ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р.Справа № 922/1201/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Чугуївтепло", м.Чугуїв Харківської області
до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова, м.Харків
про стягнення 40438,09грн.
за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №8 від 04.01.2016

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Чугуївтепло", м.Чугуїв Харківської області (далі за текстом - позивач), звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова, м.Харків (далі за текстом - відповідач), про стягнення 40438,09грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №30/15 про закупівлю послуг з пари та гарячої води; постачання пари та гарячої води (надання послуг з теплопостачання) за державні кошти від 02.03.2015 в частині оплати послуг з теплопостачання.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, направив суду письмові пояснення на виконання вимог, викладених в ухвалі від 13.04.2016 у даній справі.

Відповідач у відзиві та його представник в судовому засіданні визнали позов в частині суми основного боргу в розмірі 35653,40грн. Щодо інших вимог відповідач надав контррозрахунок суми інфляційних витрат, а також просив зменшити розмір пені на 90% у зв'язку із його незадовільним майновим станом.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника відповідача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

02 березня 2015 року між відповідачем, як споживачем, та позивачем, як постачальником, укладено договір №30/15 про закупівлю послуг з пари та гарячої води; постачання пари та гарячої води (надання послуг з теплопостачання) за державні кошти (далі за текстом - Договір), за умовами якого позивач зобов'язався надавати відповідачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов'язався приймати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договром.

Ціна цього Договору становить 200000,00 грн. з урахуванням ПДВ. Тариф складає 407,09 грн. за 1 Гкал з ПДВ. (пункти 3.1, 3.4 Договору).

Відповідно до пунктів 4.2-4.5 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 15 днів до початку розрахункового періоду своїм дорученням самостійно сплачує постачальнику вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Якщо споживач розраховується за показанням приладів обліку: при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлену та сплачену до початку розрахункового періоду, це перевищення додатково сплачується споживачем не пізніше 28-го числа поточного місяця; у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок (сальдо) розрахунків зараховується на наступний місяць. Для споживачів, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії проводиться розрахунковим методом згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячних фактичних температур навколишнього повітря і теплоносія від теплових джерел постачальника, та втрат тепла в мережах споживача. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується, або зараховується (у разі переплати) на наступний розрахунковий період не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 5.9 Договору сторонами встановлено строк поставки теплової енергії з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Додатком №1а до Договору визначено перелік об'єктів постачання теплової енергії: гуртожиток КЕО за адресою: м.Чугуїв, м-н Авіатор, 1 та гуртожиток КЕО за адресою: м.Чугуїв, вул.Горишного, 1/217.

За умовами Договору позивач у жовтні - грудні 2015 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 137674,00грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами включення споживача №№32 та 20 від 12.10.2015, підписаними обома сторонами актами здачі-прийому наданих послуг з теплопостачання від 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015, рахунками від 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015, а також актами звірки станом на 01.01.2016.

Відповідач належним чином свої зобов'язання за Договором щодо оплати спожитої теплової енергії виконав частково, сплативши 101469,30грн., у зв'язку з чим, з урахуванням переплати станом на 01.10.2015 у розмірі 561,30грн., за ним утворилась заборгованість в розмірі 35653,40грн. (за о/р 1724 - 9485,47грн., за о/р 1723 - 26167,93грн.).

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 35653,40грн. основного боргу, 3530,67грн. пені, 240,72грн. 3% річних, 1013,30грн. інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України Про теплопостачання у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 1 статті 275 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору не допускається.

Стаття 526 Цивільного кодексу передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

В силу статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до статі 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Докази, наявні в матеріалах справи, свідчать про те, що відповідачем не погашено заборгованість за отриману теплову енергію в сумі 35653,40грн. за період жовтень-грудень 2015 року.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження повної оплати боргу за спірний період, наявність заборгованості визнав, а тому позовні вимоги про стягнення 35653,40грн. основного боргу є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно пункту 7.2.2 Договору за несвоєчасне виконання розрахунків за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожній день прострочення. Пеня нараховується, починаючи з 16 числа місяця, наступного за звітним.

Позивач просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 3530,67грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його такими, що відповідає матеріалам справи та вимогам законодавства.

Відповідач розміру штрафних санкцій та правильності здійсненого позивачем розрахунку не оспорив, однак подав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

Згідно пункту 3 статті 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

За приписами частини 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно підпункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про КЕВ м. Харків, затвердженого наказом начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління №61 від 15.04.2013, відповідач здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення - це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об'єктів соціально культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок забезпечення військових частин квартирним майном.

Відповідно до пункту 1.2 Положення, відповідач є державною військовою бюджетною установою та є юридичною особою.

Розглянувши клопотання про зменшення розміру пені, звіт відповідача про надходження та використання коштів загального фонду за 1 квартал 2016 року, довідку начальника КЕВ м. Харків та головного бухгалтера про відсутність призначень бюджетних коштів та асигнувань за КЕКВ 2800 для сплати штрафів та пені, враховуючи, що установа відповідача є неприбутковою та фінансується з Державного бюджету України, а також з огляду на покладені на відповідача завдання згідно розділу ІІІ Положення про КЕВ м.Харків, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та у відповідності до статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України, пункту 3 статті 83 ГПК України зменшити розмір пред'явленої позивачем до стягнення пені на 90%.

У зв'язку з цим, суд задовольняє вимоги про стягнення пені частково - в розмірі 353,07грн.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 240,72грн. 3% річних (за період з 16.11.2015 по 04.04.2016) та 1013,30грн. інфляційних втрат (за період з листопада 2015 року по лютий 2016 року).

Судом перевірений та визнаний обґрунтованим розрахунок позивача в частині стягнення 240,72грн. 3% річних, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок позивача в частині інфляційних втрат, суд вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Так, з урахуванням переплати в розмірі 561,30грн., яка існувала станом на 01.10.2015, та здійснених відповідачем оплат 24.11.2015 на загальну суму 28868,54грн. та 15.12.2015 на загальну суму 72600,76грн., період існування заборгованості з платежів за одержану теплову енергію за Договором фактично складав з 16.11.2015 по 23.11.2015 (8 днів) в розмірі 28307,24грн. та починаючи з 16.01.2016 в розмірі 35643,40грн. Оскільки період існування заборгованості у листопаді склав менше 15 днів, застосування індексу інфляції за цей місяць є необґрунтованим. За період з 24.11.2015 по 15.01.2016 у відповідача виникла переплата за отриману теплову енергію, що виключає нарахування інфляційних втрат. Таким чином, позивач має право застосовувати індекс інфляції починаючи з січня 2016 року на суму 35643,40грн.

Виходячи з меж (періодів) заявлених позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, суд вважає за можливе задовольнити дані вимоги частково за період з січня 2016 року по лютий 2016 року в розмірі 176,93грн. (35643,40грн.х100,9%х99,6%-35643,40грн).

Відповідно статті 49 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але з урахуванням того, що судовий збір в частині вимог про стягнення основного боргу, пені та 3% річних покладається на відповідача повністю.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова (61024, м.Харків, вул.Пушкінська, буд. 61, код 07923280) на користь Комунального підприємства "Чугуївтепло" (63503, Харківська область, м.Чугуїв, вул.Гагаріна, буд.15, код 35944142) 35653,40грн. основного боргу, 353,07грн. пені, 240,72грн. 3% річних, 176,93грн. інфляційних втрат, а також 1349,50грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 04.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_2