ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016 р. Справа №917/16/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", вул. В.Козака, буд. 2А, м. Полтава, 36020

про стягнення 31 066 705,13 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №14-167 від 11.06.2014 року

від відповідача: ОСОБА_2 дов. №82 від 10.12.2015 року

В судовому засіданні 10.05.2016 року суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення та повідомив дату складання повного тексту рішення.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 31 066 705,13 грн. за договором на купівлю-продаж природного газу №13-286-Н від 04.01.2013 року, з яких: 14638614,66 грн. - пеня, 13709783,65 грн. - інфляційні, 2718306,82 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.01.2016 року (суддя Ківшик О.В.) порушено провадження у справі №917/16/16 та призначено справу до розгляду на 02.02.2016 року на 11 год. 30 хв.

02.02.2016 судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Ківшик О.В. у відпустці.

За розпорядженням керівника апарату господарського суду Полтавської області № 29 від 01.03.2016 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 917/16/16 на підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 01.03.2016 року справу передано на розгляд судді Тимощенко О.М.

02.02.2016 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (том 2 арк. с. 1-13), в якому відповідач проти задоволення позову заперечує посилаючись на те, що частина заборгованості по договору№13-286-Н від 04.01.2013 року була сплачена ним не в строки, передбачені договором, а в порядку, визначеному умовами спільних протокольних рішень про проведення розрахунків, укладених на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20. Також відповідач вказує на те, що позивач в порушення вимог п. 3.4. договору повернув відповідачу по одному підписаному примірнику оригіналу акту приймання - передачі за використаний природний газ у січні 2013 року лише 25.06.2014 року, за використаний природний газ у березні 2013 року лише 25.06.2014 року, за використаний природний газ у грудні 2013 року лише 18.08.2014 року, за використаний природний газ у січні 2014 року лише 22.09.2014 року, за використаний природний газ у березні 2014 року лише 28.10.2014 року. Тому розрахунки за використаний в січні, березні, грудні 2013 та в січні, березні 2014 газ, в силу вимог п. п. 3.4.,6.1. договору, відбулися після підписання актів - приймання передачі природного газу позивачем, що виключає законність нарахування штрафних санкцій за не своєчасне виконання грошових зобов'язань за зазначений період.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач просить суд зменшити розмір нарахованої пені до 392074,66 грн.

04.05.2016 року від відповідача до суду надішли письмові пояснення по справі ( том 2 арк. с. 126-129).

10.05.2016 року від позивача до суду надійшли заперечення на відзив відповідача (том 2 арк. с. 170-174) в яких відповідач заперечував проти зменшення розміру пені.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та підтримав клопотання про зменшення розміру пені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

04 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач, продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» (відповідач, покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу №13-286-Н (том 1 арк. с. 34-39).

Крім того, між сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору купівлі-продажу природного газу №13-286-Н від 04.01.2013 року, а саме: 10.07.2013 року додаткова угода №1, 08.08.2013 року додаткова угода №2, 31.12.2013 року додаткова угода №3, 10.01.2014 року додаткова угода №4, 28.04.2014 року додаткова угода №5, 08.052014 року додаткова угода №6, 10.06.2014 року додаткова угода №7, 22 грудня 2014 року додаткова угода №9, 27.03.2015 року додаткова угода №10, 19.06.2015 року додаткова угода №11 ( том 1 арк. с. 40-55).

Умовами договору (з урахування додаткових угод) сторони узгодили наступне:

- продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2013-2015 роках природний газ (далі-газ), а покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах договору (п. п. 1.1. договору в редакції додаткової угоди №9);

- газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню (п. 1.2. договору);

- приймання передачі газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.3. договору);

- не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу покупець зобов'язався надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактичні ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язався повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі вмотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.3.4. договору);

- оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу на підставі підписаного сторонами акту приймання передачі газу за розрахунковий місяць (п. 6.1. договору);

- у разі якщо до 20-го числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу (Розділ ХІ договору), покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобов'язався (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.6.1. договору) (п. 7.2 договору в редакції додаткової угоди №3);

- договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2013 року і діє в частині реалізації газу до 30 червня 2015 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення ( розділ 11 договору в редакції додаткової угоди №11).

