особами, забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що на підставі наявних в матеріалах справи доказів, акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів ДП „Великобичківське лісомисливське господарство" від 15.08.2013 року, розрахунку завданої шкоди заподіяної лісовому господарству незаконною рубкою дерев, проведеного на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 року "Про такси обчислення шкоди, заподіяної лісу" та ст. 20 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, польової відомості попенного переліку, факту вчинення посадовою особою протиправного діяння, підтвердженого у кримінальному провадженні, встановлено порушення відповідачем вимог законодавства про охорону навколишнього середовища, внаслідок чого державі було заподіяно шкоду в розмірі 430 516 грн. 40 коп.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази оскарження вищезазначеного акту перевірки у встановленому законом порядку, а відтак, на час вирішення спору він є чинним, відомості, зазначені в акті, відповідачем за допомогою належних і допустимих доказів не спростовані, розмір визначеної в розрахунках шкоди не заперечений, контррозрахунок шкоди не подано. Отже, службова особа відповідача не забезпечила охорону лісу від незаконних порубок.

З врахуванням наведеного, судова колегія прийшла до висновку, що відповідачем - ДП „Великобичківське лісомисливське господарство, як постійним лісокористувачем, не забезпечено охорону і збереження закріплених лісів та допущено їх порубку, а також не вчинено ним будь-яких дій щодо збереження та охорони лісів та недопущення незаконної рубки лісу невідомими особами на території виділу 1 кварталу 14 Кобилецько-Полянського лісництва ДП „Великобичківське лісомисливське господарство, що знаходиться на території Кобилецько-Полянської селищної ради.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем не доведено, що він на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства забезпечив охорону і збереження лісу на підвідомчій території від незаконної вирубки дерев, а також відсутність вини в такій бездіяльності (діях) його працівників.

За таких обставин, заявлені вимоги, належним чином обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи, відповідачем у встановленому порядку не спростовані, тому підлягають до задоволення судом повністю, шляхом стягнення з відповідача 430 516 грн. 40 коп. шкоди, завданої державі в результаті порушення природоохоронного законодавства внаслідок незаконної рубки дерев.

Аргументи відповідача, викладені у письмовому відзиві на позов, письмових поясненнях та запереченнях на позов не заслуговують на увагу, оскільки в установленому порядку не підтверджені належними і допустимими доказами, а також спростовуються вищенаведеним.

Посилання відповідача на те, що Кобилецько-Полянська селищна рада є неналежним позивачем у даній справі, судом до уваги не приймається, оскільки судом встановлено, що шкода внаслідок незаконної вирубки лісових ресурсів завдана на території саме Кобилецько-Полянської селищної ради. Доводи відповідача про те, що останній не може бути відповідачем у даній справі, так як вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 23.10.2015 року його визнано потерпілою стороною судом відхиляються, оскільки відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Із зазначеного слідує, що потерпілою особа визнається виключно у межах кримінального провадження, а відповідно шкода, яка завдана потерпілій особі розглядається у межах кримінального провадження, у даній справі відповідач є постійним лісокористувачем, який зобов'язаний забезпечувати охорону і збереження лісу на підвідомчій йому території від незаконної вирубки дерев.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 8 610 грн. 33 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства „Великобичківське лісомисливське господарство, Рахівський район, смт. Великий Бичків, вул. Промислова, 39, () суму 430 516 (Чотириста тридцять тисяч п'ятсот шістнадцять гривень) грн. 40 коп. шкоди, завданої державі в результаті порушення природоохоронного законодавства внаслідок незаконної рубки дерев шляхом перерахування на р/р 0214, банк одержувача УДКСУ у Рахівському районі, код платежу 24062100, (за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища).

3. Стягнути з Державного підприємства „Великобичківське лісомисливське господарство, Рахівський район, смт. Великий Бичків, вул. Промислова, 39, () в доход Державного бюджету України (банк одержувача ГУДКУ у Закарпатській області, МФО 812016, отримувач коштів Державний бюджет м. Ужгород 22030001; рахунок отримувача 3002; код отримувача 38015610) суму 8 610 (Вісім тисяч шістсот десять гривень) грн. 33 коп. судового збору.

4. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11.05.2016 року

Головуючий суддя Пригара Л.І.

Суддя Бобрик Г.Й.

Суддя Карпинець В.І.