ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016р. Справа№ 914/3349/14

Суддя О.Запотічняк при секретарі М.Зубрицькій розглянула справу

за позовом: Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії Надра України "Західукргеологія", м.Львів,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Терновиця Яворівського району Львівської області,

про: стягнення 214 898,48 грн.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2 - представник;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії Надра України "Західукргеологія" звернулося з позовом до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про: стягнення 214 898,48 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за умовами договору оренди від 02.01.2014р. №04-01/14-42/14 на підставі акту приймання передачі від 02.01.2014р. відповідач отримав в строкове платне користування нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення площею 217,5 кв.м., які розташовані на першому поверсі нежилої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 що є власністю НАК «Надра України» а право користування яким передано до статутного фонду ДП НАК «Надра України «Укрзахідгеологія».

За умовами договору відповідач зобов'язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, а саме перераховувати її на рахунок ДП НАК «Надра України «Укрзахідгеологія» не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем оренди.

Однак, відповідач неналежно виконував свої договірні зобов'язання у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість по орендній платі в сумі 214 898,48 грн. грн.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 22.09.2014 року порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 30.09.2014року.

В судове засідання 30.09.2014р. з'явилися представники сторін. Представник відповідача подав відзив на позов в якому просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що він не користувався майном з січня 2014 року, оскільки договір оренди та всі його додатки були передані в м.Київ на погодження НАК «Надра України», і були погоджені лише 10.02.2014р. та фактично отримані відповідачем в березні 2014 року, про що свідчить відмітка на договорі. За таких умов у відповідача не було жодних правових підстав для фактичного вступу у користування майном в січні чи лютому 2014 року.

Окрім того, після укладення договору оренди було виявлено, що договори на комунальні послуги (постачання газу, електроенергії, тощо.) були укладені відповідними службами з попереднім користувачем орендованих приміщень -ФОП ОСОБА_3

Згідно інформації наданої ПАТ «Львівобленерго» в період з 17.02.2014р. по 22.08.2014р. постачання електричної енергії до електроустановок ФОП ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 було припинено.

Таким чином використання орендованого майна за призначенням (розміщення магазину та кафе-бару) було неможливим в період з 17.02.2014р. по 22.08.2014р. На неодноразові звернення щодо вирішення даної проблеми позивач не реагував.

Окрім того, з невідомих причин рахунки на оплату орендної плати в період з січня по липень 2014р. були виписані Львівською геологорозвідувальною експедицією а не ДП НАК Надра України "Західукргеологія".

Також представник відповідача просив суд зупинити провадження у справі №914/3349/14 до вирішення пов'язаної з нею справи №914/3193/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії Надра України "Західукргеологія" про спонукання до виконання зобов'язання за договором, яка розглядається Господарським судом Львівської області.

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що предметом спору по справі 914/3349/14 є стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії Надра України "Західукргеологія" заборгованості по орендній платі в сумі 112985,69 грн. за період лютий-липень 2014р. по договору оренди від 02.01.2014р. №04-01/14-42/14.

Однією з позовних вимог по справі 914/3193/14 є зобов'язання Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії Надра України "Західукргеологія" не нараховувати орендну плату за час, коли використання приміщення переданого за договором оренди від 02.01.2014р. №04-01/14-42/14 за призначенням було неможливим, а саме: з 17.02.2014 року по 22.08.2014 року.

На думку представника відповідача, рішення суду по даній справі вплине на розмір орендної плати, яку позивач просить стягнути у справі 914/3349/14.

Оскільки однією з позовних вимог у справі №914/3193/14 є визначення розміру орендної плати, яку повинен сплатити відповідач за період з 17.02.2014 року по 22.08.2014 року, а предметом спору по справі №914/3349/14 є стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 112985,69 грн. яка виникла за період лютий-липень 2014р., ухвалою від 30.09.2014р. суд зупинив провадження у справі №914/3349/14 до набрання законної сили рішенням суду у пов'язаній справі №914/3193/14.

