ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

04 травня 2016 р. Справа № 902/210/16

за позовом:Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (24060, Вінницька обл., Могилів-Подільський район, с. Суботівка, вул. Леніна,2; поштова адреса: 21018, м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 39, оф. 512)

до:Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" (23545, Вінницька обл., Шаргородський район, с. Джурин, вул. Смавзюка,16)

про стягнення 28647,72 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Кузьменко В.В.

Представники

позивача : ОСОБА_1

відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" про стягнення 28 647,72 грн.

Ухвалою суду від 16.03.2016 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/210/16 з призначенням судового засідання на 07.04.2016 року.

Ухвалою суду від 07.04.2016 року розгляд справи було відкладено на 04.05.2016 року, з об'єктивних причин.

В судове засідання 04.05.2016 року з'явився представник позивача, який позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 04.05.2016 року не з'явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення, яке наявне в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд констатує, що відповідачем не подано жодного клопотання, заяви, телеграми, в тому рахунку і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Беручи до уваги приписи ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між позивачем та відповідачем було укладено договір № НП 17-07/13 МР про надання сільськогосподарських послуг від 17 липня 2013 року.

Пунктом 1.1.договору Виконавець бере на себе зобов'язання поставити технічно справну техніку до 19.07.2013 року в кількості 1 штук, а Замовник, зі свого боку, зобов'язується своєчасно здійснювати оплату наданих Виконавцем послуг.

Відповідно до пункту п.1.2. договору Виконавець бере на себе зобов'язання виконувати наступну роботу за даним Договором: Звичайна оранка земельних угідь. Об'єми робіт, ціна за надані послуги, кількість та марки техніки визначаються у додатку до договору, який є його невід'ємною частиною.

Умовами договору, а саме п.3.1. договору, вартість виконаних робіт визначається згідно з Актами здачі приймання виконаних робіт за формою Замовника. Розцінки окремих механічних операцій, які є складовими робіт, визначаються згідно з додатками до Договору.

Пунктом 3.2. договору Замовник і Виконавець в трьохденний термін після закінчення робіт підписують Акт виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.3. договору розрахунок з виконавцем за фактично виконані роботи по оранці землі, проводиться поетапно за кожних десять днів виконаних робіт за земельні ділянки (поле Замовника) на яких повністю завершено роботи на підставі актів виконаних робіт (зразок Замовника) підписаних сторонами, не пізніше п'яти банківських днів після їх здачі в бухгалтерію Замовника.

Між сторонами було погоджено, що остаточний розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 10 днів після підписання акту виконаних робіт (п.3.4. договору).

Як встановлено матеріалами справи, позивачем на виконання умов договору було виконано свої зобов'язання в повному обсязі, що зокрема стверджується актом здачі приймання сільськогосподарських робіт (наданих послуг) від 31.07.2013 року № 10 згідно договору № НП 17-07/13 від 17 липня 2013 року.

09 грудня 2015 року позивачем було направлено відповідачу претензію з вимогою погасити заборгованість по договору, що стверджується матеріалами справи.

17 грудня 2015 року відповідачем було повністю оплачено борг в сумі 33500,00 грн., що стверджується платіжним дорученням № 1851 від 17.12.2015 року (а.с.21).

Разом з тим, позивач зазначає що відповідачем було прострочено період платежу, внаслідок чого останньому було нараховано інфляційні втрати та 3% річних.

Непроведення розрахунків спонукало позивача звернутися з позовом до суду.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

З моменту укладення сторонами договору про надання послуг від 17 липня 2013 року між ними виникли зобов'язання, які регулюються параграфом 3 глави 63 Цивільного кодексу України "Послуги".

Згідно із ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позивачем були повністю надані послуги згідно договору.

Натомість відповідачем в порушення умов договору не було вчасно здійснено розрахунки відповідно до умов договору.

Так, відповідачем було сплачено суму боргу 17 грудня 2015 року (платіжне доручення № 1851 від 17.12.2015 року), а договором встановлено граничний строк сплати 10.08.2013 року.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язань, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних, інфляційних втрат (система Ліга-Закон) прийшов до висновку, що позов в частині стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути 2362,44 грн за період з 11.08.2013 року по 16.12.2015 року.

Стосовно стягнення 26 268,76 грн інфляційних втрат (період з 15.08.2013р. по листопад 2015р.) позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, ст.ст. 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" (23545, Вінницька область, Шаргородський район, с. Джурин, вул. Смавзюка,16, ) на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (24060, Вінницька обл., Могилів-Подільський район, с. Суботівка, вул. Леніна, 2; поштова адреса: 21018, м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 39, оф. 512, ) 26 268,76 грн інфляційних втрат, 2 362,44 грн - 3% річних, 1 378 грн витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 05 травня 2016 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (23545, Вінницька обл., Шаргородський район, с. Джурин, вул. Смавзюка,16)