21.08.2014 року, 18.09.2014 року, 16.10.2014 року, 19.11.2014 року, 10.12.2014 року, 20.01.2015 року, 13.02.2015 року, 13.03.2015 року,15.04.2015 року, 19.05.2015 року, 19.06.2015 року, 17.07.2015 року, 19.08.2015 року між позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Полтавській області, Головним фінансовим управлінням Полтавської обласної державної адміністрації були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1757, №1862, №2025, №2255, №2317, №66, №314, №539, №778, №1104, №1446, №1591, №1763 (том 2, арк. с. 27-86), предметом яких була організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що ним на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу №13-286-Н протягом січня - грудня 2013р., січня - грудня 2014р. та січня-червня 2015р. було поставлено відповідачу природного газу в обсязі1 269 412,511 тис. куб. м. на загальну суму 822 563 039,18 грн., що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі природного газу: від 25.06.2014р. за січень 2013р. на суму 38690 447,44 грн.; від 28.02.2013р. за лютий 2013р. на суму 32 452 524,96 грн.; від 25.06.2014р. за березень 2013р. на суму 35 453 532,17 грн.; від 30.04.2013р. за квітень 2013р. на суму 16 941 026,90 грн.; від 31.05.2013р. за травень 2013р. на суму 3 486 010,63 грн.; від 30.06.2013р. за червень 2013р. на суму 3 178 689,17 грн.; від 31.07.2013р. за липень 2013р. на суму 3 261 882,65 грн.; від 31.08.2013р. за серпень 2013р. на суму 3 312 224,51 грн.; від 30.09.2013р. за вересень 2013р. на суму 8 003 436,30 грн.; від 31.10.2013р. за жовтень 2013р. на суму 16 758 715,73 грн.; від 30.11.2013р. за листопад 2013р. на суму 20 543 936,70 грн.; від 18.08.2014р. за грудень 2013р. на суму 31 921 799,87 грн.; від 22.09.2014р. за січень 2014р. на суму 41 898 290,33 грн.; від 28.02.2014р. за лютий 2014р. на суму 34 009 247,71 грн.; від 28.10.2014р. за березень 2014р. на суму 7 321 780,64 грн.; від 31.03.2014р. за березень 2014р. на суму 16 631 054,24 грн.; від 30.04.2014р. за квітень 2014р. на суму 16 074 534,37 грн.; від 31.05.2014р. за травень 2014р. на суму 8 289 628,74 грн.; від 30.06.2014р. за червень 2014р. на суму 6 426 944,95 грн.; від 31.07.2014р. за липень 2014р. на суму 5 587 021,79 грн.; від 31.08.2014р. за серпень 2014р. на суму 5 255 510,80 грн.; від 30.09.2014р. за вересень 2014р. на суму 7 612 466,21 грн.; від 31.10.2014р. за жовтень 2014р. на суму 28 733 651,26 грн.; від 30.11.2014р. за листопад 2014р. на суму 42 249 162,12 грн.; від 31.12.2014р. за грудень 2014р. на суму 52 562 738,05 грн.; від 31.01.2015р. за січень 2015р. на суму 55 821 901,38 грн.; від 28.02.2015р. за лютий 2015р. на суму 48 530 294,04 грн.; від 31.03.2015р. за березень 2015р. на суму 40 123 232,93 грн.; від 30.04.2015р. за квітень 2015р. на суму 90 040 982,95 грн.; від 31.05.2015р. за травень 2015р. на суму 57 665 662,98 грн.; від 30.06.2015р. за червень 2015р. на суму 43 724 706,66 грн. (том 1, арк. с. 56-86).

Як зазначає позивач, відповідач станом на 11.09.2015 року повністю сплатив основний борг за спожитий природний газ на загальну суму 822 563 039,18 грн., що підтверджується довідкою про операції та довідкою про сальдо (том 1 арк. с. 87-112), однак платежі здійснювалися відповідачем не своєчасно, з порушенням умов п.1.1., п.6.1. та п.6.2. договору.

В зв'язку з тим, що відповідачем було допущено прострочення строків оплати за отриманий газ по договору купівлі-продажу природного газу №13-286-Н , позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача:

