РІШЕННЯ

25 квітня 2016 року Справа № 913/460/16

Провадження №6/913/460/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк",

м. Сєвєродонецьк Луганської області,

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Гірське Попаснянського району Луганської області

про стягнення 157 952 грн. 10 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Жданова Е.А.

У засіданні брали участь:

від позивача - Баклан А.В., довіреність б/н від 16.07.2015;

від відповідача - представник не прибув.

за участю - завідувача сектору ВАТ "Ощадбанк" філії - Луганського обласного управління Корчагіної Ганни Сергіївни, посвідчення №295, від 12.04.2016, паспорт серії НОМЕР_2, виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 26.11.2003.

ВСТАНОВИВ:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії №7 від 23.09.2011 в розмірі 157 952 грн. 10 коп., в тому числі: борг по кредиту з 23.07.2014 по 02.02.2016 в сумі 85 000 грн. 00 коп., відсотки по кредиту з 06.08.2014 по 02.02.2016 в сумі 11 625 грн. 26 коп., комісія за резервування з 06.08.2014 по 02.02.2016 в сумі 14 грн. 23 коп., три відсотки річних по простроченому основному боргу з 23.07.2014 по 02.02.2016 в сумі 3 842 грн. 55 коп., три відсотки річних по прострочених відсотках з 06.08.2014 по 02.02.2016 в сумі 547 грн. 88 коп., інфляційні нарахування по простроченому основному боргу з 23.07.2014 по 31.12.2015 в сумі 50 797 грн. 49 коп., інфляційні нарахування по прострочених відсотках з 06.08.2014 по 31.12.2015 в сумі 6 124 грн. 69 коп.

Позивачем до суду надані письмові пояснення № 39-09/435 від 20.04.2016 з додатковим розрахунком інфляційних нарахувань на суму простроченого боргу за кредитом за період серпень 2014 року - грудень 2015 року в розмірі 48 074,72 грн., та за простроченими відсотками по кредиту за період вересень 2014 року - грудень 2015 року в розмірі 5 302 грн. 35 коп. також позивачем зазначено, що заявлена банком до стягнення сума заборгованості відповідачем не сплачена, відзив на позовну заяву на адресу банка від відповідача не надходив.

Судом надані позивачем пояснення прийняті до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Відповідач відзив на позовну заяву та інші витребувані судом документи не представив, правом на у судових засіданнях не скористався. В той же час, від відповідача, на електрону адресу господарського суду Луганської області надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, у зв'язку із хворобою ОСОБА_2

Вказане клопотання судом відхиляється виходячи з того, що аналогічне клопотання відповідачем вже було заявлено від 11.04.2016 і суд відклав розгляд справи на 25.04.2016.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони повинні добросовісно користуватися наданими їм правами, в даному випадку, суд вважає, що відповідачем здійснюються дії по затягуванню судового процесу. При цьому, суд не визнавав явку представників сторін обов'язковою, а відповідач мав реальну можливість забезпечити явку до суду особисто або через повноважного представника та надати суду відповідні заперечення, пояснення та докази.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Тому, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування вимог за позовом, позивач посилається на наступне.

23.09.2011 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір кредитної лінії № 7 з додатками та змінами.

Відповідно до п.п 2.2 - 2.4 договору кредит надано у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) на поповнення обігових коштів з остаточним терміном повернення не пізніше 22 вересня 2014 року. Максимальним ліміт кредитування становить 100 000,00 грн.

За умовами договору відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням та здійснити погашення кредиту відповідно до графіку та сплатити інші платежі, передбачені договором.

Відповідно до п. 2.7, п. 2.7.1 договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку проценти в розмірі 19% річних.

Всупереч взятих на себе зобов'язань позичальником оплата за кредитом та процентами здійснювалася не в повній мірі та несвоєчасно.

Так, за розрахунком позивача, станом на 03.02.2016 відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 85 000,00 грн., заборгованість за процентами з 06.08.2014 по 02.02.2016 в сумі 11 625,26 грн., заборгованість за комісією щодо резервування кредитних коштів за період з 06.08.2014 по 02.02.2016 в сумі 14,23 грн.

Також у зв'язку із порушенням строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, позивачем нараховані втрати від інфляції за простроченим кредитом в сумі 50 797,49 грн., за простроченими процентами в сумі 6 124,69 грн. Крім цього нараховані 3% річних за простроченим кредитом в сумі 3 842,55 грн., за простроченими процентами в сумі 547,88 грн.

