ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" квітня 2016 р. Справа № 907/1006/14

Суддя Йосипчук О. С., розглянувши скаргу (від 07.04.2016р. №107/07-05/96) забезпеченого кредитора боржника ПАТ "Промінвестбанк" на дії ліквідатора ТОВ "Термодім" щодо відмови у перерахуванні коштів від продажу заставного майна в повному обсязі забезпеченому кредитору ПАТ "Промінвестбанк"

у справі № 907/1006/14

за заявою Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, м. Ужгород

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Термодім, м. Ужгород

про порушення справи про банкрутство

За участі представників сторін:

від заявника - ОСОБА_1, представник по дов. від 16.03.2016р. 31082/10/0701-11

від боржника - не з"явився

ліквідатор боржника не з"явився

від кредитора (ПАТ „Промінвестбанк) ОСОБА_2, представник по дов. від 12.01.2016р. №09-32/1

від кредитора (ОСОБА_3 ОДПІ) - ОСОБА_4, предстаник по дов. від 11.02.2016р. 3391/10/10-013

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Закарпатської області у справі №907/1006/14 від 26.02.2015р. визнано банкрутом ТОВ „Термодім (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Дубова, 1, ), відкрито ліквідаційну процедуру; господарську діяльність банкрута завершено; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) судом визнано таким, що настав з 26.02.2015 р.; припинено нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута з 26.02.2015 р., а також з цієї ж дати припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном.

Ліквідатором ТОВ „Термодім призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5 (76006, м. Івано-Франківськ, вул. І. Миколайчика, 17а/44, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 805 від 19.04.2013р.), якого зобовязано провести ліквідаційну процедуру банкрута та надати суду свій звіт та ліквідаційний баланс банкрута у строк до 26.02.2016р.

Офіційне повідомлення про визнання товариства з обмеженою відповідальністю „Термодім (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Дубова, 1, ) банкрутом здійснено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України господарським судом Закарпатської області 02.03.2015р. за номером 15227.

11.04.2016р. забезпечений кредитор боржника ПАТ "Промінвестбанк" звернувся до суду із скаргою (від 07.04.2016р. №107/07-05/96) на дії ліквідатора боржника ТОВ "Термодім" щодо його відмови у перерахуванні коштів від продажу заставного майна в повному обсязі забезпеченому кредитору ПАТ "Промінвестбанк" по справі №907/1006/14 та просить зобов"язати ліквідатора боржника перерахувати йому як забезпеченому кредитору суму 53951,00 грн. коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки банку.

В обґрунтування поданої до суду скарги посилається на те, що арбітражний керуючий ОСОБА_5 не належним чином виконує покладені на нього обов'язки ліквідатора боржника у цій справі в порядку, передбаченому Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

З огляду на наведене господарським судом ухвалою від 12.04.2016р. у справі №907/1006/14 прийнято скаргу на дії арбітражного керуючого ОСОБА_5 та розгляд її призначено на 27.04.2016р. на 10 год. 00 хв.

В дане судове засідання, зявилися представник ініціюючого кредитора, представник ПАТ „Промінвестбанк та представник кредитора боржника ОСОБА_3 ОДПІ.

Ліквідатор боржника арбітражний керуючий ОСОБА_5 в судове засідання не з"явився, однак надіслав до суду письмовий відзив на позов від 21.04.2016р. №083, відповідно до якого не погодився з доводами скаржника, заперечує їх та вказує на те, що його дії у ліквідаційній процедурі банкрутства товариства щодо порядку черговості задоволення вимог кредиторів, в тому числі й вимог скаржника, відповідають встановленому ухвалою суду від 05.02.2015р. у цій справі порядку черговості задоволення вимог кредиторів боржника, тому доводи, наведені у скарзі ПАТ "Промінвестбанк" вважає безпідставними, у зв"язку з чим просить суд у задоволенні цієї скарги відмовити.