- 14 638 614,66 грн. пені за періоди: 10.10.2014 року - 28.10.2014 року (за зобов'язаннями березня 2014 року); 10.10.2014 року - 13.11.2014 року (за зобов'язаннями квітня 2014 року); 10.10.2014 року - 24.11.2014 року (за зобов'язаннями травня 2014 року); 10.10.2014 року - 03.12.2014 року (за зобов'язаннями червня 2014 року); 10.10.2014 року - 08.12.2014 року (за зобов'язаннями липня 2014 року); 10.10.2014 року - 09.12.2014 року (за зобов'язаннями серпня 2014 року); 20.10.2014 року - 12.12.2014 року (за зобов'язаннями вересня 2014 року); 20.11.2014 року - 30.12.2014 року (за зобов'язаннями жовтня 2014 року); 20.12.2014 року - 29.01.2015 року (за зобов'язаннями листопада 2014 року); 20.01.2015 року - 27.02.2015 року (за зобов'язаннями грудня 2014 року); 20.02.2015 року - 26.03.2015 року (за зобов'язаннями січня 2015 року); 20.03.2015 року - 23.04.2015 року (за зобов'язаннями лютого 2015 року); 20.04.2015 року - 13.05.2015 року (за зобов'язаннями березня 2015 року); 20.05.2015 року - 17.06.2015 року (за зобов'язаннями квітня 2015 року); 20.06.2015 року - 23.07.2015 року (за зобов'язаннями травня 2015 року); 20.07.2015 року - 11.09.2015 року (за зобов'язаннями червня 2015 року);

- 13 709 783,65 грн. втрат від інфляції за періоди: травень 2013 року - серпень 2013 року (за зобов'язаннями за березень 2013 року); вересень 2013 року - жовтень 2013 року (за зобов'язаннями за липень 2013 року); жовтень 2013 року - листопад 2013 року (за зобов'язаннями за серпень 2013 року); листопад 2013 року (за зобов'язаннями за вересень 2013 року); грудень 2013 року (за зобов'язаннями за жовтень 2013 року); січень 2014 року (за зобов'язаннями за листопад 2013 року); лютий 2014 року - вересень 2014 року (за зобов'язаннями за грудня 2013 року); березень 2014 року (за зобов'язаннями за січень 2014 року); квітень 2014 року - травень 2014 року (за зобов'язаннями за лютий 2014 року); травень2014 року - жовтень 2014 року (за зобов'язаннями за березень 2014 року); червень 2014 року - жовтень 2014 року (за зобов'язаннями за квітень 2014 року); липень 2014 року - листопад 2014 року (за зобов'язаннями за травень 2014 року); серпень 2014 року - листопад 2014 року (за зобов'язаннями за червень 2014 року); вересень 2014 року - листопад 2014 року (за зобов'язаннями за липень 2014 року); жовтень 2014 року - листопад 2014 року (за зобов'язаннями за серпень 2014 року); листопад 2014 року (за зобов'язаннями за вересень 2014 року); грудень 2014 року (за зобов'язаннями за жовтень 2014 року); січень2015 року (за зобов'язаннями за листопад 2014 року); лютий 2015 року (за зобов'язаннями за грудень 2014 року); березень 2015 року (за зобов'язаннями за січень 2015 року); квітень 2015 року (за зобов'язаннями за лютий 2015 року); червень 2015 року (за зобов'язаннями за квітень 2015 року);

- 2 718 306,82 грн. 3% річних за періоди: 20.02.2013 року - 20.03.2013 року (за зобов'язаннями січня 2013 року); 20.03.2013 року - 23.04.2013 року (за зобов'язаннями лютого 2013 року); 20.04.2013 року - 30.08.2013 року (за зобов'язаннями березня 2013 року); 20.05.2013 року - 06.11.2013 року (за зобов'язаннями квітня 2013 року); 20.06.2013 року - 12.11.2013 року (за зобов'язаннями травня 2013 року); 20.07.2013 року - 14.11.2013 року (за зобов'язаннями червня 2013 року); 20.08.2013 року - 21.11.2013 року (за зобов'язаннями липня 2013 року); 20.09.2013 року - 29.11.2013 року (за зобов'язаннями серпня 2013 року); 20.10.2013 року - 11.12.2013 року (за зобов'язаннями вересня 2013 року); 20.11.2013 року - 09.01.2014 року (за зобов'язаннями жовтня 2013 року); 20.12.2013 року - 28.01.2014 року (за зобов'язаннями листопада 2013 року); 20.01.2014 року - 10.10.2014 року (за зобов'язаннями грудня 2013 року); 20.02.2014 року - 08.04.2014 року (за зобов'язаннями січня 2014 року); 20.03.2014 року - 12.06.2014 року (за зобов'язаннями лютого 2014 року); 20.04.2014 року - 28.10.2014 року (за зобов'язаннями березня 2014 року); 20.05.2014 року - 13.11.2014 року (за зобов'язаннями квітня 2014 року); 20.06.2014 року - 24.11.2014 року (за зобов'язаннями травня 2014 року); 20.07.2014 року - 03.12.2014 року (за зобов'язаннями червня 2014 року); 20.08.2014 року - 08.12.2014 року (за зобов'язаннями липня 2014 року); 20.09.2014 року - 09.12.2014 року (за зобов'язаннями серпня 2014 року); 20.10.2014 року - 12.12.2014 року (за зобов'язаннями вересня 2014 року); 20.11.2014 року - 30.12.2014 року (за зобов'язаннями жовтня 2014 року); 20.12.2014 року - 29.01.2015 року (за зобов'язаннями листопада 2014 року); 20.01.2015 року - 27.02.2015 року (за зобов'язаннями грудня 2014 року); 20.02.2015 року - 26.03.2015 року (за зобов'язаннями січня 2015 року); 20.03.2015 року - 23.04.2015 року (за зобов'язаннями лютого 2015 року); 20.04.2015 року - 13.05.2015 року (за зобов'язаннями березня 2015 року); 20.05.2015 року - 17.06.2015 року (за зобов'язаннями квітня 2015 року); 20.06.2015 року - 23.07.2015 року (за зобов'язаннями травня 2015 року); 20.07.2015 року - 11.09.2015 року (за зобов'язаннями червня 2015 року) (розрахунок додається, том 1 арк. с. 9-33).

