КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2016 р. Справа№ 910/14987/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Скрипки І.М.

Лобаня О.І.

секретар Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача (стягувача): Лосіхін О.О. (представник за довіреністю), Стрельников М.В. (представник за довіреністю), Морозова О.С. (представник за довіреністю)

від відповідача (боржника): не з'явився

від органу виконання судових рішень: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Пластик карта"

на ухвалу господарського суду міста Києва

від 25.02.2016 року

у справі №910/14987/15 (суддя Зеленіна Н.І.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Пластик карта" на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Пластик карта"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про стягнення 14 357 947,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Пластик карта" на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві у справі №910/14987/15 відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Пластик карта" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року у справі №910/14987/15 та прийняти нову, якою визнати постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №49626610 з примусового виконання ухвали господарського суду міста Києва такою, що не підлягає виконанню та зобов'язати постанову скасувати.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що судом невірно з'ясовано обставини справи, також зазначив, що в даному випадку скаржник оскаржував рішення державного виконавця про зупинення виконавчого провадження з підстав невідповідності зазначеного рішення п.5 ч.6 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Пластик карта"08.04.2016 року звернулося повторно до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року у справі №910/14987/15 та прийняти нову, якою визнати постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №49626610 з примусового виконання ухвали господарського суду міста Києва такою, що не підлягає виконанню та зобов'язати постанову скасувати.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Куксов В.В.) від 18.04.2016 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Пластик карта" прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 04.05.2016 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду №09-52/1236/16 від 04.05.2016 р. у справі №910/14987/15 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/14987/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Скрипка І.М., Лобань О.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: Іоннікова І.А., судді: Скрипка І.М., Лобань О.І.) від 04.05.2016 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Пластик карта" до провадження, розгляд справи призначено на 04.05.2016.

В судове засідання апеляційної інстанції 04.05.2016 р. представники органу виконання судових рішень, боржника (відповідача) не з'явився.

Оскільки явка представників стягувача, боржника, органу виконання судових рішень у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення стягувача, боржника, органу виконання судових рішень про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати апеляційну скаргу у відсутність представника органу виконання судових рішень, боржника (відповідача).

В судовому засіданні 04.05.2016 р. представники позивача (стягувача) підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року у справі №910/14987/15 та прийняти нову, якою визнати постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №49626610 з примусового виконання ухвали господарського суду міста Києва такою, що не підлягає виконанню та зобов'язати постанову скасувати.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача (стягувача), дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Пластик карта" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про 14357947,04 грн.

Ухвалою суду від 11.08.2015 р. затверджено мирову угоду, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Пластик карта" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" 28.07.2015 р., та припинено провадження у справі.

Відповідно до ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

10.12.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Пластик карта" звернулось до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження.

14.12.2015 р. Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № ВП 49626610.

14.12.2015 р. Відділом винесено постанову про зупинення виконавчого провадження №ВП 49626610 у зв'язку з віднесенням боржника - Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних та запровадженням тимчасової адміністрації.

21.12.2015 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Пластик карта" до господарського суду міста Києва надійшла скарга на дії ВДВС державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, в якій скаржник просив визнати постанову ВДВС про зупинення виконавчого провадження №49626610 з примусового виконання ухвали господарського суду міста Києва у справі №910/14987/15 такою, що не підлягає виконанню та зобов'язати постанову скасувати.

Вимоги, викладені у скарзі на дії органу державної виконавчої служби, скаржник обґрунтовує тим, що грошові вимоги до боржника, визначені у затвердженій судом мировій угоді, не являються кредиторськими вимогами у розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку з чим просить скасувати постанову про зупинення виконавчого провадження.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 121-2 Господарського процесуального кодексу України встановлює порядок оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби у процедурі виконання рішення господарського суду, згідно з якою за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України „Про виконавче провадження". Даний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Виходячи зі змісту ст. ст. 6, 11 Закону України „Про виконавче провадження", держаний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачаться з матеріалів справи, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №171 від 17.09.2015 р. на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 р. №612, запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в установі боржника.

17.12.2015 р. Правління Національного банку України прийняло постанову №898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ".

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 р. №230 "Про початок процедури ліквідації AT "БАНК "ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" та делегування повноважень ліквідатора Банку".

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Отже, з моменту запровадження тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2015 р. №6-2001цс15.

Відповідно до ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі запровадження тимчасової адміністрації банку-боржника.

Виходячи зі змісту статті 39 вказаного Закону, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1-17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених пунктами 3, 4, 6-10 і 12-14 частини першої статті 37 цього Закону, пунктами 2-5 частини першої статті 38 цього Закону, - до закінчення строку дії зазначених обставин. Постанова про зупинення виконавчого провадження може бути оскаржена у десятиденний строк в порядку, встановленому цим Законом. Строки зупинення виконавчого провадження можуть бути скорочені судом. Протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача.

Таким чином, пунктом 9 ч. 1 ст. 37 вказаного Закону встановлено обов'язок державного виконавця зупинити виконавче провадження у разі запровадження тимчасової адміністрації банку-боржника.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що державний виконавець при винесенні постанови про зупинення виконавчого провадження діяв у межах своїх повноважень, у порядку та спосіб, встановлений Законом України "Про виконавче провадження", підстави для визнання дій державного виконавця ВДВС відсутні, а тому вимоги, викладені в скарзі на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, на які скаржник посилається як на підставу скасування ухвали суду, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв ухвалу з додержанням норм чинного законодавства, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Пластик карта" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 25.02.2016 р. у справі №910/14987/15 залишити без змін.

Матеріали справи №910/14987/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді І.М. Скрипка

О.І. Лобань