Розглянувши скаргу ПАТ "Промінвестбанк" на дії ліквідатора ТОВ "Термодім", заслухавши доводи скаржника, вивчивши заперечення ліквідатора і заслухавши доводи присутніх представників кредиторів, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги забезпеченого кредитора боржника ПАТ "Промінвестбанк" на дії ліквідатора ТОВ "Термодім" щодо відмови у перерахуванні ліквідатором коштів від продажу заставного майна в повному обсязі, з огляду на наступне.

Відповідно до ухвали суду від 05.02.2015р. у справі №907/1006/14 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ „Термодім, м.Ужгород, згідно з яким визнано судом вимоги ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, м. Київ на суму 615108,33 грн., з якої вимоги на суму 59935,00 грн. забезпечені заставою та підлягають задоволенню позачергово, основний борг на суму 534222,60 грн. підлягає задоволенню в четверту чергу, штрафні санкції (пеня) на суму 19732,60 грн. підлягають задоволенню у шосту чергу, а судові витрати на суму 1218 грн. підлягають задоволенню у першу чергу.

Означені висновки щодо грошових вимог скаржника грунтуються на заяві ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" від 01.12.2014р. №107/07-05/350, згідно з якою банк заявляє вимоги до боржника що складають суму 59935 забезпечених заставою, а тому мають бути погашені поза конкурсом, а також суму 555176,33 грн. яка має бути погашена у конкурсному порядку. Зі змісту заяви банку видно, що така прохальна частна заяви обгрунтована тим, що згідно іпотечного договору №116/23-2008, згідно з яким, заставне майно оцінене його контрагентами у сумі 59935 грн.(п.1.4. договору) і саме на цю суму грошові вимоги банку і мають бути погашеними за рахунок заставного майна першочергово, поза конкурсом.

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, саме на підставі заяви ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк м. Київ, яким банком було визначено порядок продажу предмета іпотеки (ч.4 ст.42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом) ліквідатором, для затвердження у судовому порядку, і було внесено до реєстру кредиторів суми банківських вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Відночас майно, що було предметом іпотеки, ліквідатор вивів у окремий облік (за межами ліквідаційної маси) з метою його реалізації на користь забезпеченого кредитора (скаржника) у порядку, визначеному чинним законодавством та за установленою в межах правадження у справі про банкрутство процедурою (ст.45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Як видно із матеріалів справи і не заперечується учасниками банкрутства, у ліквідаційній процедурі банкрута ТОВ "Термодім" ліквідатором було реалізовано заставне майно боржника через аукціон, а саме: будинок 8-ми квартирний, незавершене будівництво , що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Минай, вул. Карпатського Патруса, б/н, готовність будинку становить 6,0 %, площа основи 179,6 кв. м., обєм 216 куб. м., за ціною в 119 900,00 грн., тобто за ціною більшою, ніж було визначено вартість цього майна забезпеченим кредитором боржника ПАТ "Промінвестбанк", який визначив ціну на вказаний майновий комплекс у сумі 59935,00 грн. Отже кошти, що були виручені від продажу заставного майна перевищили визнану банком вартість предмета іпотеки а за таких орбставин, відповідну різницю між фактичною виручкою від продажу заставного майна та вартістю цього ж майна, установленою ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інсестиційний банк" вартістю предмета іпотеки ліквідатор долучив до ліквідаційної маси банкрута для їх розподілу між конкурсними кредиторами в порядку, визначеному законодавством про банкрутство.

Згідно з матеріалами скарги, скаржник - ПАТ "Промінвестбанк" обґрунтовує подану суду скаргу на дії ліквідатора приписами ст. ст. 42, 45 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та ст. 7 Закону України "Про іпотеку" у відповідності до яких вважає, що на користь заставного кредитора ПАТ "Промінвестбанк" ліквідатор зобов"язаний був перерахувати всю суму коштів, отриманих від реалізації заставного майна, тобто суму в розмірі 115 104,00 грн. (з урахуванням комісійної винагороди).

Натомість, ліквідатор боржника перерахував на користь ПАТ "Промінвестбанк" тільки суму коштів у розмірі 59 935,00 грн., а про повернення залишку коштів від реалізації цього майна на суму 53 951,00 грн. повідомив про відмову у такій вимозі банку, з огляду на чітку вказівку в ухвалі суду від 05.02.2015р., якою визначено суми коштів, що підлягають до погашення, порядок і черговість задоволення вимог кредиторів.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В той же час, виконання зобов'язання, згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України, забезпечується неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) іпотека також є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 2 статті 33 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.

