ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2016 р.Справа № 922/1209/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Комунальне спеціалізоване підприємство "Харківгорліфт", м. Харків
до ТОВ "Будівельний торговий будинок", м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року до суду звернулось Комунальне спеціалізоване підприємство "Харківгорліфт" ( надалі - позивач) та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний торговий будинок " ( надалі - відповідач) суму основного богу 2946,70 грн., інфляційні втрати - 192,11 грн. пеню - 699,95 грн., 3 % річних - 58,84 грн. та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 2417 від 05.06.2013 року на виконання послуг по оперативному обслуговуванню ( диспетчерському контролю) інженерного обладнання (ліфтів) в житлових будинках, підключених до системи ОДС в частині проведення розрахунків за надані послуги за період : травень, червень, липень, серпень та вересень 2015 року.

За приписами статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Як убачається з матеріалів справи, ухвали господарського суду Харківської області від 15.04.16 року про порушення провадження у справі та від 16.05.16 року про відкладення розгляду справи скеровувались ТОВ" Будівельний торговий будинок" за адресами вказаними позивачем. При цьому, поштові відправлення скеровані судом за адресою підприємства зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців були вручені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення .

Відповідач своїх заперечень щодо відсутності боргу не надав, в судове засідання двічі не з*явився.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

За приписами статей 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

05.06.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір за № 2417 на надання послуг по оперативному обслуговуванню ( диспетчерському контролю) інженерного обладнання (ліфтів) в житлових будинках, підключених до системи ОДС ( а.с.15-16). У відповідності до предмету договору, позивач взяв на себе надання послуг по оперативному обслуговуванню (диспетчерському контролю) інженерного обладнання ( ліфтів та ППА) в будинках відповідача за адресою : вул.Зубарева,34 підключених до системи ОДС, згідно додатку № 1, який є невід*ємною частиною даного договору , а відповідач зобов*язався прийняти та оплатити надані послуги ( п.1 1договору).

Загальна вартість послуг визначається у відповідності до додатку № 1 до даного договору та погоджується протоколом договірної ціни, на підставі розрахунку позивача вартістю послуг на одиницю інженерного обладнання ( ліфтів). ( п. 2.1 договору).

Також, сторони домовились, що щомісячно до 25 числа звітного місяця, надавати акти наданих послуг відповідачу ( п.3.1.8 Договору). Не пізніше 10 числа місяця послідуючого за звітним, перечислять плату за попередній місяць згідно акту виконаних робіт ( п. 3.2.2 договору). В разі порушення прийнятих зобов*язань по даному договору, сторони несуть відповідальність у відповідності до діючого законодавства України.

На виконання умов договору, сторони підписали наступні акти наданих послуг :

від 31.05.2015 року на суму 589,34 грн. ( а.с.25).

від 30.06.2015 року на суму 589,34 грн. ( а.с.26)

від 31.07.2015 року на суму 589,34 грн. ( а.с.27)

від 31.08.2015 року на суму 589,34 грн. ( а.с.28).

від 30.09.2015 року на суму 589,34 грн. ( а.с.29) всього на суму 2946,70 грн.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене та те, що сума заборгованості відповідачем не сплачена. Відповідач не надав на вимогу суду докази своєчасного виконання своїх зобов'язань. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 2946,70 грн.

Щодо нарахування позивачем пені у розмірі 699,95 грн. , судом встановлено наступне, так статтею 611 ЦК України та статтею 230 ГК України встановлено такий правовий наслідок порушення зобов'язання як сплата неустойки.

Відповідно до частин першої і третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 7.2 договору у разі порушення прийнятих зобов*язань по даному договору, сторони несуть відповідальність у відповідності до діючого законодавства України.

З дати набрання чинності Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань", тобто з 14.01.1997 року, розмір пені за прострочення платежу повинен встановлюватися за згодою сторін, тобто в договорі (ст. 12 Закону). Якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, пеня стягненню не підлягає. На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволені стягнення пені у розмірі 699,95 грн. як безпідставно нараховану.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 58,84 грн. та інфляційні витрати у розмірі 192,11 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо сплати послуг, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3 % річних та інфляційних витрат, суд вважає, задовольнити позовні вимоги в цій частині, а саме стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 192,11 грн. та 3 % річних що становлять 58,84 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,75,82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний торговий будинок" ( м.Харків, пр. Московський ,97 р/р 26002636 в ПАО "ПУМБ" МФО 334851, МФО 334851, ) на користь Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт" ( м.Харків, вул. Ярослава Мудрого, 30 поточний рахунок 6600 в АТ" УкрСиббанк" МФО 351005, ) суму основного боргу 2946,70 грн., інфляційні втрати - 192,11 грн.. 3 % річних - 58,84 грн. та судовий збір 1378,00 грн.

В частині стягнення пені - 699,95 грн. - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_2