ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.04.2016р. Справа №905/631/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпропетровськ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс», м.Селидове,

про стягнення 34014,27 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 юрисконс.

від відповідача: ОСОБА_2 за дов.

Згідно із ст.77 ГПК України

в засіданні суду оголошувалась перерва з 05.04.2016р. по 07.04.2016р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпропетровськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс», м.Селидове про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 22870 грн та належні залізниці платежі у розмірі 11144,27 грн, а загалом 34014,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інформація про масу вантажу у вагоні №61183430, визначена Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» у накладній №53207171, не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Запоріжжя - 1 Придніпровської залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 22870 грн.

Одночасно, за твердженням позивача, за виправлення комерційної несправності залізницею нараховані належні платежі на загальну суму 11144,27 грн, а саме: збір за маневрову роботу - 2108,88 грн, збір за зважування на вагах залізниці 722,88 грн, збір за зберігання вантажів 2842,80 грн, розрахунок суми згідно акту виконаних робіт №148/2 від 12.08.2015р. 18,35 грн, збір за користування вагонами 2096,52 грн, збір за повідомлення одержувача про вантажі, які прибули на їхню адресу телеграфом 127,32 грн, збір за подачу та забирання вагонів 2658,96 грн.

Відповідач у відзиві №02-134 від 31.03.2016р. просив суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення суми за виправлення комерційної несправності залізницею у розмірі 11144,27 грн посилаючись на те, що у розрахунку, який доданий до позову вбачається, що це суми, які містяться у накопичувальній картці №19089007 платника Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» по станції Енергодар, які включають збір за маневрову роботу, зважування на вагах залізниці, збір за зберігання вантажів, плата за користування вагонами, повідомлення одержувача про вантажі, що прибули на їхню адресу, подача та забирання вагонів. Як зазначає відповідач, вказані послуги надає залізниця на підставі окремих договорів. Отже, за твердженням відповідача, вказані послуги не є штрафом та не підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс».

Крім того, відповідач надав клопотання №203 від 11.03.2016р. про зменшення розміру штрафу за неправильно зазначену масу вантажу до 4000 грн, в якому зазначив, що внаслідок проведення бойових дій в ході антитерористичної операції у Донецькій області склалася нестабільна економічна ситуація. За твердженнями відповідача, відсутність повних обсягів переробки вугілля та його реалізації призвели до погіршення фінансового стану підприємства, відсутності коштів на рахунках, простою підприємства, заборгованостей з виплати заробітної плати, обовязкових платежів та зборів.

05.04.2016р. у судовому засіданні відповідач надав уточнення №02-135 від 31.03.2016р. до заяви про зменшення розміру штрафу за неправильно зазначену масу вантажу та просив суд зменшити суму нарахованого позивачем штрафу до 0,5 розміру провізної плати, а саме до 2287 грн.

Згідно із ст.75 Господарського процесуального кодексу України судом встановлено, що наявні у матеріалах справи документи є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011р. Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як свідчать матеріали справи, 28.07.2015р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» зі станції Кривий Торець Донецької залізниці на станцію Енергодар Придніпровської залізниці було направлено за залізничною накладною №53207171 у вагоні №61183430 вантаж вугілля камяне (вантажоодержувач Відокремлений підрозділ «Запорізька теплова електрична станція» ДТЕК «Дніпроенерго»).

Крім того, вказана накладна містила наступні відомості:

- маса вантажу 69200 кг (п.24, відомість вагонів);

- спосіб визначення маси на вагонних вагах (150 т) (п.26);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.28).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

За таких обставин, з оформленням та підписанням накладної №53207171 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» засвідчило, зокрема, що маса вантажу (нетто) у вагоні №61183430 становила 69200 кг.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 54 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, в тому числі, що визначена відповідачем у накладній №53207171 маса вантажу у вагоні №61183430 не відповідала дійсній масі вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ч.1 ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як встановлено судом на підставі акту загальної форми №3402 станції Запоріжжя - 1 Придніпровської залізниці, при проходженні вагону через вказану станцію залізницею було проведено контрольне переваження вагону №61183430, за результатами якого виявлено невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №53207171.

Одночасно, за змістом комерційного акту АА №018754/7/754 від 12.08.2015р. за результатами контрольного переважування на справних тензометричних вагах станції Запоріжжя - 1 Придніпровської залізниці, виявилось, що вага брутто у вагоні №67863985 складає 94850 кг, тара 24100 кг, нетто 70750 кг, що більше ваги зазначеної в накладній №53207171 на 1550 кг та трафаретної вантажопідйомності вагону на 1250 кг. Вагон без дверей, люка щільно закриті. У технічному стані вагон справний. При повторному переваженні вагону вага підтвердилась.