Абзацом 2 частини 8 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує згідно з положеннями абзацу 1 частини 4 статті 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 9 статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Таким чином, законодавець зобов'язав ліквідатора за даними обліку боржника, внести вимоги кредиторів, забезпечені заставою майна боржника, окремо до реєстру вимог кредиторів, які забезпечені заставою боржника, та окремо внести до реєстру відомості про майно боржника, що є предметом застави, яке використовується виключно для позачергового задоволення вимог іпотекодержателя, однак, позаяк забезпеченим кредитором подано заяву, у порядку, що визначений цим самим іпотекодержателем, який у спірній ситуації є ПАТ "Промінвестбанк" (скаржник).

За змістом частин першої, другої та дев'ятої статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею; вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Законом; погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Поряд з цим, згідно ст.23 п.2 ч.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Власне цим і унормовується порядок погашення грошових вимог установлений ПАТ "Пробінвестбанк" у його заяві від 01.12.2014р. №107/07-05/350, який, у свою чергу і було чітко виконано ліквідатором (п.8 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

У відповідності до п.2 ст.41 Закону, ліквідатор веде реєстр вимог кредиторів та продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; При цьому, кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом.

За загальним правилом, реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство це офіційно визнаний та затверджений рішенням господарського суду акт, що використовується для цілей задоволення вимог кредиторів під час провадження у справі, який складається з двох самостійних частин: - суто реєстру, в якому на певну дату визначається розмір грошових вимог та персональний перелік кредиторів, що є стороною у справі з правом вирішального голосу; - окремих відомостей до реєстру, в яких ведеться облік визнаного судом розміру вимог та персональний перелік інших кредиторів учасників провадження, їх правового статусу у справі, а також індивідуально-визначених майнових активів боржника, що є обєктами прав забезпечених кредиторів.

Основними засадами (принципами) ведення реєстру кредиторів є: законність і пріоритет установленого судом порядку ведення; незмінність, однократність включення до нього особи; постійність; публічний характер та поновлювальність відомостей виключно в поряду, визначеному чинним законодавством про банкруство.

Повнота і цілісність відомостей реєстру забезпечуються внесенням до бази даних реєстру повного обсягу відомостей про кредитора, його вимог, порядку іх задовольняння, їх коректністю, а також веденням реєстру по єдиній формі (порядку).

Реєстр є основою для визначення субєктного складу учасників провадження (сторін та інших), їх правового статусу (прав та обовязків), формування органів самоуправління кредиторів (зборів та комітету кредиторів), визначення усіх зобовязань боржника та його майнового становища тощо. Після затвердження реєстру завершується головний етап підготовки боржника і учасників провадження до підсумкового засідання де вирішується питання переходу до однієї з головних процедур розвязання проблем неплатежів боржника його санації, ліквідації або мирової угоди.

Метою реєстру кредиторів є визначення на певну дату переліку кредиторів та кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору. В цій частині реєстр слугує визначенню статусу та основних процесуальних прав і обовязків сторін у справі (незабезпечений пасив) та виявлення чіткого переліку зобовязань боржника.

Зобов'язання це заборгованість (пасив) боржника, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства.

В той же час, ухвала (постанова) суду, як юридичний факт визначення зобовязань боржника зумовлює усіх учасників банкрутства здійснити певну господарську операцію, яка викликає зміни в структурі зобов'язань підприємства-боржника.

Це означає, що ухвала є єдиною правовою підставою для внесення змін (виправлення) у відповідні реєстри (регістри) бухгалтерського обліку боржника, що в сукупності із встановленими господарським судом фактичними даними у справі впливає на баланс підприємства, який відображає на певну дату активи, зобовязання та власний капітал підприємства. В цій частині реєстр слугує визначенню статусу і процесуальних прав заставних та привілейованих кредиторів, а також конкретного майна, на яке не мають прав конкурсні кредитори (забезпечений пасив).

