УХВАЛА

про вжиття заходів до забезпечення позову

13.05.2016Справа № 910/8397/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг»
доКомунального підприємства «Київський метрополітен»
простягнення 1 959 466 447,88 грн., розірвання договору та витребування майна
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

не викликалися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київський метрополітен» про стягнення 1 959 466 447,88 грн., розірвання договору та витребування майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору на фінансові лізингові послуги (вагони метрополітену) №16-Упр-09 від 16.07.2009 р. позивач передав у користування відповідачу предмет лізингу (10 вагонів головних та 60 вагонів проміжних), а відповідач своє грошове зобов'язання по сплаті лізингових платежів на користь позивача належним чином не виконав, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 1 959 466 447,88 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про розірвання такого договору у зв'язку з невиконанням відповідачем грошового зобов'язання, а також витребування та передання предмету лізингу позивачу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.05.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 25.05.2016 р.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій позивач просив суд винести ухвалу, якою заборонити КП «Київський метрополітен» вчиняти будь-які дії, направлені на використання вагонів метро, переданих йому згідно з актами приймання-передачі предмета лізингу за договором №16-Упр-09 від 16.07.2009 р.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про необхідність її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом позову є захист прав позивача як власника майна, переданого відповідачу в лізинг за договором на фінансові лізингові послуги (вагони метрополітену) №16-Упр-09 від 16.07.2009 р., у зв'язку з неналежним виконанням останнім грошового зобов'язання з внесення лізингових платежів.

При цьому, однією із позовних вимог ТОВ «Укррослізинг» є витребування та передання предмету лізингу - 100 вагонів згідно з переліком позивачу.

За змістом норм чинного законодавства України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності, на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). При цьому, лізингодавець залишається власником переданого в лізинг майна до моменту сплати лізингоодержувачем всіх лізингових платежів та передання йому за актом прийому-передачі.

Як вбачається із позовної заяви, згідно з умовами договору на фінансові лізингові послуги (вагони метрополітену) №16-Упр-09 від 16.07.2009 р. позивач зобов'язався набути у власність предмет лізингу (40 вагонів головних з кабіною керування та 60 вагонів проміжних без кабіни керування) та передати його відповідачу за плату в тимчасове володіння і користування на умовах фінансового лізингу з передачею у власність.

За актами приймання-передачі предмета лізингу в лізинг від 19.03.2010 р., 08.04.2010 р., 26.04.2010 р., 29.04.2010 р., 31.05.2010 р., 20.07.2010 р., 13.09.2010 р., 29.10.2010 р., 20.10.2010 р., 15.12.2010 р., 24.12.2010 р., 07.02.2011 р., 14.06.2011 р., 13.07.2011 р., 28.09.2012 р., 22.10.2012 р. та 28.02.2013 р. позивач передав у володіння та користування відповідачу предмет лізингу - вагони головні та проміжні, які були прийняті в експлуатацію згідно визначених договором умов.

Позивач вказує, що станом на момент звернення до суду із даним позовом, відповідачем використовуються у своїй господарській діяльності вагони, які є предметом лізингу за договором №16-Упр-09 від 16.07.2009 р., проте грошові кошти за їх використання на користь позивача не сплачуються, що є порушенням, на думку позивача, його прав та законних інтересів як власника такого майна.

При цьому, пунктом 2.6 договору №16-Упр-09 від 16.07.2009 р. в редакції додаткової угоди №11 від 30.06.2010 р. сторонами погоджено, що строк фінансового лізингу предмета лізингу кожної одиниці (партії) предмета лізингу складає 60 календарних місяців з моменту підписання акту приймання-передачі відповідної одиниці (партії) предмета лізингу в лізинг.

Тобто, на момент виникнення спору у даній справі строк лізингу більше 80 одиниць предмета лізингу закінчився, проте таке майно не було повернуто позивачу, а відтак перебуває в його користуванні без здійснення останнім оплати лізингових платежів.

Як на підставу для вжиття заходів до забезпечення позову у даній справі позивач вказує на те, що внаслідок використання предмету лізингу в своїй господарській діяльності, майно піддається зносу, що спричиняє зменшення його собівартості.

Крім того, передані за договором вагони щодня експлуатуються значною кількістю людей, а відтак перебувають під загрозою пошкодження та знищення внаслідок дії людського фактору.

Тобто, у випадку продовження використання КП «Київський метрополітен» предмету лізингу у власних господарських цілях є ймовірність не тільки значної амортизації вагонів, а й нанесення шкоди майну, власником якого є позивач, або призвести до знищення такого майна.

Як викладено в п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», про наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову, може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до позову документів, враховуючи твердження заявника про ухилення відповідача від обов'язку внесення лізингових платежів за користування предметом лізингу, з огляду на обґрунтованість припущень, що внаслідок використання спірного майна в господарській діяльності відповідача, таке майно може бути пошкоджено та/або знищено, за висновками суду невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії, направлені на використання вагонів метро, може дійсно утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позову в частині позовних вимог про витребування та повернення майна.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність зв'язку між визначеними заходами до забезпечення позову шляхом заборонити КП «Київський метрополітен» вчиняти будь-які дії, направлені на використання вагонів метро, переданих йому згідно з актами приймання-передачі предмета лізингу за договором №16-Упр-09 від 16.07.2009 р., і предметом спору, співмірність та адекватність таких заходів із заявленими вимогами.

Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову в частині позовних вимог про витребування майна та повернення майна - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Аналогічні висновки щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони користування річчю з метою запобігання витрати її вартості містяться у постанові Вищого господарського суду України від 25.02.2010 р. у справі №02-7/317-7/265/07.

Крім того, згідно з п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Із наявної в мережі Інтернет інформації, долученої позивачем до матеріалів справи, вбачається, що на даний момент склалася ситуація, коли для відновлення технічного стану предмету лізингу, який перебуває в користуванні у КП «Київський метрополітен», бюджет міста Києва може зазнати значних збитків, оскільки згідно з умовами договору №16-Упр-09 від 16.07.2009 р. обов'язок утримання в справному стані спірного майна покладається на відповідача, що є комунальним підприємством та перебуває на фінансуванні бюджету міста Києва.

Відтак, вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, направлені на використання вагонів метро, не тільки не порушить права та інтереси осіб, які не є учасниками судового процесу, а навпаки запобігатиме недопущенню можливих збитків, в тому числі, для бюджету міста Києва.

За змістом п. 9.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

Таким чином, суд знаходить заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству «Київський метрополітен» вчиняти будь-які дії, направлені на використання вагонів метро, переданих йому Товариством з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» згідно з актами приймання-передачі предмета лізингу за договором №16-Упр-09 від 16.07.2009 р., за наступним переліком:

Дата Акту приймання-передачі вагонів Найменування та кількість вагонів Серійний номер Рік виготовлення
19.03.2010 р.Головні вагони метро мод. 81-7021 (2 од.) Проміжні вагони метро мод. 81-7022 (2 од.) Проміжні вагони метро мод. 81-7022-01 (1 од.)21003, 21004, 22004, 22005, 2.04.2010 р.Головні вагони метро мод. 81-540.2К (81-717.5М) (8 од.)24484, 24485, 24486, 24487, 24488, 24489, 24490, 24491,2010
26.04.2010 р.Головні вагони метро мод. 81-7021 (2 од.) Проміжні вагони метро мод. 81-7022 (2 од.) Проміжні вагони метро мод. 81-7022-01 (1 од.)21005, 21006, 22007, 22008, 2.04.2010 р.Проміжні вагони метро мод. 81-714.5М (6 од.)1919, 1921, 1924, 1925, 1926, .05.2010 р.Головні вагони метро мод. 81-540.2К (81-717.5М) (6 од.) Проміжні вагони метро мод. 81-541.2К (81-714.5м) (З од.)24688, 24695, 24696, 24697, 24698, 24699, 24720, 24721, 2.07.2010 р.Проміжні вагони метро мод. 81-714.5М (6 од.)1920, 1956, 1928, 1929, 1931, .09.2010 р.Проміжні вагони метро мод. 81-714.5М (12 од.)1922, 1930, 1932, 1957, 1959, 1960, 1961, 1962, 1964, 1965, 1967, .10.2010 р.Головні вагони метро мод. 81-7021 (2 од.) Проміжні вагони метро мод. 81-7022 (2 од.) Проміжні вагони метро мод. 81-7022-01 (1 од.)21008, 22012, 22011, 22010, 2.10.2010 р.Проміжні вагони метро мод. 81-714.5М (9 од.)1958, 1966, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1975,2010
15.12.2010 р.Головні вагони метро мод. 81-7021 (2 од.) Проміжні вагони метро мод. 81-7022 (2 од.) Проміжні вагони метро мод. 81-7022-01 (1 од.)21009, 21010, 22014, 22015, 2.12.2010 р.Проміжні вагони метро мод. 81-714.5М (9 од.)1917, 1918, 1923, 1963, 1976, 1977, 1978, 1978, 1980,2010
07.02.2011 р.Головні вагони метро мод. 81-7021 (2 од.) Проміжні вагони метро мод. 81-7022 (2 од.) Проміжні вагони метро мод. 81-7022-01 (1 од.)21011, 21012, 22017, 22018, 2.06.2011 р.Головні вагони метро мод. 81-540.2К (81-717.5М) (2 од.)10385, 1.07.2011 р.Головні вагони метро мод. 81-540.2К (81-717.5М) (2 од.)10386, 1.09.2012 р.Головні вагони метро мод. 81-540.2К (81-717.5М) (6 од.)10395, 10398, 10396, 10397, 10400, 1.10.2012 р.Головні вагони метро мод. 81-540.2К (81-717.5М) (2 од.)10383, 1.02.2013 р.Головні вагони метро мод. 81-540.2К (81-717.5М) (4 од.)10394, 10399, 10402, 104032011

3. Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, набирає законної сили з 13.05.2016 р., підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 13.05.2017 р.

4. Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» (01004, м. Київ, вул. Дарвіна, 10, приміщення 13; ідентифікаційний код 36258787).

5. Боржником за даною ухвалою є Комунальне підприємство «Київський метрополітен» (03056, м. Київ, просп. Перемоги, 35; ідентифікаційний код 03328913).

Суддя В.П. Босий