РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2016 р. Справа № 903/845/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Розізнана І.В.

суддів Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Вох В.С.

розглянувши апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Волинської області від 15.03.16 р. за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор -Холдінг" про визнання незаконними дій державного виконавця

у справі № 903/845/15 (суддя Дем`як Валентина Миколаївна )

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг"

про стягнення 18 805 898, 13 грн. заборгованості із виплати частки у статутному капіталі

за участю представників сторін:

стягувача представника ОСОБА_3

боржник - не з"явився

представники ДВС -Куляш О.О., Новосад О.Ю. ( довіреності у спрваі)

Судом роз'яснено представникам стягувача та ДВС права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 15.03.2016 року у справі №903/845/15 (суддя Дем"як В.М.) скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" задоволено частково. Визнано незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосада О.Ю., які полягали у винесенні постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2015 року у виконавчому провадженні № 49611785. Постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2015 року у виконавчому провадженні №49611785 скасовано.

В решті заявлених вимог по скарзі відмовлено.

Задовольняючи частково скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг", місцевий господарський суд керувався положеннями ст. 19 Конституції України, ст.18, ч.2 ст.25,ч.1 ст.26, ч.5 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 115 ГПК України та прийшов до висновку , що підтверджений факт неправомірних дій державного виконавця при винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № ВП 49611785 від 10.12.2015 р., оскільки державний виконавець не здійснив визначені законом заходи для примусового виконання наказу господарського суду у спосіб визначений судом: стягнення коштів, а передчасно застосував заходи примусового виконання рішення для звернення стягнення на майно боржника .

Відмовляючи в задоволенні скарги про визнання незаконними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосада О.Ю., які полягали у винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження , суд першої інстанції взяв до уваги , що у виконавчому документі наявні всі умови для ідентифікації боржника, крім того, вірний код ЄДРПОУ боржника зазначено у заяві про відкриття виконавчого провадження .

Не погодившись із зазначеною ухвалою, стягувач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує, що дії державного виконавця є законними, такими, що не порушують права боржника, та вчиненими без перевищення повноважень.

На думку апелянта, при набранні законної сили даної ухвали, будуть зняті арешти з рахунків боржника у банках, що надасть можливість боржнику не сплачувати кошти на користь стягувача. Про це зокрема свідчить те, що боржник протиправно відкривав нові рахунки у банках, де відбувся рух коштів в розмірі понад 6000000 грн.

Просить скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 15.03.2016 року у вказаній справі, винесену за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" про визнання незаконними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області, винести постанову, якою відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" про визнання незаконними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області в частині визнання незаконними дій старшого державного виконавця Новосада О.Ю., які полягали у винесенні постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2015 року у виконавчому провадженні № 49611785 та скасуванні даної постанови.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області надіслав письмові пояснення, в яких вважає, що дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України « Про виконавче провадження «

Від боржника відзиву на апеляційну скаргу не надходило,що не перешкоджає перегляду ухвали господарського суду Волинської області.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 року (головуючий суддя Мельник О.В., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В.) у справі №903/845/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_1.

11.04.2016 року від товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" надійшла заява про відвід суддів Мельника О.В., Розізнаної І.В., Грязнова В.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 р. у відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" про відвід суддів та задоволено заяву судді Мельника О.В. про самовідвід.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2016 р. визначено склад колегії суддів: 1. Олексюк Г.Є. - головуючий суддя, 2. Грязнов В.В., 3. Розізнана І.В.

14.04.2016 р. ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В.) у справі №903/845/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_1.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримав вимоги апеляційної скарги, з підстав викладених у ній. Просить скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 15.03.2016 р. в частині визнання незаконними дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосада О.Ю., які полягали у винесенні постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2015 року у виконавчому провадженні № 49611785.