Крім того судом встановлено, що акт №1 приймання - передачі природного газу за спожитий у січні 2013 року природний газ підписаний сторонами лише 25.06.2014 року, акт № 3 приймання - передачі природного газу за спожитий у березні 2013 року природний газ підписаний сторонами лише 25.06.2014 року, акт приймання - передачі природного газу за спожитий у грудні 2013 року природний газ підписаний сторонами лише 18.08.2014 року, акт №1 приймання - передачі природного газу за спожитий у січні 2014 року природний газ підписаний сторонами лише 22.09.2014 року, акт №3.1 приймання - передачі природного газу за спожитий у березні 2014 року природний газ підписаний сторонами лише 28.10.2014 року.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди (правочини), передбачені законом.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору купівлі-продажу, згідно якого, в силу ст. 655 ЦК України, продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги. Даний договір є консенсуальним, оскільки права та обов'язки виникають вже в момент досягнення ними угоди за всіма істотними умовами. Отже, змістом договору купівлі продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2. договору (в редакції додаткової угоди №3) сторони визначили, що у разі якщо до 20-го числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу (Розділ ХІ договору), покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобов'язався (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.6.1. договору).

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем нараховано до стягнення з відповідача:

- 14 638 614,66 грн. пені за періоди: 10.10.2014 року - 28.10.2014 року (за зобов'язаннями березня 2014 року); 10.10.2014 року - 13.11.2014 року (за зобов'язаннями квітня 2014 року); 10.10.2014 року - 24.11.2014 року (за зобов'язаннями травня 2014 року); 10.10.2014 року - 03.12.2014 року (за зобов'язаннями червня 2014 року); 10.10.2014 року - 08.12.2014 року (за зобов'язаннями липня 2014 року); 10.10.2014 року - 09.12.2014 року (за зобов'язаннями серпня 2014 року); 20.10.2014 року - 12.12.2014 року (за зобов'язаннями вересня 2014 року); 20.11.2014 року - 30.12.2014 року (за зобов'язаннями жовтня 2014 року); 20.12.2014 року - 29.01.2015 року (за зобов'язаннями листопада 2014 року); 20.01.2015 року - 27.02.2015 року (за зобов'язаннями грудня 2014 року); 20.02.2015 року - 26.03.2015 року (за зобов'язаннями січня 2015 року); 20.03.2015 року - 23.04.2015 року (за зобов'язаннями лютого 2015 року); 20.04.2015 року - 13.05.2015 року (за зобов'язаннями березня 2015 року); 20.05.2015 року - 17.06.2015 року (за зобов'язаннями квітня 2015 року); 20.06.2015 року - 23.07.2015 року (за зобов'язаннями травня 2015 року); 20.07.2015 року - 11.09.2015 року (за зобов'язаннями червня 2015 року);