22.12.2014р. Господарським судом Львівської області було прийнято рішення по справі №914/3193/14 яким позов задоволено частково та зокрема зобовязано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Надра України" та Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії "Надра України" "Західукргеологія" звільнити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 від сплати орендної плати за Договором оренди (найму) нерухомого майна №04-01/14-42/14 від 02.01.2014р. за період з 17.02.2014р. по 21.08.2014р. в розмірі 99972,58 грн.

Однак, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2015р. скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 22.12.2014р., а в позові відмовлено. Дана постанова оскаржувалась в касаційному порядку та була залишена без змін.

Оскільки відпали підстави зупинення провадження у справі, ухвалою від 24.03.2016р. суд поновив провадження у справі № 914/3349/14 та призначив розгляд справи на 05.04.2016р.

В судове засідання 05.04.2016р. з'явився представник позивача, надав пояснення по суті спору в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на лікуванні. Зазначив, що відповідні докази будуть подані в наступне судове засідання. Також, зазначив, що не має можливості за станом здоров'я призначити уповноваженого представника на представництво інтересів в суді.

Також відповідачем було подано заяву про залишення позову без розгляду оскільки позовна заява підписана особою, яка не мала права її підписувати. Зокрема відповідач звертає увагу на те, що договір оренди (найму) нерухомого майна №04-01/14-42/14 укладений Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Надра України» (орендодавець) від імені та в інтересах якого на підставі договору доручення №388/07 від 09.11.2007р. діяло Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії Надра України "Західукргеологія" (повірений).

Згідно умов договору доручення, повірений наділений правом вести справи в судах від імені та в інтересах довірителя на підставі довіреності виданої довірителем.

Однак, заступник директора з правових питань ОСОБА_5 яка підписала позовну заяву по справі 914/3349/14 діяла на підставі довіреності виданої самим ДП «Західукргеологія». Аналіз даного доручення свідчить, що ОСОБА_5 не наділена правом на підписання позовних заяв від імені довірителя ПАТ НАК «Надра України»

Окрім того строк дії договору доручення №388/07 від 09.11.2007р. закінчився 30.06.2008р.

У зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 12.04.2016р.

В судове засідання 12.04.2016р. з'явилися представники сторін, надали пояснення по суті спору.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити. В наданих суду поясненнях зазначив, що умовами договору оренди від 02.01.2014р. №04-01/14-42/14 на підставі акту приймання передачі від 02.01.2014р. відповідач отримав в строкове платне користування нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення площею 217,5 кв.м., які розташовані на першому поверсі нежилої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 що є власністю НАК "Надра України" а право користування яким передано до статутного фонду ДП НАК "Надра України "Укрзахідгеологія". За умовами договору відповідач зобов'язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, а саме перераховувати її на рахунок ДП НАК "Надра України "Укрзахідгеологія" не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем оренди. Однак, відповідач неналежно виконував свої договірні зобов'язання та станом на дату подання позову в нього виникла заборгованість по орендній платі в сумі 112 985,69 грн.

Представник відповідача проти позову заперечив у повному обсязі, просив суд залишити позовну заяву без розгляду, оскільки позивач є неналежним. Звернув увагу на те, що власником майна є ПАТ НАК "Надра України" від імені якого при укладенні договору оренди нерухомого майна на підставі договору доручення діяло дочірнє підприємство ПАТ НАК "Надра України" "Західукргеологія" як повірений.

Оскільки долучений до матеріалів справи договір доручення є нечитабельним, в судовому засіданні було оголошено перерву до 19.04.2016р. та зобов'язано позивача надати оригінали договору доручення та договору оренди.

14.04.2016р. позивач подав через канцелярію суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в якій просив суд також стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в сумі 101 912,79 грн., яка виникла за період з серпня по грудень 2014року.