Представник ДВС Новосад О.Ю. в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та вказав, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебувало виконавче провадження №49611785 з примусового виконання Наказу господарського суду Волинської області №903/845/15-1 від 07.12.2015р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" (44700, Волинська область, м.Володимир-Волинський, вул.Луцька, 211 А, ) на користь ОСОБА_1 (44702, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 грн. 49 коп. частини прибутку, з урахуванням утриманого податку з доходів фізичних осіб, одержаного відповідачем у 2013 році, 1287799грн. 99коп. інфляційних втрат, 63203грн. 90коп. 3% річних, всього - 3517245грн. 38коп., 13668грн. 07 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Оскільки у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач просив накласти арешт на майно боржника та надіслати відповідну інформацію до реєстрів обтяжень майна, державним виконавцем одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, керуючись ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми звернення стягнення 3 530 913,45грн., та внесені відповідні записи до реєстрів обтяжень майна. Вказав, що оскільки на момент відкриття виконавчого провадження державному виконавцю було невідомо, яке конкретно майно наявне у боржника на праві власності, то арешт накладався на все майно боржника в межах суми звернення стягнення 3 530 913,45грн., що дозволяє Закон України "Про виконавче провадження". Вважає, що опис майна боржника є одним з видів накладення арешту на майно боржника та не забороняє державному виконавцю винести постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження перед його виявлення та подальшим описом.

На думку Новосада О.Ю. ним, як державним виконавцем відділу, правомірно було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та жодним чином не порушено вимог ст.29 Закону України "Про виконавче провадження"

Просить апеляційну скаргу задовольнити.

Представник ДВС Куляш О.О. підтримав пояснення представника Новосада О.Ю. Просить задовольнити вимоги апеляційної скарги.

В судовому засіданні оглянутий оригінал виконавчого провадження № 49611785 по виконанню наказу господарського суду Волинської області №903/845/15-1 від 07.12.2015р.

Боржник в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи попереджався в установленому законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с. 83).

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки боржник належним чином повідомлявся про час та місце апеляційного перегляду справи, враховуючи обмеженість строків вирішення спору, явка боржника обов'язковою не визнавалась, судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та визнала за можливе розглянути справу у його відсутність.

Згідно ч.2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України , апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п"ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представника апелянта , представників ДВС, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваної ухвали, судова колегія вважає, що апеляційна скарга стягувача ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Волинської області від 01.09.2015 року у вказаній справі постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-холдінг" ( м.Володимир-Волинський, вул.Луцька,211 А, ) 30 855,53 грн. - 3 % річних, 42570 грн. - індексу інфляції, а всього 456 025,53 грн. заборгованості та 6 840,38 грн. в повернення витрат по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (44702, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1). В решті позову відмовити.

24.11.2015р. постановою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Резолютивну частину рішення викладено у наступній редакції:

"1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" (44700, Волинська область, м.Володимир-Волинський, вул.Луцька, 211А, ) на користь ОСОБА_1 (44702, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 2166241грн. 49 коп. частини прибутку, з урахуванням утриманого податку з доходів фізичних осіб, одержаного відповідачем у 2013 році, 1287799грн. 99коп. інфляційних втрат, 63203грн. 90коп. 3% річних, всього - 3517245грн. 38коп., 13668грн. 07коп. судових витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити."

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" (44700, Волинська область, м.Володимир-Волинський, вул.Луцька, 211А, ) на користь ОСОБА_1 (44702, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 13085грн. 54коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання даного рішення від 01.09.2015р. та постанови від 24.11.2015р. судом було видано наказ № 903/845/15-1 від 07.12.2015р. про його примусове виконання.

Аналізуючи зазначені обставини справи, судова колегія прийшла до наступних висновків.

За приписами ст. 124 Конституції України та ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили. Накази про стягнення судового збору надсилаються до місцевих органів державної податкової служби.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, в тому числі наказів господарських судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ч. 1 ст. 121-2 ГПК України визначає, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Предметом оскарження згідно скарги боржника на дії органу ДВС виступають, зокрема, дії державного виконавця в частині винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи та оглянутого оригіналу виконавчого провадження № 49611785, 09.12.2015р. стягувач ОСОБА_1 надіслав на адресу Відділу ДВС підрозділу примусового виконання рішень заяву про відкриття виконавчого провадження.

10.12.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосадом О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49611785 по примусовому виконанню наказу № 903/845/15-1 від 07.12.2015р.

Відповідно до пункту 2 даної постанови боржникові надано термін для добровільного виконання наказу на протязі семи днів з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з вимог боржника, останній вважає, що державний виконавець відкрив провадження за наказом господарського суду Волинської області №903/845/15-1 від 07.12.2015р., який не відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки код ЄДРПОУ боржника є невірним і він складається із 9 цифр.

Разом з тим відповідно до матеріалів виконавчого провадження, державний виконавець, виявивши помилку в судовому наказі не відмовив у відкритті виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст. 26 цього Закону, а виніс відповідну постанову.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до наказу №903/845/15-1 від 07.12.2015р., код ЄДРПОУ боржника зазначено 300888756, тоді як необхідно вказати .