- 13 709 783,65 грн. втрат від інфляції за періоди: травень 2013 року - серпень 2013 року (за зобов'язаннями за березень 2013 року); вересень 2013 року - жовтень 2013 року (за зобов'язаннями за липень 2013 року); жовтень 2013 року - листопад 2013 року (за зобов'язаннями за серпень 2013 року); листопад 2013 року (за зобов'язаннями за вересень 2013 року); грудень 2013 року (за зобов'язаннями за жовтень 2013 року); січень 2014 року (за зобов'язаннями за листопад 2013 року); лютий 2014 року - вересень 2014 року (за зобов'язаннями за грудня 2013 року); березень 2014 року (за зобов'язаннями за січень 2014 року); квітень 2014 року - травень 2014 року (за зобов'язаннями за лютий 2014 року); травень2014 року - жовтень 2014 року (за зобов'язаннями за березень 2014 року); червень 2014 року - жовтень 2014 року (за зобов'язаннями за квітень 2014 року); липень 2014 року - листопад 2014 року (за зобов'язаннями за травень 2014 року); серпень 2014 року - листопад 2014 року (за зобов'язаннями за червень 2014 року); вересень 2014 року - листопад 2014 року (за зобов'язаннями за липень 2014 року); жовтень 2014 року - листопад 2014 року (за зобов'язаннями за серпень 2014 року); листопад 2014 року (за зобов'язаннями за вересень 2014 року); грудень 2014 року (за зобов'язаннями за жовтень 2014 року); січень2015 року (за зобов'язаннями за листопад 2014 року); лютий 2015 року (за зобов'язаннями за грудень 2014 року); березень 2015 року (за зобов'язаннями за січень 2015 року); квітень 2015 року (за зобов'язаннями за лютий 2015 року); червень 2015 року (за зобов'язаннями за квітень 2015 року);

- 2 718 306,82 грн. 3% річних в сумі за періоди: 20.02.2013 року - 20.03.2013 року (за зобов'язаннями січня 2013 року); 20.03.2013 року - 23.04.2013 року (за зобов'язаннями лютого 2013 року); 20.04.2013 року - 30.08.2013 року (за зобов'язаннями березня 2013 року); 20.05.2013 року - 06.11.2013 року (за зобов'язаннями квітня 2013 року); 20.06.2013 року - 12.11.2013 року (за зобов'язаннями травня 2013 року); 20.07.2013 року - 14.11.2013 року (за зобов'язаннями червня 2013 року); 20.08.2013 року - 21.11.2013 року (за зобов'язаннями липня 2013 року); 20.09.2013 року - 29.11.2013 року (за зобов'язаннями серпня 2013 року); 20.10.2013 року - 11.12.2013 року (за зобов'язаннями вересня 2013 року); 20.11.2013 року - 09.01.2014 року (за зобов'язаннями жовтня 2013 року); 20.12.2013 року - 28.01.2014 року (за зобов'язаннями листопада 2013 року); 20.01.2014 року - 10.10.2014 року (за зобов'язаннями грудня 2013 року); 20.02.2014 року - 08.04.2014 року (за зобов'язаннями січня 2014 року); 20.03.2014 року - 12.06.2014 року (за зобов'язаннями лютого 2014 року); 20.04.2014 року - 28.10.2014 року (за зобов'язаннями березня 2014 року); 20.05.2014 року - 13.11.2014 року (за зобов'язаннями квітня 2014 року); 20.06.2014 року - 24.11.2014 року (за зобов'язаннями травня 2014 року); 20.07.2014 року - 03.12.2014 року (за зобов'язаннями червня 2014 року); 20.08.2014 року - 08.12.2014 року (за зобов'язаннями липня 2014 року); 20.09.2014 року - 09.12.2014 року (за зобов'язаннями серпня 2014 року); 20.10.2014 року - 12.12.2014 року (за зобов'язаннями вересня 2014 року); 20.11.2014 року - 30.12.2014 року (за зобов'язаннями жовтня 2014 року); 20.12.2014 року - 29.01.2015 року (за зобов'язаннями листопада 2014 року); 20.01.2015 року - 27.02.2015 року (за зобов'язаннями грудня 2014 року); 20.02.2015 року - 26.03.2015 року (за зобов'язаннями січня 2015 року); 20.03.2015 року - 23.04.2015 року (за зобов'язаннями лютого 2015 року); 20.04.2015 року - 13.05.2015 року (за зобов'язаннями березня 2015 року); 20.05.2015 року - 17.06.2015 року (за зобов'язаннями квітня 2015 року); 20.06.2015 року - 23.07.2015 року (за зобов'язаннями травня 2015 року); 20.07.2015 року - 11.09.2015 року (за зобов'язаннями червня 2015 року) (розрахунок додається, том 1 арк. с. 9-33).

