ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 р. Справа № 909/197/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

юридична адреса: вул. Хвильового, 1, м. Бучач, Бучацький район, Тернопільська область, 48400

поштова адреса: вул. Б.Лепкого, буд. 6-А, м. Івано-Франківськ, 76000

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "ОСОБА_2," с. Пуків, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77041

про стягнення 8253,38 грн.,

за участю:

від позивача: не з"явилися,

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, (довіреність №9 выд 01.04.16)

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Пуків Агро" про стягнення 5435,45 грн. пені. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання умов договору на охорону об"єкта постами фізичної охорони №81/15 від 17.08.15.

Ухвалою від 10.03.16 порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.03.16, за наслідками якого відкладено розгляд справи на 21.04.16.

21.04.16 в судовому засіданні задоволено заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх.№3130/16 від 01.04.16 та вх.№3979/16 від 21.04.16), відповідно до яких ціна позову складає 8253,38 грн. та оголошено перерву в судовому засіданні до 04.05.16.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.11 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення їх явки в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 75 ГПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні подав клопотання (вх.№4399/16 від 04.05.16) про припинення провадження у справі, до якого долучив докази сплати 3% річних та інфляційних нарахувань, а також судового збору, що є підставою для припинення провадження у справі.

Розглянувши документи і матеріали, подані відповідачем, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, судом винесено ухвалу про припинення провадження у справі в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат , в зв'язку зі сплатою. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 5435,45 грн. суд приходить до висновку про відмову в позові, з огляду на наступне.

Між сторонами даного спору укладено договір на охорону об"єкта постами фізичної охорони №81/15 від 17.08.15, відповідно до якого позивач здійснює в інтересах замовника охорону культур сільськогосподарського призначення, а саме "Кукурудзу", зерно якої засіяно на земельних ділянках в кількості 51 поля, загальною площею 1636,97 га, від розкрадання, пошкодження чи знищення сторонніми особами за, що одержує грошову винагороду.

Пунктом 2.2 даного договору, оплата за послуги "Виконавця" проводиться відповідно до ОСОБА_3 здачі-прийняття робіт (наданих послуг), щомісяця двома платежами, а саме: до 15 числа поточного місяця в розмірі 30% від загальної суми за цим договором- перший платіж та на протязі 3 останніх днів поточного місяця - другий платіж, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок "Виконавця". Акт виконаних робіт (наданих послуг) Замовник повинен розглянути на протязі 3-х днів та підписати його або за даний період надати заперечення щодо викладеного в ОСОБА_3. У разі не підписання замовником акта протягом встановленого строку та відсутності заперечень щодо викладеного в ОСОБА_3, такі послуги вважаються наданими належним чином.

В позовній заяві Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 стверджує, що ТзОВ "Сільськогосподарське підприємство "Пуків Агро" порушуючи умови вищевказаного договору, несвоєчасно проводив розрахунки за надані послуги охорони, а тому зобов"язане сплатити пеню, згідно ст.ст. 546,549 ЦК України та ст.ст. 230- 232 ГК України.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст.546 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пеня, за визначенням ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

З ч.1 ст.547 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За змістом ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно п.2.1 постанови №14 від 17.12.13 пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" вбачається, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Тобто, пеня стягується тільки у тому разі, коли її розмір визначено в договорі чи законодавчим актом.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони у договорі погодили істотні умови, разом з тим, не визначили розміру пені, що підлягає оплаті у разі порушення замовником строку оплати наданих послуг. Будь-яких додаткових угод та додатків до даного договору матеріали справи не містять.

Частиною другою ст. 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов"язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За змістом статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки контрагентами не було визначено відповідальність відповідача у формі пені у разі несвоєчасного виконання грошового зобов'язання (порядок її сплати та розмір), господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені в сумі 5435,45 грн.

За таких обставин, в позові слід відмовити.

Судовий збір, відповідно до ст.49 ГПК України, залишити за позивачем.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.129 Конституції, ст.14, 546, 547, 549, 611, 627,629 ЦК України, ст. 231 ГК України, керуючись ст. 43,33, 34, 49, 75, ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Пуків Агро " про стягнення 5435,45 грн. пені - відмовити.

провадження в частині стягнення 650,76 грн. 3% річних та 2167,17 грн. інфляційних втрат - припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.05.16

Суддя Максимів Т. В.