Окільки, відповідач в добровільному порядку суму заборгованості не оплатив, позивач звернувся до суду із даним позовом який обґрунтовує посиланням на норми цивільного та господарського законодавства, в тому числі ст. ст. 1048, 1050 ЦК України та інші.

Відповідач проти позову не заперечив.

Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши доводи сторін у їх сукупності, щодо позову суд дійшов до наступного.

23.09.2011 року між сторонами у справі укладено договір кредитної лінії № 7 відповідно до якого банк надає позичальнику кредит на умовах забезпеченності, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до умов та положень цього договору.

Згідно п..2.2, п.2.3 кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 22 вересня 2014 року.

Також, між сторонами були укладені додатковий договір №1 до договору кредитної лінії від 30.07.2012 та додатковий договір №2 до договору кредитної лінії від 04.09.2012.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Згідно з ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно п. 2.3 максимальний ліміт кредитної лінії становить 100 000,00грн.

Згідно п. 2.7.1 проценти за користування кредитом встановлюються в розмірі 19% річних та нараховуються на фактичну суму заборгованості починаючи з першого дня користування кредитом та до повного погашення.

Згідно п. 2.7.3 договору (в редакції додаткового договору №2 від 04.09.2012) нараховані за період з першого дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по останній день повернення позичальником кредиту (або його частини) проценти (з урахуванням положень п. 2.7.4 цього договору) повинні бути сплачені позичальником не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним, а в разі повного та дострокового погашення кредиту - одночасно з погашенням кредиту.

Відповідно до п. 2.10 договору в редакції додаткового до договору №2 від 04.09.2012 за надання банківських послуг, зокрема за резервування коштів на невикористану частину кредиту, позичальник сплачує банку комісійну винагороду. Сплата комісійної винагороди здійснюється в розмірі 1 відсоток річних від суми невикористаної частини кредиту щомісячно, не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На виконання умов кредитного договору, відповідно до заявок позичальника, банк надав останньому кредитні кошти в межах ліміту кредитування в сумі 100 000,00 грн., які останній в повному обсязі не повернув, у зв'язку з чим за період з 23.07.2014 по 02.02.2016 за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 85 000,00 грн.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів не оспорюється та жодним чином не спростовується.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої Наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, зазначені вище виписки по особовому рахунку відповідача є первинними документами, а відповідно і належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України, а тому приймаються до уваги судом.

За розрахунком позивача, відповідачем зобов'язання щодо сплати щомісячних процентів за користування кредитом виконувалося неналежним чином, у зв'язку з чим за період з 06.08.2014 по 02.02.2016 утворилась заборгованість за процентами в сумі 11 625,26 грн.

За доводами позивача, відповідачем не сплачувалася комісія за резерування кредитних коштів, у зв'язку з чим за період з 06.08.2014 утворилась заборгованість за комісією в сумі 14,23 грн.

Але, як свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості за комісією, розмір несплаченої комісійної винагороди становить 8,63 грн., а не 14,23, як вказано позивачем у позові. При цьому, решта суми, а саме 5,60 грн. - це пеня, нарахована на заборгованість за комісією в сумі 8,63 грн., за період з 06.0.2014 по 31.01.2016.

Відповідачем доказів оплати вказаних сум не надано.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач доказів належної оплати заборгованості за кредитом, процентами та комісійною винагородою не представив та не надав власного розрахунку суми основного боргу, у зв'язку з чим суд керується розрахунком позивача.

В той же час, з метою отримання заборгованості за кредитним договором, позивачем на адресу відповідача за допомогою послуг УДППЗ «Укрпошта» направлялася вимога від 06.07.2015 № 87-10/253, яка була отримана останнім, про що свідчить відмітка органу поштового зв'язку на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Виходячи з фактичних обставин справи та зібраних доказів, слід зазначити, що на момент звернення позивачем до суду у останнього виникло право вимоги заборгованості за кредитом, відсотками та комісійною винагородою. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 85 000,00 грн., заборгованості за процентами в сумі 11 625,26 грн. та комісійною винагородою в сумі 8,63 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В той же час, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією в сумі 5,60 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв'язку із простроченням повернення кредиту, позивачем, згідно розрахунку, доданому до позовної заяви, нараховані інфляційні за період серпень 2015 - грудень 2015 року в сумі 50 797,49 грн. Вказана сума була нарахована позивачем невірно у зв'язку з чим, суд зобов'язував останнього надати належний розрахунок інфляційних.

Так, позивачем, до письмових пояснень від 20.04.2016 був наданий додатковий розрахунок інфляційних, згідно якого інфляційні нараховувалися за період серпень 2014 року - грудень 2015 року і склали 48 074,72 грн.