Суд апеляційної інстанції констатує, що у виконавчому документі наявні всі реквізити, визначені ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", наявні всі умови для ідентифікації боржника, крім того вірний код ЄДРПОУ боржника зазначено у заяві про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладені норми Закону та зміст наказу господарського суду Волинської області №903/845/15-1 від 07.12.2015р. суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що зазначена помилка не тягне за собою правових підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження .

Крім того , суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання скаржника на те, що він не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.12.2015р. ,як на підставу неправомірності її винесення судом, оскільки факт неотримання заяви має правові наслідки для наступних стадій виконавчого провадження.

Таким чином, вимога про визнання незаконними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосада О.Ю., які полягли у винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №49611785 від 10.12.2015р. до задоволення не підлягає, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив в її задоволенні .

Крім того, 10.12.2015р. року державний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Як вбачається з оскаржуваної ухвали, дана вимога судом першої інстанції була задоволена, разом з тим, колегія суддів з таким висновком не погоджується з підстав,викладених нижче.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Таким чином, закон передбачає можливість одночасного накладення арешту як на майно, так і на кошти боржника у межах строку для добровільного виконання рішення суду.

Суд апеляційної не може погодитись з висновками суду першої інстанції про те, що накладення арешту на майно боржника у межах строку для добровільного виконання рішення суду порушує вимоги закону " Про виконавче провадження " та про порушення державним виконавцем порядку черговості стягнення за виконавчим документом, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішення державний виконавець розпочинає у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 1 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення.

Згідно зі ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Стаття 52 Закону Укроаїни "Про виконавче провадження" визначає порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, за приписами якої (ч. 1 ст. 52 Закону) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 49611785, у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач просив накласти арешт на майно боржника та надіслати відповідну інформацію до реєстрів обтяжень майна, в свою чергу державним виконавцем одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, керуючись ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми звернення стягнення 3 530 913,45грн., та внесені відповідні записи до реєстрів обтяжень майна.

Колегія суддів приймає до уваги пояснення представника ДВС Новосада О.Ю., згідно яких на момент відкриття виконавчого провадження державному виконавцю було невідомо, яке конкретно майно наявне у боржника на праві власності, тому арешт накладався на все майно боржника в межах суми звернення стягнення 3 530 913,45грн., що дозволяє Закон України "Про виконавче провадження".

З огляду на вищезазначені правові приписи, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду погоджується з доводами апелянта про безпідставність скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор- Холдінг" на постанову державного виконавця, оскільки дії державного виконавця повністю відповідають вимогам закону, так як законом дозволяється накладення арешту на майно боржника у межах строку для добровільного виконання рішення суду (абз. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, накладення арешту (без вилучення та примусової реалізації майна) не є заходом примусового виконання рішення відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження", а є лише заходом забезпечення виконання рішення суду, який відповідно до ст. 25 вказаного Закону може бути застосований державним виконавцем протягом встановленого для добровільного виконання строку.

Крім того, посилання боржника на те, що дії державного виконавця порушують його інтереси суд апеляційної інстанцій вважає безпідставними та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, а намагання оскаржити законні дії державної виконавчої служби направлені на зупинення здійснення заходів до забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до пункту 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що ухвала господарського суду Волинської області від 15.03.2016р. у справі №903/845/15 в частині визнання незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосада О.Ю., які полягали у винесенні постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2015 року у виконавчому провадженні № 49611785 підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" в цій частині необхідно відмовити .

В іншій частині ухвала господарського суду Волинської області підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги на підставі положень ст.ст. 44,49,105 ГПК України підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103-105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 15.03.16р. у справі №903/845/15 в частині визнання незаконними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосада О.Ю., які полягали у винесенні постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2015 року у виконавчому провадженні №49611785 скасувати .

3. В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" про визнання незаконними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосада О.Ю., які полягали у винесенні постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2015 року у виконавчому провадженні №49611785 відмовити.

4.В решті ухвалу господарського суду Волинської області від 15 березня 2016 року у справі № 903/845/15 залишити без змін.

5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гербор-Холдінг" (44700, Волинська область, м. Володимир - Волинський , вул. Луцька, 211 А, ) на користь ОСОБА_1 ( 44702, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1378,00 грн.

6. На виконання даної постанови господарському суду Волинської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.