В судове засідання 19.04.2016р. з'явилися представники сторін. Позивач надав суду для огляду оригінал договору доручення від 09.11.2007р. №388/07, читабельну копію долучив до справи.

В наданих суду поясненнях представник позивача підтримав збільшені позовні вимоги, пояснив, що сума боргу в розмірі 112 985,69 грн., яка заявлена в позовній заяві виникла у відповідача за період з лютого по липень 2014р.

Однак взаємовідносини між сторонами по договору оренди (найму) нерухомого майна №04-01/14-42/14 діяли до 31.12.2014р., а відтак в період з серпня по грудень 2014 року відповідачу було виставлено рахунки по оренді приміщення на загальну суму 106 660,17 грн., які відповідач оплатив частково в сумі 4 747,38 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача, яка виникла в період з серпня по грудень 2014р. становить 101 912,79 грн. Загальна сума боргу становить 214898,48 грн.

Представник відповідача просив суд оголосити перерву в судовому засіданні для надання йому можливості ознайомитись із збільшеними позовними вимогами та подати свої пояснення щодо них.

В судовому засіданні 19.04.2016р. було оголошено перерву до 26.04.2016р.

В судове засідання 26.04.2016р. з'явилися представники сторін. Представник позивача в наданих суду поясненнях не зміг пояснити, за які періоди та на яку суму заборгованості нараховувалась пеня, яка включена позивачем у рахунки, що виставлялись відповідачу до оплати.

Представник відповідача подав додаткові письмові пояснення в яких зазначив, що позовна заява подана до суду 04.08.2014 року Дочірнім підприємством НАК «Надра України» «Західукргеологія». Позовну заяву підписано представником ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія») - заступником директора з правових питань ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 31.01.2014 р. №01-222/13, виданої самим Дочірнім підприємством «Західукргеологія».

На думку представника, згідно даного договору оренди, зобов'язання виникає між Публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Надра України" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1. Відповідно, звернутися в суд може сам Орендодавець або Повірений, якщо таке право йому надано. Однак, в позовній заяві не зазначено, що ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» діє як Повірений, від імені та інтересах ПАТ „Національна акціонерна компанія „Надра України" і тим більше не додано жодних документів, які б підтверджували право дочірнього підприємства діяти від імені Довірителя (Орендодавця).

Окрім того строк дії договору доручення №388/07 від 09.11.2007р., на який є посилання в договорі оренди закінчився 30.06.2008р., і доказів продовження строку його дії позивачем не надано.

В судовому засіданні 26.04.2016р. оголошувалась перерва до 27.04.2016р. для надання позивачу можливості подати деталізований розрахунок пені із зазначенням періодів її нарахування.

В судове засідання 27.04.2016р. з'явилися представники сторін. Представник позивача не виконав вимог суду та не надав деталізованого розрахунку пені. Представник відповідача подав клопотання про застосування строку позовної давності. Зокрема представник звертає увагу на те, що в позовній заяві та в заяві про збільшення розміру позовних вимог позивачем включено пеню, а саме за липень 2014 р. в сумі 1755,06 грн. та за період серпень-грудень 2014року в сумі 17 089,38 грн.

Відповідно до вимог ст.258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Останній місяць нарахування пені - грудень 2014року. Позовна заява подана до суду 19.04.2014р. а заява про збільшення розміру позовних вимог, подана до суду 19.09.2014р.

Представник просить суд відмовити в стягненні пені у зв'язку із спливом строку позовної давності.

В судовому засіданні 27.04.2016р. було оголошено перерву до 11.05.2016р. та в черговий раз зобов'язано позивача надати деталізований розрахунок пені із зазначенням періодів її нарахування.

В судове засідання 11.05.2016р. з'явився представник позивача, надав розрахунок пені за період з 01.08.2014р. по 31.12.2014р.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його участю в іншому судовому засіданні.