Наразі, відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №0179 станції Запоріжжя 1 Придніпровської залізниці, державна повірка вказаних ваг здійснювалась 24.04.2014р., ваги були визнані придатними для застосування.

За висновками суду, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Крім того, судом враховано, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, в комерційному відношенні без порушень. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу в накладній саме відправником. При цьому, відповідачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено, а судом не встановлено наявності обставин оскарження відправником відомостей, які відображені у комерційному акті.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.34 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №61183430 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №53207171.

Відповідно до п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

За поясненнями позивача, які підтверджені відповідачем, провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №61183430 складала 4574 грн, внаслідок чого з урахуванням приписів ст.118 Статуту залізниць України розмір штрафу становить 22870 грн.

Як було вказано судом вище, відповідач у клопотанні №203 від 11.03.2016р. про зменшення розміру штрафу за неправильно зазначену масу вантажу до 4000 грн, зазначив, що внаслідок проведення бойових дій в ході антитерористичної операції у Донецькій області склалася нестабільна економічна ситуація. За твердженнями відповідача, відсутність повних обсягів переробки вугілля та його реалізації призвели до погіршення фінансового стану підприємства, відсутності коштів на рахунках, простою підприємства, заборгованостей з виплати заробітної плати, обовязкових платежів та зборів. Крім того, 05.04.2016р. у судовому засіданні відповідач надав уточнення №02-135 від 31.03.2016р. до заяви про зменшення розміру штрафу за неправильно зазначену масу вантажу, в якому просив суд зменшити суму нарахованого позивачем штрафу до 0,5 розміру провізної плати, а саме до 2287 грн.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту п.3.17.4 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Аналогічну позицію наведено у постанові Вищого господарського суду України від 24.02.2015р. по справі №922/3496/14.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

З урахуванням того, що вантажопідйомність вагону №61183430 становить 69200 кг, маса нетто вказаного вагону була значно більшою ніж вантажопідйомність вагону.

Тобто, вантажовідправником було навантажено вагон понад його вантажопідйомність, що в свою чергу загрожувало безпеці на залізничному транспорті.

За висновками суду, наявність ускладнень у господарській діяльності відповідача, не може слугувати виправданням дій з перевантаження вагону №61183430, внаслідок чого клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» залишається без задоволення.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» в частині стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 22870 грн підлягають задоволенню.

Виходячи з принципу повного, всебічного та обєктивного розгляду всіх обставин справи, позовні вимоги про стягнення належних залізниці платежів у розмірі 11444,27 грн (збір за маневрову роботу - 2108,88 грн, збір за зважування на вагах залізниці 722,88 грн, збір за зберігання вантажів 2842,80 грн, розрахунок суми згідно акту виконаних робіт №148/2 від 12.08.2015р. 18,35 грн, збір за користування вагонами 2096,52 грн, збір за повідомлення одержувача про вантажі, які прибули на їхню адресу телеграфом 127,32 грн, збір за подачу та забирання вагонів 2658,96 грн) також підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниць вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Відповідно до приписів Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом №113 від 25.02.1999р. Міністерства транспорту України (далі «Правила користування») та Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом №317 від 25.03.2009р. Міністерства транспорту та зв'язку України плата за користування вагонами, збір за маневрові роботи, збір за зважування вантажу стягуються за певних обставин та за наявності відповідних документів, складених згідно приписів зазначених Правил.

За приписами п.3 Правил користування облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Відповідно до п.4 Правил користування, відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

За п.8 розділу ІІІ Правил користування у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п.12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

За змістом п.1.1 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги», затвердженого наказом №317 від 26.03.2009р. Міністерства інфраструктури України збір за подачу й забирання вагонів (у т.ч. неробочого парку) та іншого рейкового рухомого складу на (з) підїзні(их) колії(ій) та інші(их) місця(ь) незагального користування локомотивом залізниці визначається залежно від фактичної кількості поданих і забраних вагонів за звітну добу та від відстані у два кінці.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України (з подальшими змінами), передбачено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Згідно з п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами) включаються в накопичувальні картки, які складаються на станціях в трьох примірниках із зазначенням в них відомостей про надані послуги та їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції та вантажовласника.