При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку нарахування пені, 3 % річних та інфляційних, позивачем здійснено на суми боргу без врахування спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 21.08.2014 року, 18.09.2014 року, 16.10.2014 року, 19.11.2014 року, 10.12.2014 року, 20.01.2015 року, 13.02.2015 року, 13.03.2015 року,15.04.2015 року, 19.05.2015 року, 19.06.2015 року, 17.07.2015 року, 19.08.2015 року.

Як встановлено судом, 21.08.2014 року, 18.09.2014 року, 16.10.2014 року, 19.11.2014 року, 10.12.2014 року, 20.01.2015 року, 13.02.2015 року, 13.03.2015 року,15.04.2015 року, 19.05.2015 року, 19.06.2015 року, 17.07.2015 року, 19.08.2015 року між позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Полтавській області, Головним фінансовим управлінням Полтавської обласної державної адміністрації були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1757, №1862, №2025, №2255, №2317, №66, №314, №539, №778, №1104, №1446, №1591, №1763 (том 2, арк. с. 27-86).

Згідно вказаних спільних протокольних рішень сторони домовились, зокрема, про наступне:

- їх предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України віл 11.01.2005р. № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій";

- відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 2 325 902,39 грн., у тому числі ПДВ - 387 650,40 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 04.01.2013 № 13-286-Н з таким записом у графі «призначення платежу»: «постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2013 року, договір від 04.01.2013 № 13-286-Н у т. ч. ПДВ 387 650,40 грн.» (спільне протокольне рішення №1757 від 21.08.2014 року);

- відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 1 032 254,51 грн., у тому числі ПДВ - 172 042,42 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 04.01.2013 № 13-286-Н з таким записом у графі «призначення платежу»: «постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2013 року, договір від 04.01.2013 № 13-286-Н у т. ч. ПДВ 172 042,42 грн. » (спільне протокольне рішення №1862 від 18.09.2014 року);

- відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 868 537,79 грн., у тому числі ПДВ - 144 762,30 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 04.01.2013 № 13-286-Н з таким записом у графі «призначення платежу»: «постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2013 року, договір від 04.01.2013 № 13-286-Н у т. ч. ПДВ 144 762,30 грн.» (спільне протокольне рішення №2025 від 16.10.2014 року);

- відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 1 017 981,76 грн., у тому числі ПДВ - 169 663,63 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 04.01.2013 № 13-286-Н з таким записом у графі «призначення платежу»: «постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2013 року, договір від 04.01.2013 № 13-286-Н у т. ч. ПДВ 169 663,63 грн.» (спільне протокольне рішення №2255 від 19.11.2014 року);

- відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 5 775 635,24 грн., у тому числі ПДВ - 962 605,87 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 04.01.2013 № 13-286-Н з таким записом у графі «призначення платежу»: «постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2013 року, договір від 04.01.2013 № 13-286-Н у т. ч. ПДВ 962 605,87 грн.» (спільне протокольне рішення №2317 від 10.12.2014 року);

- відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 5 896 642, 70 грн., у тому числі ПДВ - 982 773,78 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 04.01.2013 № 13-286-Н з таким записом у графі «призначення платежу»: «постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2013 року, договір від 04.01.2013 № 13-286-Н у т. ч. ПДВ 982 773,78 грн.» (спільне протокольне рішення №66 від 20.01.2015 року);

- відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 7 268 850,58 грн., у тому числі ПДВ - 1 693 487,81 грн. та кошти в сумі 10 160 926,87 грн. у т.ч. ПДВ 1 693 487,81 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 04.01.2013 № 13-286-Н з таким записом у графі «призначення платежу»: «постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2013 року, договір від 04.01.2013 № 13-286-Н у т. ч. ПДВ 1 693 487,81грн.» (спільне протокольне рішення №314 від 13.02.2015 року);

- відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 11 481 111,01 грн., у тому числі ПДВ - 1 913 518,50 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 04.01.2013 № 13-286-Н з таким записом у графі «призначення платежу»: «постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2013 року, договір від 04.01.2013 № 13-286-Н у т. ч. ПДВ 1 913 518,50 грн.» (спільне протокольне рішення №539 від 13.03.2015 року);

- відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 18 608 956,45 грн., у тому числі ПДВ - 3 101 492,74 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 04.01.2013 № 13-286-Н з таким записом у графі «призначення платежу»: «постанова Кабінету Міністрів України від 11.0.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2013 року, договір від 04.01.2013 № 13-286-Н у т. ч. ПДВ 3 101 492,74 грн.» (спільне протокольне рішення №778 від 15.04.2015 року);

- відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 43 137 198,90 грн., у тому числі ПДВ - 7 189 533,15 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 04.01.2013 № 13-286-Н з таким записом у графі «призначення платежу»: «постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2013 року, договір від 04.01.2013 № 13-286-Н у т. ч. ПДВ 7 189 533,15 грн.» (спільне протокольне рішення №1104 від 19.05.2015 року);

- відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 20 825 242,84 грн., у тому числі ПДВ - 3 470 873,81 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 04.01.2013 № 13-286-Н з таким записом у графі «призначення платежу»: «постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2013 року, договір від 04.01.2013 № 13-286-Н у т. ч. ПДВ 3 470 873,81 грн.» (спільне протокольне рішення №1446 від 19.06.2015 року);

- відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 11 621 446,18 грн., у тому числі ПДВ - 1 936 907,70 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 04.01.2013 № 13-286-Н з таким записом у графі «призначення платежу»: «постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2013 року, договір від 04.01.2013 № 13-286-Н у т. ч. ПДВ 1 936 907,70 грн.» (спільне протокольне рішення №1591 від 17.07.2015 року);

- відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 3 423 816,71 грн., у тому числі ПДВ - 570 636,12 грн., за природний газ 2013 року згідно з договором від 04.01.2013 № 13-286-Н з таким записом у графі «призначення платежу»: «постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за природний газ 2013 року, договір від 04.01.2013 № 13-286-Н у т. ч. ПДВ 570 636,12 грн.» (спільне протокольне рішення №1763 від 19.08.2015 року);

- сторони несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 (зі змінами) та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Державного казначейства України від 03.02.2009р. №55/57/43, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №342/16358, і невиконання своїх зобов'язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до чинного законодавства України;

- спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання усіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим спільним протокольним рішенням.

Вказані спільні протокольні рішення були виконані відповідачем, що підтверджується платіжними дорученнями ( том 2, акр. с. 31,36,41,46,51,56,59,62-63, 66,71,76,81, 86).

Цивільним кодексом України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ст. 202). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ст.203).

З врахуванням змісту вказаних вище спільних протокольних рішень та норм Цивільного кодексу України зазначені спільні протокольні рішення є багатосторонніми правочинами (договорами).

Положеннями статей 627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вказаними Спільними протокольними рішеннями сторони змінили строки виконання відповідачем свого обов'язку перед позивачем з оплати частини отриманого природного газу за договором купівлю-продаж природного газу №13-286-Н від 04.01.2013 року.

Відповідно до частини третьої статті 653 ЦК у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, уклавши Спільні протокольні рішення, сторони у такий спосіб змінили спосіб виконання частини зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу, змінили порядок і строки проведення розрахунків за частину природного газу, поставленого відповідно до основного договору, та відмовились від застосування штрафних та інших фінансових санкцій щодо цієї частини, передбачивши відповідальність за невиконання зобов'язань за Спільними протокольними рішеннями.

Верховний Суд України в постановах № 3-23гс15 від 25.03.2015. у справі № 924/1265/13, від 01.07.2015р. № 3-322гс15 у справі № 924/1230/14, від 11.11.2015р. № 3-968гс15 у справі № 927/1733/14 виклав правовий висновок про те, що умовами договору про організацію взаєморозрахунків передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору про постачання газу; що договір про організацію взаєморозрахунків не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстав для інших грошових вимог та оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків, то строки виконання зобов'язання відповідачем було дотримано, а тому підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та для стягнення неустойки (штрафу, пені) не було.

Верховний Суд України також зазначив, що для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України та застосування неустойки (пені, штрафу), передбачених договором купівлі-продажу природного газу, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Згідно ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В даному випадку підстави для відступу від правової позиції Верховного суду України у господарського суду відсутні.

Спільні протокольні рішення відповідачем були виконані, визначені в низ суми грошових коштів були перераховані позивачу.

Позивач не надав суду доказів порушення відповідачем зобов'язань за спільними протокольними рішеннями.

Вимоги про відповідальність відповідача за порушення спільних протокольних рішень позивачем у позові не заявлялися.

Таким чином, відсутні підстави для нарахування пені, передбаченої підпунктом 7.2. договору, 3 % річних та інфляційних втрат, визначених частиною другою статті 625 ЦК, на суми заборгованості, погашення якої відбулося за вказаними спільними протокольними рішеннями.