У попередньому засіданні господарський суд розглядає усі заяви, що надійшли з вимогами до боржника, незалежно від статусу кредитора, незалежно від того, чи є заперечення стосовно цих вимог з боку боржника чи інших учасників провадження та незалежно від складу грошових зобовязань і черговості їх задоволення.

Відповідно до Закону визначаються обєкт, субєкти, предмети та факти, які фіксуються (реєструються) з метою обліку.

Обєктом реєстрації є боржник і його зобовязання.

Субєктами, які реєструються є кредитори усіх категорій (конкурсні, забезпечені, привілейовані).

Предмети, що реєструються майно боржника, яким забезпечені зобовязання боржника, а також зобовязання інших осіб, для яких боржник є майновим поручителем (згідно з заявами, даними обліку боржника та державним реєстром застав). Зазначені майнові активи є обєктами чужих прав і не включаються ні до конкурсної маси ні до ліквідаційної маси.

Обовязок складання та ведення реєстру покладається на розпорядника майна (ліквідатора), який виключно за встановленою формою та порядку вносить до реєстру відомості щодо вимог конкурсних кредиторів, визнаних боржником або господарським судом. Також він окремо до реєстру вносить відповідні переліки відомостей, визначених законом: перелік забезпечених кредиторів; перелік майна заставленого та/або обтяженого у інший спосіб; перелік привілейованих кредиторів.

Поряд з цим, реєстр містить список кредиторів за їх категоріями та список майна боржника, яке є предметом застави. Дані реєстру використовуються лише для визначення прав кредиторів щодо управління обєктами їх правових інтересів. Для конкурсних кредиторів це право управління юридичною особою-боржником, його трудовими і майновими ресурсами та розпорядження ними. Для забезпечених кредиторів це індивідуально-визначене майно, що є обєктами їх прав, як предмети забезпечення їх вимог до боржника.

Ухвала господарського суду про затвердження реєстру, по своїй правовій природі є таким же судовим рішенням, яким у позовному провадженні стягується сума боргу з зобовязаної особи.

Це рішення є обовязковим для виконання учасниками справи та іншими особами.

Ухвала є юридичним фактом, з яким виникають, змінюються та припиняються правові відносини як для учасників провадження у справі, так і для необмеженого кола інших учасників суспільних відносин, що виникли або будуть виникати за участю боржника. Реєстр є необхідною умовою для застосування диспозиції багатьох інших норм права, та руху справи.

Законодавець вводить імперативну норму (1, ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство, яка встановлює особливий порядок внесення змін до реєстру вимог. Так, Законом визначено, що внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно у таких випадках: 1) за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку; 2) за нововиявленими обставинами; 3) у разі правонаступництва. За способом правового регулювання правила поведінки ця норма є заборонною, оскільки встановлює юридичний обовязок утримуватися від певних дій, тобто встановлює заборону будь-яким особам, в тому числі арбітражному керуючому, вносити зміни до реєстру вимог кредиторів, який затверджено господарським судом.

Згідно з правовою позицією Вищого господарського суду України, яка полягає у тому, що розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі ст. 23 Закону.

Саме за результатами розгляду грошових вимог кредиторів по суті господарським судом затверджується реєстр вимог кредиторів і формуються представницькі органи кредиторів [8, абзац третій п. 29] та визначається порядок задовольняння майнових претензій кредиторів.

Зазначені норми права, що визначають випадки внесення змін до реєстру вимог кредиторіввважаються вичерпними. Ними встановлюються обовязок, повноваження і межі «ведення реєстру» арбітражним керуючим.

Приписами ЗУВБ встановлюється, між тим, ще декілька випадків, коли виникає необхідність переглянути реєстр (ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", або внести до нього зміни за результатами додаткового виявлення конкурсних кредиторів, які заявляють свої грошові вимоги після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом за зобов'язаннями боржника, що виникли з дня порушення справи про банкрутство, а також у разі, коли забезпечений кредитор під час провадження подасть заяву про відмову від забезпечення .