Розглянувши дане клопотання суд відмовив у його задоволенні, зважаючи на те, що 2-х місячний строк розгляду справи закінчується 13.05.2016р., сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а матеріалів справи достатньо для її розгляду по суті у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Суд заслухав по суті предмету спору представників сторін, жоден із учасників не заявляв клопотання, що вони надали не всі докази, а тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

02 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Надра України» (орендодавець) від імені та в інтересах якого на підставі договору доручення №388/07 від 09.11.2007р. діяло Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії Надра України "Західукргеологія" (повірений) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди (найму) нерухомого майна №04-01/14-42/14.

Відповідно до п. 1.1 договору, повірений зобов'язався передати а орендар зобов'язався прийняти в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові вбудовані приміщення площею 217,5 кв.м., які розташовані на першому поверсі нежилої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 що є власністю НАК «Надра України», право користування яким передано до статутного фонду ДП НАК «Надра України «Укрзахідгеологія».

Відповідно до п. 2.1 договору сторони погодили, що орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання повіреним та орендарем акту приймання-передачі майна.

Факт передачі майна обумовленого договором в оренду підтверджується актом приймання-передачі від 02.01.2014р. (а.с. 19).

Щодо тверджень відповідача про неможливість використовувати майно за призначенням (розміщення магазину та кафе-бару) в період з 17.02.2014р. по 22.08.2014р. то дані обставини були предметом розгляду по справі №914/3193/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії Надра України "Західукргеологія" про зобов'язання не нараховувати орендну плату за час коли використання приміщення було неможливим.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2015р. в позові було відмовлено. Дана постанова оскаржувалась в касаційному порядку та була залишена без змін.

Зокрема, як вбачається з постанови Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2015р., судом встановлено, що на момент підписання договору оренди та акту приймання-передачі від 02.01.2014 року, об'єкт оренди передавався в належному стані і забезпечений електроенергією, газо- та водопостачанням.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані про існування перешкод для перевірки позивачем стану майна, яке передавалося йому в оренду.

За угодою про переведення боргу від 02.01.2014р. позивач зобов'язався перед відповідачами погасити всю заборгованість попереднього орендаря ФОП ОСОБА_3, а саме грошові зобов'язання зі сплати орендних платежів, штрафних санкцій та судових витрат в сумі 99552,21 грн., підтверджену рішенням господарського суду Львівської області від 19.06.2012 року у справі №5015/1931/12.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до 3.1 - 3.3 договору, сторони погодили, що орендна плата без ПДВ за базовий місяць оренди становить 12 500,00 грн. Нарахування орендної плати починається з дати підписання повіреним та орендарем акту приймання-передачі майна.

Орендна плата перераховується орендарем на рахунок повіреного не пізніше 15 числа місяця наступного за місяцем оренди.

Позивачем виставлялись відповідачу рахунки за період січень - грудень 2014р. на оплату орендної плати.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов'язання за договором оренди в частині своєчасності та повноти сплати орендних платежів. Відповідачем було проведено часткову оплату в сумі 4 747,38 грн.

Згідно позовних вимог, станом на 11.04.2016р. за відповідачем числиться заборгованість по орендній платі в сумі 214898,48 грн.

Однак, як вбачається з долучених до справи розрахунків, до суми заборгованості позивачем включено пеню за липень 2014року в сумі 1755,06 грн. та за період серпень-грудень 2014року в сумі 17 089,38 грн.

Відповідно до п. 10.3 договору сторони погодили, що орендар, який прострочив виконання грошових зобов'язань передбачених п.3.4 та п.3.6 цього договору, на вимогу повіреного зобов'язаний сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення вказаних платежів, включаючи день оплати.

Таким чином сторони в договорі передбачили, що орендар може нараховувати орендодавцю пеню виключно за невиконання ним зобов'язань передбачених п. 3.4 та 3.6 договору.

