ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2016 р.Справа № 916/339/16
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МАДІС" (м. Київ);

До відповідача: Публічного акціонерного товариства "Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат" (м. Ізмаїл);

про стягнення 997120,23 грн.;

за участю:

Від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю), ОСОБА_2 (за довіреністю);

Від відповідача: не зявився;

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мадіс", звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат", про стягнення 997120,23грн., з яких 804226,39грн. основного боргу, 180608,84грн. пені та 12285,26грн. 3% річних.

Заявою від 16.03.2016 позивач уточнив позовні вимоги та просить суд стягнути 994124,91грн., з яких 828718,12грн. основного боргу, 154975,90грн. пені та 10430,89грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем договору № 26 поставки товару від 10.01.2014, здійснення поставки відповідачу товару за видатковими накладними №№, 344 та 345 від 14.07.2015 та 15.07.2015 відповідно на загальну суму 705050,56грн., акт звірки розрахунків станом на 17.11.2015, невиконання відповідачем умов договору щодо оплати, нарахування пені та 3% річних, уточнення суми боргу з урахуванням курсової різниці відповідно до умов договору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на припущення помилки при розрахунку пені та 3% річних, а також просить суд зменшити пеню на 50% посилаючись на відсутність збитків у позивача, надмірно високий розмір пені, негативний вплив інфляційних процесів у економіці держави, складну ситуацію у промисловій сфері та інші вказані у відзиві обставини.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов до висновку, що воно не підлягає задоволенню внаслідок недоведеності обставин, з якими діюче законодавство повязує можливість зменшення розміру пені. Відповідно до ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Ст. 233 ГК України, та ч.3 ст.551 ЦК України, встановлюють право суду зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, суд приймає до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між сторонами був підписаний договір № 26 поставки товару від 10.01.2014. Відповідно до п.1.1 вказаного договору, позивач взяв на себе зобовязання поставити та передати у власність відповідачу певний товар, а відповідач зобовязався прийняти його та оплатити на умовах договору (а.с. 19-20). Пунктом 1.2 договору найменування товару визначено як „целюлоза в асортименті.

Позивач свої зобовязання в частині передачі товару виконав, про що свідчать видаткові накладні № 344 від 14.07.2015 та №345 від 15.07.2015 (а.с 28,29) на загальну суму 705050,56грн. (по 352525,28грн. кожна). Відповідач проти факту отримання отвару не заперечує.

Додатковою угодою № 4 до договору (а.с. 25) сторони узгодили редакцію п.4.3 договору, відповідно до якої оплата за вказаний товар повинна бути здійснена на протязі, але не пізніше 60 календарних днів з дати поставки.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

В порушення наведених вище норм закону, а також умов договору, відповідач свої зобов'язання щодо оплати не виконав. Строк сплати вказаної заборгованості минув, доказів оплати вказаної суми відповідач не представив.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 5.2 договору за порушення термінів сплати за товар сторони передбачили штрафну санкцію у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки. За своєю правовою природою та виходячи із формулювання порядку застосування, ці санкція є неустойкою у формі пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З посиланням на п.5.2 договору позивачем нараховано 154975,90грн. неустойки за період з 12.09.2015 по 11.03.2016 по накладній № 344 від 14.07.2015 та за період з 13.09.2015 по 11.03.2016 по накладній №345 від 15.07.2015.

Дослідивши вказаний розрахунок, суд вважає, що позивачем припущено помилку при визначенні періоду для нарахування неустойки.

Відповідно до п.5 ст.254 Цивільного Кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи встановлений сторонами 60-ти денний строк для оплати з моменту поставки, п.5 ст.254 Цивільного Кодексу України, а також той факт, що 13.09.2015 р. є неробочим днем (неділя), останнім днем оплати за обома видатковими накладними є 14.09.2015 р., а першим днем прострочки є 15.09.2015р.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення неустойки підлягають задоволенню частково на суму 154068,05грн.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення 10430,89грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Разом з цим, вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню частково у розмірі 10372,94грн. 3% річних за період з 15.09.2015 р. по 11.03.2016 р. з урахуванням вищевказаної помилки щодо визначення моменту виникнення прострочки виконання зобовязання.

Пунктом 4.4. договору з урахуванням додаткових угод сторони передбачили формулу для корегування вартості отриманого товару у разі зміни міжбанківського курсу купівлі долару США за даними ресурсу www.kurs.com.ua більше ніж на 0,3%. З огляду на таку умову договору, підлягають задоволенню вимоги позивача про зміну вартості товару з за вказаною формулою та стягнення з відповідача 828718,12грн. основного боргу.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення 828718,12грн. основного боргу, 154975,90грн. неустойки та 10430,89грн. 3% річних підлягають задоволенню частково у розмірі 828718,12грн. основного боргу, 154068,05грн. неустойки та 10372,94грн. 3% річних.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 254, 525, 526, 549, 551, 610, 611, 612, 625, 629 Цивільного Кодексу України, ст.193 Господарського Кодексу України, ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадіс" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат" 828718,12грн. основного боргу, 154975,90грн. пені та 10430,89грн. 3% річних задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат" (68600, Одеська обл., м.Ізмаїл, вул. Нахімова,300, код 00278818) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мадіс" (03127, м. Київ, пр-т 40-річчя Жовтн,93, к.212-А, код 31721018) 828718/вісімсот двадцять вісім тисяч сімсот вісімнадцять/грн. 12 коп. основного боргу, 154068/сто пятдесят чотири тисячі шістдесят вісім/грн. 05 коп. неустойки, 10372/десять тисяч триста сімдесят дві/грн. 94 коп. 3% річних, 14942/чотирнадцять тисяч девятсот сорок дві/грн. 27 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 27.04.2016р.

Повний текст рішення складений 29 квітня 2016 р.

Суддя Р.В. Волков