РІШЕННЯ

25 квітня 2016 року Справа № 913/483/16

Провадження №26/913/483/16

За позовом Фізична особа підприємець ОСОБА_1, м. Єнакієве Донецька область

до Державного підприємства «Первомайськвугілля», м. Первомайськ Луганська область

про стягнення 373800,00 грн

Суддя Масловський С.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: представник не прибув;

В судовому засіданні 25.04.2016 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 373800,00 грн, а також витрат по сплаті судового збору в сумі - 5607,00 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 30.03.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 11.04.2016, ухвалою від 11.04.2016 відкладено на 25.04.2016.

В судовому засіданні 11.04.2016 та 25.04.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на те, що на виконання умов договору про надання послуг за кошти підприємства на охорону цінних вантажів № 228/01-11-13 від 01.09.2013, позивачем було надано послуги з охорони цінних вантажів на загальну суму 747600,00 грн, які відповідачем прийнято, але оплачено частково на суму 373800,00 грн. Заборгованість в сумі 373800,00 грн, відповідачем оплачена не була.

В судовому засіданні 11.04.2016 представник відповідача на виконання вимог ухвали суду від 30.03.2016, надав відзив на позовну заяву, в якому проти вимог позивача заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що акти приймання-здачі робіт (послуг), надані позивачем на підтвердження своїх вимог, з боку відповідача підписані керівником підприємства, який в силу своїх обов'язків не міг брати участь у здійсненні господарської операцій. Також відповідач заперечує посилаючись на те, що на актах приймання-здачі робіт (послуг) відсутнє місце складання, та посада, прізвище особи відповідальної за здійснення господарської операції. Крім того відповідач зазначає про безпідставність відомостей, зазначених в актах приймання-здачі робіт (послуг).

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

В С Т А Н О В И В:

01.09.2013 між позивачем, Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, як виконавцем, та відповідачем, ДП «Первомайськвугілля», як замовником, було укладено договір про надання послуг за кошти підприємства на охорону цінних вантажів № 228/01-11-13, відповідно до якого замовник передає, а виконавець приймає під охорону цінний вантаж, іменований надалі «об'єкт» , та забезпечує повне збереження і контроль вантажу (об'єкту), від станції відправника «Гірська» до станції «Світланово» (п. 1.1)

Умовами договору сторони погодили, що загальна орієнтовна сума цього договору договірна та становить - 747600,00 грн, щомісячно по 186900,00 грн. Виконавець є платником єдиного податку (п. 3.1), розрахунки замовником проводяться на підставі виставленого виконавцем рахунку, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (п. 4.1), оплата замовником за надані виконавцем послуги проводиться після виставлення виконавцем рахунку, за умови наявності підписаного сторонами акту виконаних послуг. Розрахунки за надані послуги передбачають відстрочку платежу до 30 днів (п. 4.2).

Згідно з актами приймання-здачі робіт (послуг), а саме: б/н від 30.09.2013 на суму 186900,00 грн, б/н від 30.10.2013 на суму 186900,00 грн, б/н від 30.11.2013 на суму 186900,00 грн, б/н від 30.12.2013 на суму 186900,00 грн, підписаними уповноваженими представниками позивача та відповідача, скріплені печатками юридичних осіб без жодних зауважень та заперечень, загальна вартість наданих позивачем та прийнятих відповідачем послуг складає - 747600,00 грн.

Згідно з платіжними дорученнями, наданими позивачем, а саме: № 1081 від 12.12.2013 на суму 186900,00 грн , та № 1496 від 29.01.2014 на суму 186900,00 грн, відповідач здійснив часткову оплату отриманих послуг, на загальну суму 373800,00 грн.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків, підписаного уповноваженими представниками сторін, та скріпленого печатками юридичних осіб, станом на 05.05.2014 року, сальдо на користь позивача складає 1824260,20 грн.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Суд зауважує, що згідно п.2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч. 1 ст. 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Вимоги, що пред'являються до доказів визначені ст.34 ГПК України. Згідно вказаної норми, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово. (стаття 32 цього Кодексу).

Так, згідно п. 4.1, 4.2 договору, розрахунки замовником проводяться на підставі виставленого виконавцем рахунку, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця а, оплата замовником за надані виконавцем послуги проводиться після виставлення виконавцем рахунку, за умови наявності підписаного сторонами акту виконаних послуг. Розрахунки за надані послуги передбачають відстрочку платежу до 30 днів.

Отже, для вирішення питання про виникнення у замовника обов'язку з оплати наданих послуг мають значення належні та допустимі докази - передбачені законом документи, якими стверджується сам факт здійснення господарської операції з передачі наданих послуг. До таких доказів в силу чинного законодавства належать первинні документи, а саме акт прийняття наданих послуг.

Твердження відповідача про те, що двосторонньої підписані акти приймання-здачі робіт (послуг) не містять відомостей щодо посади та прізвища особи (з боку відповідача), судом до уваги не приймаються, адже у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує, а навпаки підтверджує факт підписання зазначених актів керівником підприємства.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про те, що акт звірки взаєморозрахунків складено по декільком договорам, але жодних доказів на підтвердження існування заборгованості саме в сумі 186900,00 грн, зазначеної в графах 47, 50 52, 55, по іншим договорам, на підставі інших актів крім долучених до матеріалів справи по договору № 228/01-11-13 від 01.09.2013, суду надано не було, а навпаки докази часткової оплати згідно з платіжними дорученнями на суму 373800,00 грн, зазначені в акті звірки взаєморозрахунків в графі 53 на суму 186900,00 грн, та графі 57 на суму 186900,00 грн, та посилання в актах приймання-здачі робіт (послуг), як на підставу надання послуг «за договором про надання послуг за кошти підприємства на охорону цінних вантажів від 01.09.2013», підтверджують факт надання послуг на загальну суму 747600,00 грн.

Суд дослідив акт звірки взаєморозрахунків, та встановив, що на підставі кожного акту приймання-здачі робіт (послуг), було надано відповідачу рахунок, що зазначено в графі 47 рахунок № 0035, в графі 50 рахунок №043, в графі № 52 рахунок 053, в графі 55 рахунок № 063. За таких обставин суд дійшов висновку, що датою виставлення рахунків є 05.05.2014, тобто дата підписання акту звірки взаєморозрахунків уповноваженими представниками сторін.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем, як виконавцем, на виконання умов договору № 228/01-11-13 від 01.09.2013 були надані відповідачу, як замовнику, послуги з охорони цінного вантажу, які останнім прийнято, що підтверджується актами приймання-здачі робіт (послуг), які підписано уповноваженими представниками сторін, без будь - яких претензій, зауважень та скріплений печатками юридичних осіб. Відповідач свій обов'язок щодо повної оплати отриманих послуг не здійснив, а лише частково перерахував 373800,00 грн, доказів протилежного станом на момент розгляду справи, суду надано не було.

За таких обставин, керуючись загальними засадами справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 373800,00 грн.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача, а саме у розмірі 5607,00 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Первомайськвугілля» (, місцезнаходження: 93292, Луганська обл., Попаснянський район м. Гірське, вул. Куйбишева, буд. 21) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2; адреса листування: 93400, АДРЕСА_1) суму основного боргу в розмірі 373800 (триста сімдесят три тисячі вісімсот гривень) грн 00 коп., а також судовий збір в розмірі 5607 (п'ять тисяч шістсот сім) грн 00 коп.

3. Видати наказ відповідно до статті 116 Господарсько процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.04.2016.

Суддя С.В. Масловський