Як вбачається з п.3.4 договору, він передбачає, що розмір орендної плати підвищується на вимогу повіреного або орендодавця у випадку прийняття нових (або внесення змін до діючих) нормативно - правових актів, які регулюють відносини сторін цього договору, та впливають на розмір орендної плати за цим договором.

Пункту 3.6, договір оренди взагалі не містить.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є невиконання відповідачем зобов'язань передбачених п. 3.3 договору, щодо орендаря перераховувати на рахунок повіреного орендну плату не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем оренди, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість.

З наведеного виплаває, що умовами договору не передбачено нарахування пені за неналежне виконання орендарем зобов'язань, які виникли за п. 3.3 договору.

Оскільки п. 10.3 договору передбачено нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов'язань передбачених п.3.4 договору, однак положення п. 3.4 договору визначають порядок підвищення розміру орендної плати, відсутні підстави для нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов'язань передбачених п.3.3 договору.

Окрім того, суд неодноразово зобов'язував позивача надати деталізований розрахунок пені із зазначенням періодів її нарахування.

Позивачем не було надано суду деталізованого розрахунку пені в сумі 1755,06 грн., яка включена позивачем до рахунку по орендній платі за липень 2014р., а відтак суду невідомо на яку суму боргу нарахована дана пеня та за який період вона нараховувалась. Зазначена пеня включена до рахунку по орендній платі за липень 2014р., однак термін платежу по рахунку №70 від 31.07.2014р. настав лише 15.08.2014р.

Як вбачається з рахунків виставлених позивачем відповідачу за період з серпня по грудень 2014р., до них включена пеня на загальну суму 17 089,38 грн. Згідно долученого позивачем розрахунку пені за період з 01.08.2014р. по 31.12.2014р. сума пені становить 16 686,81 грн. Проте і такий розрахунок здійснено позивачем невірно. Так до суми боргу на яку нараховувалась пеня (112 985,69 грн.) була включена пеня за липень 2014р. в сумі 1755,06 грн. Періоди нарахування визначені невірно, оскільки не враховано, що обов'язок по оплаті виникає 15-го а не 1-го числа місяця наступного за місяцем оренди.

З огляду на викладене, включення позивачем до рахунків, які виставлялись відповідачу для оплати орендної плати, пені в сумі 18 844,44 грн. є безпідставним.

Отже сума заборгованості по орендній платі становить 196054,04 грн.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені та відмови в їх задоволенні у зв'язку зі спливом строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Як зазначає Пленум Вищого господарського суду України у своїй постанові від 29.05.2013р. №10, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки суд прийшов до висновку, що нарахування позивачем пені є безпідставним в силу положень закону, підстави для застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені відсутні.

Не підлягає задоволенню також і заява відповідача про залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

Подану заяву відповідач мотивує тим, що договір оренди (найму) нерухомого майна №04-01/14-42/14 укладений Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Надра України» (орендодавець) від імені та в інтересах якого на підставі договору доручення №388/07 від 09.11.2007р. діяло Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії Надра України "Західукргеологія" (повірений).

Згідно умов договору доручення, повірений наділений правом вести справи в судах від імені та в інтересах довірителя на підставі довіреності виданої довірителем.

Однак, заступник директора з правових питань ОСОБА_5 яка підписала позовну заяву по справі 914/3349/14 діяла на підставі довіреності виданої самим ДП «Західукргеологія». Аналіз даного доручення свідчить, що ОСОБА_5 не наділена правом на підписання позовних заяв від імені довірителя ПАТ НАК «Надра України»

Окрім того строк дії договору доручення №388/07 від 09.11.2007р. закінчився 30.06.2008р.

Судом було оглянуто оригінал договору доручення №388/07 від 09.11.2007р. та встановлено, що його було укладено строком до 30.06.2008р. Доказів того, що строк його дії було пролонговано, позивачем суду надано не було, а відтак він припинив свою дію 30.06.2008р.