Суд, враховуючи вказані висновки Верховного Суду України, спільні протокольні рішення, проплати здійснені відповідачем за власні кошти, здійснив власний перерахунок пені, 3% річних та інфляційних.

Перераховуючи розмір заявлених позивачем до стягнення пені, інфляційних та 3 % річних крім вище викладеного суд врахував наступне.

Як встановлено судом, акт №1 приймання - передачі природного газу за спожитий у січні 2013 року природний газ підписаний 25.06.2014 року, акт № 3 приймання - передачі природного газу за спожитий у березні 2013 року природний газ підписаний 25.06.2014 року, акт приймання - передачі природного газу за спожитий у грудні 2013 року природний газ підписаний 18.08.2014 року, акт №1 приймання - передачі природного газу за спожитий у січні 2014 року природний газ підписаний 22.09.2014 року, акт №3.1 приймання - передачі природного газу за спожитий у березні 2014 року природний газ підписаний 28.10.2014 року.

Таким чином, зобов'язання відповідача по оплаті газу згідно зі ст. 692 ЦК України та з урахуванням п. 6.1 договору виникли після підписання актів приймання-передачі природного газу.

Виходячи з цього відповідальність за невиконання грошового зобов'язання по вище перерахованим актам може бути застосована саме з дати підписання актів приймання - передачі природного газу.

Дана правова позиція також наведена у постановах Вищого господарського суду України №917/1800/14 від 01.03.2016 року, та № 914/3780/15 від 20.04.2016р. та ін.

Суд, враховуючи вище наведене здійснив власний перерахунок пені, 3% річних та інфляційних за допомогою калькулятора "Ліга". За перерахунком, здійсненим судом до стягнення підлягає 3% річних в сумі 746 540,43 грн. та інфляційні в сумі 2 501 176,05 грн.

Пеня за підрахунками суду складає 3 920 746,65 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить зменшити розмір суми пені до 392 074,66 грн.

Позивач проти зменшення пені заперечував повністю.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В п.п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що за змістом п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання зобов'язання або його невиконання, незначності прострочення виконання зобов'язання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Обґрунтовуючи заявлене клопотання про зменшення пені, відповідач посилається на те, що ПАТ «Полтавагаз» не є газовидобувною компанією, інших джерел погашення заборгованості за спожитий природний газ, ніж її стягнення в судовому порядку зі своїх контрагентів у ПАТ «Полтавагаз» не існує.

Одночасне стягнення усієї суми пені суттєво погіршить фінансове становище ПАТ «Полтавагаз» виникне нестача власних оборотних коштів для забезпечення безперебійної роботи підприємства, здійснення першочергових платежів з оплати праці, до бюджету та для придбання енергоносіїв, палива, інших необхідних матеріалів та може призвести до невиконання інвестиційних програм, що відповідно, поставить під загрозу газотранспортну систему області в цілому.

На підтвердження свого майнового стану відповідачем надано суду звіт про фінансові результати за 9 місяців 2015 (том 2 арк. с. 87-89), який свідчить про тяжкий фінансовий стан відповідача. Так, за 9 місяців 2015 р. чистий збиток ПАТ «Полтавагаз» складає - 19 477 000,00 грн. Заборгованість населення по оплаті за спожитий природний газ станом на 01.12.2015 р. складає 19,7 млн. грн., інших споживачів 29,0 млн. грн. При цьому підприємством вживаються заходи для покращення фінансового стану, зокрема, здійснюються роботи з реалізації інвестиційної програми.

Крім того відповідач вказує на те, що основний борг за договором купівлі-продажу природного газу №13-286-Н повністю ними сплачений ще у 2015 році.

Враховуючи баланс інтересів сторін у справі, а також те, що основний борг за договором був сплачений відповідачем ще у 2015 році, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру стягнення з відповідача пені на 50% від належної до стягнення суми та стягнути з відповідача 1 960 373,33 грн. пені.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, наведені вище положення законодавства, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 1 960 373,33 грн. пені, 746 540,43 грн. 3 % річних, 2 501 176,05 грн. інфляційних.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.49 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р., судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43,49, п. 3 ст. 83, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (вул. В.Козака, буд. 2А, м. Полтава, 36020, ідентифікаційний код 03351912) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 20077,33 грн. пені, 746 540,43 грн. 3 % річних, 2 501 176,05 грн. інфляційних, 42 156,97 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.05.2016 року

Суддя Тимощенко О.М.