Системний аналіз законодавства про банкрутство у контексті підходу до оцінки алгоритму формування, розгляду і затвердження реєстру (ст.ст. 23,25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом") приводить до висновку, що судом в ліквідаційній процедурі повинен затверджуватися реєстр вимог конкурсних кредиторів, як єдиний цілісний документ, а не доповнення до реєстру з вимогами нових кредиторів. Затверджений реєстр має відображати фактичний стан грошових зобовязань боржника, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку боржника, заявах кредиторів і їх юридичній оцінці судом на день його затвердження.

Законодавець при встановленні випадків внесення змін до реєстру керувався принципом, що є загальним для будь-яких реєстрів принципом поновлювальності реєстру. Це означає, що періодично або за певною ініціативою реєстр має піддаватися актуалізації щодо відомостей, внесених до нього (внесення чи знищення записів, зміну чи уточнення даних реєстру) у строки та в порядку, що встановлені Законом.

Таким чином, Відомості реєстру вимог кредиторів щодо переліку кредиторів, розміру зобовязань боржника, визнаних ухвалою господарського суду про затвердження реєстру вимог кредиторів та про визначення черговості їх задоволення, не можуть бути зміненими під час провадження у справі інакше, як у спосіб, визначений Законом і виключно на підставі судових рішень за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку, за нововиявленими обставинами або у разі правонаступництва.

Як видно із матеріалів справи, ліквідатор боржника було здійснено дії, що знаходяться у чіткій відповідності до правил, установлених Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 05.02.2015р. по справі №907/1006/14, зокрема і щодо порядку погашення грошових вимог скаржника.

Зважаючи на таке, судом відхиляються вимоги ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", які викладені у скарзі на дії ліквідатора від 07.04.2016р. №107/07-05/96.

Слід зауважити, що ст. 23 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлено порядок виявлення кредиторів і заявлення ними майнових вимог до боржника, у відповідності до якої визначено, що майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях. Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України.

Вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, розпорядник майна зобов"язаний окремо внести до реєстру вимог кредиторів згідно з їх заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Відповідно до ст. 25 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом господарський суд, розглядаючи вимоги кредиторів, вирішує питання про затвердження реєстру вимог кредиторів. За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх, визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів та розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов"язаннями і черговість задоволення кожної вимоги.

Внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами, а також у разі правонаступництва.

Таким чином, заставний кредитор ПАТ "Промінвестбанк", визначивши самостійно вартість заставного майна у розмірі 59935,00 грн., що було продано ліквідатором в ліквідаційній процедурі, так само визначив розмір грошових вимог, забезпечених заставою на цю суму, які були в подальшому включені ліквідатором до реєстру вимог кредиторів до боржника і визнані судом відповідно до ухвали суду від 05.02.2015р. у справі №907/1006/14.

Вимогами ч. 3 ст. 98 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом визначено, що під час реалізації своїх прав та обов"язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов"язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права і обовязки надано (покладено), обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), на підставі, у межах, та спосіб, що передбачені Конституцією і законодавством України про банкрутство.

Отже, аналізуючи норми вказаного вище Закону суд дійшов висновку про належне виконання ліквідатором боржника ТОВ "Термодім" покладених на нього обов"язків у процедурі банкрутства цього товариства, дотримання норм цього Закону та вимог суду у цій справі, з огляду на що суд не вбачає в його діях у ліквідаційній процедурі банкрутства боржника будь-яких порушень та неправомірних дій, тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї скарги на його дії у ліквідпроцедурі банкрута.

Зважаючи на викладене та керуючись ст. ст. 1, 2, 37, 38, 40, 41, 98 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст. ст. 4-1, 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги від 07.04.2016р. №107/07-05/96 забезпеченого кредитора ПАТ "Промінвестбанк" на дії ліквідатора боржника у справі №907/1006/14 про банкрутство ТОВ „Термодім, м. Ужгород відмовити.

2.Копію даної ухвали надіслати ініціюючому кредитору, боржнику, ліквідатору та кредиторам.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття.

Суддя О. С. Йосипчук