В той же час, як вбачається з договору оренди (найму) нерухомого майна №04-01/14-42/14 від 02.01.2014р. він був підписаний орендодавцем (НАК «Надра України»), орендарем (ФОП ОСОБА_1.) та повіреним (ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія»).

Слід звернути увагу на те, що згідно чинного законодавства суб'єкти господарювання наділені правом укладати договори на користь третіх осіб.

Відповідно до ст. 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Як уже зазначалося судом, відповідно до п. 3.3 договору оренди, орендна плата перераховується орендарем (ФОП ОСОБА_1.) на рахунок повіреного (ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія») не пізніше 15 числа місяця наступного за місяцем оренди.

Відповідно до п. 10.3 договору оренди, орендар, який прострочив виконання грошових зобов'язань передбачених п. 3.4 та п. 3.6 договору, на вимогу повіреного зобов'язаний сплатити йому суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення вказаних платежів, включаючи день оплати.

З наведеного вбачається, що безпосередньо умовами договору оренди №04-01/14-42/14 відповідач зобов'язаний був перераховувати орендні платежі на рахунки позивача, а позивач в свою чергу наділений правом вимагати їх сплати.

Таким чином звертаючись з даним позовом до суду, позивач діяв з метою захисту своїх прав, які в нього виникла за умовами договору оренди (найму) нерухомого майна №04-01/14-42/14 від 02.01.2014р., а не за умовами договору доручення №388/07 від 09.11.2007р. А відтак, ОСОБА_5 підписала позовну заяву від імені ДП «Західукргеологія» на підставі довіреності виданої самим ДП «Західукргеологія», а не від імені ПАТ НАК «Надра України»

Заперечуючи позовні вимоги відповідач також посилається на те, що рахунки на оплату орендної плати були виписані Львівською геологорозвідувальною експедицією а не ДП НАК Надра України "Західукргеологія".

Суд звертає увагу на те, що умовами договору оренди №04-01/14-42/14 від 02.01.2014р. виставляння рахунків в загалі не передбачено.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в сумі 196054,04 грн.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Витрати позивача по сплаті судового збору у відповідності до ч.1ст. 49 ГПК України суд покладає на винну сторону відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд звертає увагу на те, що при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 259,71 грн., що становив 2% від ціни позову - 112985,69 грн.

14.04.2016р. позивач подав через канцелярію суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в якій просив суд також стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в сумі 101 912,79 грн., яка виникла за період з серпня по грудень 2014року.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», у разі коли позивач на підставі частини четвертої статті 22 ГПК до прийняття рішення зі справи збільшив розмір позовних вимог чи до початку розгляду справи по суті змінив предмет або підставу позову, в зв'язку з чим зросла ціна позову, він відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 Закону повинен сплатити недоплачену в зв'язку з цим суму судового збору до звернення з відповідною заявою до господарського суду.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або

скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції яка діяла на момент подання заяви про збільшення розміру позовних вимог), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином сума судового збору яка повинна надійти в Державний бюджет України за розгляд заяви про збільшення позовних вимог повинна становити 1528,69 грн.

Як вбачається з платіжного доручення від 12.04.2016р. №1112, позивачем при поданні заяви про збільшення розміру позовних вимог сплачено судовий збір в сумі 963,77грн., тобто позивачем недоплачено судовий збір в сумі 564,92грн.

Таким чином з відповідача слід стягнути в дохід Державного бюджету України 564,92 грн. судового збору та на користь позивача 2891,28 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст.28, 33, 43, 44, 48, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (81061, с.Терновиця Яворівського району Львівської області,ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії Надра України "Західукргеологія" (79000, м.Львів, пл..Міцкевича,8 ) 196054,04 грн. боргу та 2891,28грн. судового збору.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (81061, с.Терновиця Яворівського району Львівської області,ідентифікаційний код НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України 564,92 грн. судового збору.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

6. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.05.2016р.

Суддя Запотічняк О.Д.