РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2016Справа №910/4687/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське"

про відшкодування шкоди в розмірі 4 191,07 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Самойленко П.М. (довіреність № 1213/18 від 12.04.2016)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське"(відповідач) про відшкодування шкоди в розмірі 4 191,07 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №191889Га/14оАС від 23.07.2014, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому позивачем, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Богдан", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхове товариство "Іллічівське", позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 4 191,07 грн. в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/4687/16, розгляд справи призначено на 12.04.2016.

31.03.2016 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла витребувана судом інформація щодо страхового покриття.

12.04.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що згідно з чинним законодавством при оцінці матеріальних збитків має бути визначений та застосований коефіцієнт фізичного зносу на деталі, що підлягали заміні. Той факт, що позивачем було виплачено потерпілому суму страхового відшкодування без урахування коефіцієнту зносу, не є підставою для стягнення цієї суми з відповідача, а тому відповідачем при розрахунку вартості завданої майнової шкоди було визначено розмір завданої шкоди - 5 784,41 грн. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Враховуючи викладене, позивач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 розгляд справи відкладено на 26.04.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 26.04.2016 представник позивача надав усні пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 26.04.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 26.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.07.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - страховик) та ОСОБА_2 (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №191889Га/14оАС, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст.33.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції, у повідомленні зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Оформлене у відповідності до зазначеної Інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду № б/н від 21.05.2015 (євро протокол).

Виходячи зі змісту вказаного повідомлення, 21.05.2015 о 15:30 год. у м. Одеса по вул. Тираспольській, 4 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та "Богдан", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4

З відомостей, які містяться в повідомленні б/н від 21.05.2015 про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під час стоянки/зупинки завдано пошкодження.

Дослідивши зазначений європротокол, суд зазначає, що європротокол є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду № б/н від 21.05.2015 (європротокол) є належним доказом, який підтверджує факт настання дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 990 вказаного Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2015 страхувальник звернувся до страховика із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку-фактури № АС-0007219 від 02.06.2015, наряду-замолення від 24.06.2015, вартість ремонтних робіт транспортного засобу «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 9 975,48 грн.

05.06.2015 позивачем на підставі страхового акту № 1.003.15.07351/VESKO12677 від 04.06.2015, розрахунку суми страхового відшкодування від 04.06.2015, виплачено страхове відшкодування у розмірі 9975,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 178 255 від 05.06.2015 року.

Відповідно до відомостей з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "Богдан", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхове товариство "Іллічівське" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5921831

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 0 грн.

05.102015 та 09.11.2015 позивач звертався до відповідача із вимогою про відшкодування шкоди завданої в ДТП.

Відповідачем лише частково виплачено відповідачу відшкодування у розмірі 5 784,41 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить стягнути з відповідача суму понесених, але не виплачених відповідачем витрат у розмірі 4191,07 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Отже, позивач, виплативши страхове відшкодування страхувальнику (шляхом перерахування суми страхового відшкодування на СТО), отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування.

Суд зазначає, що при оформленні дорожньо-транспортної пригоди у такий спосіб (складання її учасниками європротоколу без виклику відповідного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України) не виноситься постанова про адміністративне правопорушення та не направляються матеріали дорожньо-транспортної пригоди до суду для притягнення відповідальної за вчинення такої пригоди особи до відповідальності.

Тобто, унеможливлюється існування відповідних судових рішень (про притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності), які б встановлювали вину учасника дорожньо-транспортної пригоди. Проте, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

Зі змісту наявного в матеріалах справи повідомлення вбачається, що дорожньо-транспортна пригода, яка відбулась 21.05.2015. сталась внаслідок зіткнення транспортних засобів: "Богдан", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Фактично з наведеної у повідомленні схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що водій транспортного засобу "Богдан", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснюючи заїзд на місце стоянки, здійснив зіткнення з автомобілем Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Богдан", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована відповідачем, то останній взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з частиною 4 статті 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного договору про добровільне страхування, умовою виплати страхового відшкодування є: «На базі СТО за вибором страховика». Тобто, при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включаються вартість запчастин, деталей, обладнання, матеріалів та робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО за вибором страховика. Таким чином, позивач не був зобов'язаний розрахувати та виплачувати страхове відшкодування з урахуванням зносу.

Розмір страхового відшкодування визначався позивачем на підставі рахунку-фактури № АС-0007219 від 02.06.2015, наряду-замолення від 24.06.2015 та згідно з умовами договору, згідно із якими, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 9 975,48 грн.

Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Тому виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, страховик набуває права зворотної вимоги до страховика винної особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Вищевикладена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14 (№3-50гс15) та має враховуватись іншими судами в силу ч. 1 ст. 111-28 ГПК України.

Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, страховик (позивач) набув права зворотної вимоги до страховика винної особи (відповідача у справі) у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Аналогічної правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 09.02.2016 у справі № 910/8779/15, від 02.02.2016 у справі № 910/25250/15.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що рахунок-фактура № АС-0007219 від 02.06.2015, наряд-замолення від 24.06.2015, страховий акт № 1.003.15.07351/VESKO12677 від 04.06.2015, платіжне доручення дорученням № 178 255 від 05.06.2015 року є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП.

Доводи відповідача про необхідність вирахування коефіцієнту фізичного зносу визнаються судом необґрунтованими, з огляду на наведені вище приписи.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача та здійснення позивачем витрат у розмірі 9 975,48 грн. по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом № АІ/5921831 встановлено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн., а безумовна франшиза становить 0,00 грн.

Відповідачем здійснено часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 5784,41 грн., доказів, які б підтвердили відсутність у нього зобов'язання по виплаті позивачу невиплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 4191,07 грн. суду не надано.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про відшкодування шкоди в розмірі 4191,07 грн., у зв'язку із чим, суд задовольняє позов повністю.

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з "Страхове товариство "Іллічівське" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38-Б, код 25186738) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8, код 20474912) страхове відшкодування у розмірі 4191,07 грн. та 1378,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 28.04.2016.

Суддя С.О. Турчин