ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.05.16р. Справа № 904/1449/16

За позовом Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа", (м. Кривий Ріг)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

про стягнення 4 314,04 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: Цвіркун А.А.- юрисконсульт (дов. № 6 від 07.04.16р.)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення 4 314,04 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 2 337?42 грн. - заборгованість за теплову енергію, 1 837,14 грн. - інфляційні втрати, 139,48 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором про постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання і пари № 2966 від 01.11.2011р., в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлену теплову енергію.

Позивач у судове засідання 10.05.16р. подав до канцелярії суду клопотання, яким надає довідку про заборгованість відповідача перед позивачем станом на 29.04.16р. та картку рахунок, відповідно до якої сума основного боргу відповідачем сплачена в повному обсязі.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за № 21932822 станом на 10.05.2016 року юридичне місцезнаходження відповідача (Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1) - 50031, АДРЕСА_1 - куди і направлялись ухвали суду.

Відповідач двічі у судове засідання не з'явився, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, причину неявки суду не повідомив, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, що також підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулись до господарського суду та знаходяться в матеріалах справи.

За таких обставин господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2011 року між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа", як постачальник, та Фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1, як споживач, було укладено договір на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання № 2966.

Цей договір діє з 01 листопада 2011 по 01 листопада 2012 року і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляду. При заяві однієї зі сторін про розірвання договору за один місяць і відсутність заборгованості споживача перед постачальником договір може бути, розірваний. При наявності заборгованості за споживачем, нарахування за договором припиняються, а договір не розривається до повного погашення заборгованості (п. 6.1. договору).

Згідно п. 1.1. договору, постачальник відпускає споживачеві теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а споживач сплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строк, передбачені цим Договором.

Постачальник відпускає споживачеві теплову енергію на об'єкти, вказані в таблиці № 2 згідно з встановленим планом теплоспоживача з 01 листопада 2011 року по 01 листопада 2012 (див. Таблиця № 1 і № 2, акт межі розділу як невід'ємні частини договору). Оплата здійснюється з моменту зазначеного періоду дії договору (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, облік споживання теплової енергії виробляти згідно приладів обліку або розрахунковим способом при їх відсутності.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що оплата за відпущену теплову енергію проводиться споживачем щомісяця, самостійно, в грошовій формі, та іншими формами розрахунку за погодженням сторін до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. В іншому випадку постачальник має право без додаткового попередження припинити повністю або обмежити частково подачу теплової енергії споживачеві.

У відповідності до п. 3.4. договору, споживач здійснює передоплату в грошовій формі, у розмірі планового місячного споживання в термін до 20 числа кожного місяця.

Тарифи на послуги теплопостачання передбачені постановою № 119 від 30.09.2011р. "Про встановлення тарифів на теплову енергію КПТМ "Криворіжтепломережа", що складає за період з 01.10.2011р. по 31.12.2013р.- 954,05 грн. за 1 Гкал (з ПДВ).

Отже, за період з 01.12.2013р. по 30.12.2013р. заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту теплової енергії складає у сумі 2 337,42 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 2 337,42 грн.

Доказів виконання по оплаті за договором на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання № 2966 від 01.11.2011р. на загальну 2 337,42 грн. на момент розгляду спору відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В судовому засіданні було з'ясовано, що заборгованість за теплову енергію згідно договору № 2966 від 01.11.2011р. в сумі 2 337,42 грн. була сплачена відповідачем до 27.04.16р., що підтверджується картою рахунку.

Оскільки відповідачем повністю сплачено суму заборгованості після звернення позивача з позовом до суду, провадження у справі в частині стягнення основного боргу за спожиту теплову енергію у сумі 2 337,42 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач розрахував та заявив до стягнення з відповідача інфляційні втрати у сумі 1 837,14 грн. та 3% річних у сумі 139,48 грн., згідно розрахунків (а.с. 13).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим, вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 1 837,14 грн. та 3% річних у сумі 139,48 грн. слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Викладене є підставою для задоволення позову частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 75, 80, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 2 337,42 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (50031, АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9; ) - 1 837 (одна тисяча вісімсот тридцять сім ) грн. 14 коп. інфляційних втрат, 139 (сто тридцять дев'ять) грн. 48 коп. 3% річних, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 12.05.16р.

Суддя І.Ю. Дубінін