ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Справа № 925/198/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 адвокат за договором, ОСОБА_2 за довіреністю, відповідача - не зявились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом приватного підприємства «Рік» до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркорн ЛТД» про стягнення 52 553 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - приватне підприємство «Рік» звернувся в господарський суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркорн ЛТД» (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору поставки № 18/12 від 18.12.2015 року, 52 016 грн. основного боргу, 537 грн. інфляційних втрат, що разом складає 52 553 грн., та відшкодування судових витрат.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти позову не заперечував, явку свого представника в засідання суду без поважних причин не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28.

Представники позивача в судовому засіданні позов з підстав, викладених в позовній заяві, підтримали і просили суд задовольнити повністю.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 75 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

18.12.2015 року позивач приватне підприємство «Рік», як постачальник, і відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркорн ЛТД», як замовник, уклали договір поставки № 18/12 (далі Договір). За умовами п. 1.1 договору постачальник зобовязався поставляти і передавати у власність замовника замовлений товар, а замовник зобовязався приймати та своєчасно оплачувати товар.

Крім того, за умовами договору сторони, зокрема, погодили, що:

замовник оплачує товар за цінами, передбаченими у рахунках, видаткових накладних та актах приймання-передачі товару. (п. 3.1 Договору).

ціни на товар, передбачені ціновою пропозицією, вказані в Специфікації, яка є невідємною частиною договору. (п. 3.4 Договору).

розрахунки проводяться згідно виставлених рахунків, та актів приймання-передачі товару за кожен поставлений товар. Оплата здійснюється шляхом переказу замовником грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Товар оплачується замовником на протязі 5 календарних днів з моменту підписання видаткової накладної. (п.п. 4.1, 4.2, 4.3 Договору).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар (шина зимова 215/65/R16 102H NOKIAN WR SUV 3 XL та шина зимова 205/65/R16 94T Hankook Winter I*Pike RS W419) за видатковими накладними №№ 1703, 1704 від 21.12.2015 року на суму 53 016 грн. Доставка і передача товару також підтверджується експрес-накладними ТОВ «Нова пошта» № 8323 від 21.12.2015 року та № 20 14 від 22.12.2015 року.

Підписи уповноважених представників сторін на видаткових накладних, скріплені відбитками печаток обох сторін, підтверджують факт вчинення господарської операції з поставки товару та прийняття товару у позивача без будь-яких зауважень до оформлення видаткової накладної.

Відповідач свої зобов'язання за Договором у повному обсязі не виконав, розрахувався частково на суму 1 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 39 від 11.02.2016 року.

Згідно з розрахунком позивача, наведеним у позовній заяві, станом на дату подачі позову, заборгованість відповідача за поставлений по Договору товар складає 52 016 грн. основного боргу.

29.01.2016 року за вих. № 7 позивач направив відповідачу письмову вимогу про погашення наявної заборгованості. Відповідач на вимогу не відповів, грошові кошти позивачу не сплатив.

Вищеназвані документи долучені до матеріалів справи в якості письмових доказів.

З урахуванням викладеного суд вважає, що спірні зобов'язальні відносини виникли між сторонами на підставі договору поставки № 18/12 від 18.12.2015 року. Договір є укладеним, частково виконаний сторонами, вимоги позивача ґрунтуються на правах і обовязках сторін цього договору.

Загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обовязків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обовязки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність і розмір невиконаного спірного грошового зобов'язання в загальному розмірі 52 016 грн. позивачем обґрунтовані та підтверджені наданими документами, відповідачем допустимими доказами не спростовані, тому ця заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до ст. 610,ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати товару, в порядку ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано 537 грн. інфляційних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення зазначеної суми інфляційних, відповідає ч. 2 ст. 625 ЦК України, її розрахунок судом перевірений, визнаний вірним тому також підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобовязання щодо порядку розрахунків за поставлений товар, прострочив їх оплату, тому позовні вимоги про стягнення 52 016 грн. основного боргу за поставлений товар, 537 грн. інфляційних втрат, судом визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються повністю.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування вимог про відшкодування судових витрат в сумі 7000 грн. на оплату адвокатських послуг позивачем надано: оригінал ордера адвоката, договір про надання правової допомоги № 1/29 від 29.01.2015 року адвокатом ОСОБА_1, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт надання юридичних послуг № 1/103 від 01.03.2016 року, квитанцію про сплату адвокату ОСОБА_1 7000 грн. гонорару.

На думку суду, розмір таких витрат, є обґрунтованим та співрозмірним з проведеною роботою адвоката по підготовці позовних матеріалів та супроводженню спору в суді.

Пунктом 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - судовий збір в розмірі 1378 грн. та витрати на послуги адвоката в розмірі 7000 грн., а разом 8 378 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркорн ЛТД» , місцезнаходження: 18001, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, буд. 2 на користь приватного підприємства «Рік» , місцезнаходження: 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9, кім. 414, - 52 016 грн. основного боргу, 537 грн. інфляційних втрат, 8 378 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 29.04.2016 року.

Суддя В.М. Грачов