При перевіренні вказаного розрахунку за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» судом встановлено, що фактичний розмір інфляційних перевищує суму нараховану позивачем та становить 49 908,12 грн. З урахуванням наведених обставин, суд вважає за можливе погодитися із розрахунком інфляційних, нарахованих на суму простроченого кредиту та задовольняє ці вимоги в зазначеній позивачем сумі, а саме - 48 074,72 грн.

В той же час, згідно розрахунку позивача, доданого до позовної заяви, інфляційні нарахування на прострочені відсотки за користування кредитом за період серпень 2014 року - грудень 2015 року становлять 6 124,69 грн. Але цей розрахунок здійснений позивачем невірно, у зв'язку з чим суд зобов'язував позивача надати належний розрахунок.

Так, згідно розрахунку інфляційних, доданих до письмових пояснень, інфляційні нарахування за період вересень 2014року - грудень 2015 року становлять загальну суму 5 302,35 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» судом встановлено, що загальний розмір інфляційних становить 5 302,27 грн., а саме:

на суму 1593,39 грн., за вересень 2014 - червень 2015 - 886,11 грн.;

на суму 1516,03 грн., за жовтень 2014 - червень 2015 - 776,61 грн.;

на суму 1467,12 грн., за листопад 2014 - червень 2015 - 699,55 грн.,

на суму 178,84 грн., за липень 2015 - листопад 2015 - 2,04 грн.,

на суму 1516,03 грн., грудень 2014 - листопад 2015 - 702,32 грн.,

на суму 1467,12 грн., за січень 2015 - листопад 2015 - 620,89 грн.,

на суму 1516,03 грн., за лютий - листопад 2015 - 576,66 грн.,

на суму 1516,03 грн., за березень - листопад 2015 - 471,33 грн.,

на суму 194,05 грн., за грудень - 1,35 грн.,

на суму 1369,31 грн., за квітень 2015 - грудень 2015 - 262,09 грн.,

на с уму 1516,03 грн., за травень - грудень 2015 - 68,36 грн.,

на суму 1467,12 грн., за червень - грудень 2015 - 23,15 грн.,

на суму 1516,03 грн., за липень - гунь 2015 - 28,07,

на суму 1467,13 грн., за серпень - грудень 2015 - 42,26 грн.,

на суму 1516,02, за вересень - грудень 2015 - 56,25грн.,

на суму 1516,03 грн., за жовтень - грудень 2015 - 20,91 грн.,

на суму 1467,12 грн., за листопад - грудень 2015 - 39,82 грн.,

на суму 1516,03 грн. за грудень 2015 - 10,61 грн.

Крім цього, позивачем нараховані 3% річних за прострочення повернення кредиту та оплати процентів за період з 23.07.2014 по 02.02.2016 в сумі 3 842,55 грн. та за період з 06.08.2014 по 02.02.2016 в сумі 547,88 грн. відповідно.

Сплата інфляційних нарахувань і трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) відповідно до ст. 625 ЦК України не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до вимог абз.3 п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р., розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь - який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні нарахування у зв'язку із простроченням сплати кредиту в сумі 48 074 грн. 72 коп., а також інфляційні нараховані на прострочені відсотки за користування кредитом в сумі 5 302 грн. 27 коп. В решті вимог слід відмовити.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за кредитом в сумі 85 000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками в сумі 11 625, 26 грн., заборгованість за комісійною винагородою в сумі 8,63 грн., 3% річних за простроченим кредитом в сумі 3 842 грн. 55 коп., 3% річних за простроченими відсотками в сумі 547 грн. 88 коп., інфляційні нарахування по простроченому кредиту в сумі 48 074 грн. 72 коп., інфляційні нарахування по простроченим відсоткам в сумі 5 302 грн. 27 коп. (всього 154 401 грн. 31 коп.)

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача пропорційно обґрунтовано заявлених та задоволених вимог, а саме в сумі 2 316 грн. 02 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємція - ОСОБА_2, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, на користь:

- Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк», Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, буд. 40 «а», , заборгованість за кредитом в сумі 85 000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками в сумі 11 625, 26 грн., заборгованість за комісійною винагородою в сумі 8,63 грн., 3% річних за простроченим кредитом в сумі 3 842 грн. 55 коп., 3% річних за простроченими відсотками в сумі 547 грн. 88 коп., інфляційні нарахування по простроченому кредиту в сумі 48 074 грн. 72 коп., інфляційні нарахування по простроченим відсоткам в сумі 5 302 грн. 27 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2 316 грн., 02 коп., видати наказ позивачу.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та підписання рішення - 28.04.2016.

Суддя Т.А.Василенко