У судовому засіданні 07.04.2016р. представник позивача надав додаткові пояснення, зі змісту яких вбачається, що складання відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 на попутній станції не передбачено вищевказаними Правилами. Крім того, в матеріалах справи наявні належним чином засвідчений акт загальної форми ГУ-23 №4145 від 12.08.2015р. та накопичувальна картка №19089007 від 19.08.2015р. Відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №3375 від 06.08.2015р. напіввагон №61183430 перебував на попутній станції Запоріжжя - 1 Пидніпровської залізниці для відвантаження надлишку вантажу з 06.08.2015р. Крім того, відповідно до акту загальної форми ГУ-23 №3399 від 12.08.2015р. вказаний вагон поданий для відвантаження надлишку вантажу 12.08.2015р. о 15:50 год. Таким чином, напіввагон №61183430 перебував на попутній станції Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці 6 діб.

Дослідивши надані позивачем розрахунки зборів за користування вагонами у розмірі 2096,52 грн, зберігання вантажів - 2842,80 грн, подавання та забирання вагонів - 2658,96 грн, збору відповідно до акту виконаних робіт №148/2 від 12.08.2015р. 18,35 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню на заявлені позивачем суми.

Щодо нарахованих позивачем зборів за зважування на вагах залізниці та за маневрові роботи, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів п.4.1 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво №1) за зважування вантажів або порожніх вагонів (контейнерів) та за зважування вантажів у пунктах перевалки на вагах залізниці нараховується збір. Крім збору за зважування на вагах залізниці, нараховується збір за маневрову роботу, якщо вагони подаються на ваги локомотивом залізниці, згідно з пунктом 1.8 цього розділу (п. 4.3 розділу 3 Збірника).

Згідно з п.1.8 розділу 3 Збірника за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів на вимогу власника під'їзної колії, вантажовласника або порту, яка оформлена пам'яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), із зазначенням у ній часу, протягом якого виконувалась маневрова робота, нараховується збір у розмірі 292,6 грн за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні.

Пунктом 4.4 розділу 3 Збірника встановлено, що збір за зважування не нараховується, зокрема, за контрольні перевірки маси вантажу, визначеної вантажовідправником (ст.24 Статуту залізниць України)

Відповідно до пояснень позивача, які були надані у судовому засіданні 18.04.2016р., плата за контрольне зважування залізницею не нараховувалась. Після приведення маси вантажу у вагонах у відповідність з перевізними документами було проведено зважування вагонів для оформлення нових перевізних документів, за що нараховано збір за зважування та за маневрову роботу. Крім того, позивачем зазначено, що у даному випадку збір за маневрову роботу нараховуюється без вимоги вантажовласника та без складання пам'ятки про подавання/забирання вагонів.

У матеріалах справи наявні акт загальної форми ГУ-23 №3406 від 12.08.2015р., в якому зазначено, що маневрові роботи виконувались з 16:00 год. до 17:15 год. 12.08.2015р., акт загальної форми ГУ-23 №4115 від 12.08.2015р., №3375 від 06.08.2015р., акт приймання виконаних робіт №148/2 від 12.08.2015р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення плати за зважування на вагах залізниці у розмірі 602,40 грн та за маневрові роботи у розмірі 1757,40 грн є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення збір за телеграфне повідомлення, який передбачений пунктом 10 розділу 3 Тарифного керівництва №1. На підтвердження здійснення телеграфного повідомлення до матеріалів справи позивачем надано копію телеграми №998 від 12.08.2015р. та гарантійний лист №13-588 від 12.08.2015р. Зі змісту останнього вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» було повідомлено, що за результатами контрольного переважування на справних тензометричних вагах станції Запоріжжя - 1 Придніпровської залізниці було виявлено надлишок вантажу та складено комерційний акт. Відтак, з огляду на те, що відповідач був обізнаний щодо обставин затримки вагона напіввагона №61183430, суд задовольняє позовні вимоги у цій частині

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» в частині стягнення належних залізниці платежів у розмірі 11144,27 грн також підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1378 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс», м.Селидове про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 22870 грн та належні залізниці платежі у розмірі 11144,27 грн, а загалом 34014,27 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» (85400, Донецька обл., м.Селидове, вул.Миру, буд.34, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49602, м.Дніпропетровськ, ОСОБА_3, буд.108, ) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 22870 грн, належні залізниці платежі у розмірі 11144,27 грн, а також судовий збір в сумі 1378 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 28.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 28.04.2016р.

Суддя Ю.О.Паляниця

Надр. 1 прим.:

1 до справи