ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.05.16 Справа № 904/1058/16

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Чернігів

до колективного підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО", м. Дніпропетровськ

про стягнення 153 750,70 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт серія НМ163826 виданий 25.12.2003, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.02.2016

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до колективного підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО" (надалі - Відповідач) про стягнення 153 750,70 грн. за договором №7/КС на надання юридичних послуг від 20.11.2008.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2016 порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду.

В судових засіданнях 15.03.2016, 05.04.2016, 19.04.2016 розгляд справи був відкладений на 05.04.2016, 19.04.2016, 05.05.2016 відповідно, згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2016, на підставі клопотання Позивача та відповідно до ч.3 ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду спору був продовжений на 15 календарних днів.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме порушення строків оплати за надані юридичні послуги. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір №7/КС про надання юридичних послуг від 20.11.2008, довіреність №7/КС від 04.03.2014. Крім того, 05.05.2016 Позивач надав додаткові пояснення.

Позивач керуючись п.п.2.2., 10.3., 10.6. названого Договору, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача заборгованість за надані послуги в сумі 72 000,00 грн., 3% річних в сумі 3 340,59 грн., інфляційні втрати в сумі 37 640,10 грн., пеню в сумі 40 770,07 грн.

Відповідач у призначені на 15.03.2016, 05.04.2016, 19.04.2016, 05.05.2016 судові засідання не зявився; пояснень щодо причин неприбуття в судові засідання не надходило; про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №648, №218, №080, реєстром №222 від 22.04.2016 замовленої пошти по Дніпропетровську з повідомленням.

07.04.2016 Відповідач подав через канцелярію суду заперечення б/н від 24.03.2016, в якому стверджує, що договір №7/КС на надання юридичних послуг від 20.11.2008 та акти виконаних робіт не підписував, печатка на вказаних документах не ставилась.

З урахуванням викладеного в запереченні Відповідача, в зв`язку з необхідністю визначення необхідності проведення експертизи у справі №904/1058/16 для з`ясування питання належності підпису директора колективного підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО" ОСОБА_2 та печатки КП ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО", які проставлені на договорі №7/КС на надання юридичних послуг від 20.11.2008, дійсному підпису та оригіналу печатки, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2016 суд зобов`язав Відповідача надати вільні зразки підпису директора колективного підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО" ОСОБА_2 та печатки КП ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО", зобов`язав директора колективного підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО" ОСОБА_2 з`явитися до судового засідання для відібрання експериментальних зразків підпису та печатки Відповідача.

Проте Відповідач вимоги ухвали суду від 19.04.2016 не виконав, явку директора колективного підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО" ОСОБА_2 не забезпечив.

Отже, оскільки неможливість присутності в судовому засіданні представника Відповідача документально підтверджена не була, надані Позивачем матеріали справи та оригінали документів дозволяють розглянути справу по суті спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Відповідача за наявними в справі матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 05.05.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2008 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Позивач, ОСОБА_3) та колективне підприємство "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО" (Відповідач, ОСОБА_4) уклали договір №7/КС про надання юридичних послуг, відповідно до умов кого ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання в рамках абонентського обслуговування надавати ОСОБА_4 послуги правового характеру, а саме:

- здійснювати підготовку та перевірку локальних документів ОСОБА_4 (правового характеру);

- надавати консультації, довідки, висновки з правових питань, які виникають в діяльності ОСОБА_4, представляти інтереси в судах, органах виконавчої влади, місцевого самоврядування і т.п. (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.п.2.1, 2.2. Договору, щомісячна вартість послуг ОСОБА_3 за даним Договором складає 2 000,00 грн. Дана сума є фіксованою абонентською платою і не залежить від кількості наданих ОСОБА_3 послуг за даним Договором. Оплата послуг здійснюється щомісячно, не пізніше 1-го числа кожного місяця, шляхом передачі ОСОБА_4 грошових коштів ОСОБА_3 в розмірі, зазначеному в п.2.1. даного Договору в готівковій формі або шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_3.

Згідно з п.9.1. Договору, факт надання послуг, передбачених даним Договором, підтверджується ОСОБА_3 надання послуг, який щомісяця не пізніше 10 числа кожного місяця надсилається на адресу ОСОБА_3 і підписується повноважними представниками Сторін. Обовязок виготовлення та направлення ОСОБА_3 наданих послуг покладається на ОСОБА_4 (п.9.1. Договору). Послуги вважаються виконаними якісно в строк, в повному обсязі та такими, що прийняті ОСОБА_4 у випадку не направлення ОСОБА_4 наданих послуг на адресу ОСОБА_3.

Пунктом 8.1. Договору Сторони погодили, що Договір набирає чинності 01.12.2008 та діє до його розірвання за ініціативою будь-якої зі Сторін.

Доказів розірвання Договору станом на дату розгляду справи ані Позивачем, ані Відповідачем не надано.

Позивач, виходячи з умов укладеного Договору, звернувся з позовом до суду, в якому просить, зокрема, стягнути з Відповідача заборгованість за послуги правового характеру за період з 01.01.2013 по 01.01.2016, загальна вартість яких, відповідно до п.2.2. Договору, складає 72 000,00 грн.

При цьому, акти наданих послуг в зазначений період між сторонами не складались та не підписувались, проте в силу п.п.9.2., 9.3. Договору, послуги є такими, що надані якісно, в строк, в повному обсязі та такими, що прийняті Відповідачем.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків здійснення оплати послуг за період з 01.01.2013 по 01.01.2016, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 72 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 3 340,59 грн. за загальний період прострочення з 01.01.2013 по 01.01.2016, та інфляційні втрати в сумі 37 640,10 грн. за загальний період прострочення з січня 2013 року по грудень 2015 року включно.

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення строків оплати послуг, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю, а саме, підлягають стягненню 3 340,59 грн. 3% річних та 37 640,10 грн.. інфляційних втрат.

Згідно з п.2.3. Договору, за порушення умов розділу 2 даного Договору, ОСОБА_4 сплачує на користь ОСОБА_3 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого платежу, інфляційні втрати і проценти за користування грошовими коштами згідно діючого законодавства.

За розрахунком Позивача розмір пені за загальний період прострочення з 01.01.2013 по 01.01.2016 складає 40 770,07 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Господарським судом встановлено, що зобовязання з оплати послуг за період з 01.01.2013 по 01.01.2016 Відповідачем не виконано.

Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що розрахунок здійснений з порушенням п.6 ст.232 Господарського кодексу (пеня нарахована по кожному місяцю прострочення, починаючи з 01.01.2013, до 01.01.2016, що перевищує шестимісячний строк нарахування пені, встановлений зазначеною статтею), відтак позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 9 904,82 грн.

Заперечення Відповідача суд вважає необґрунтованими, оскільки вони частково спростовуються вищевикладеним, а також наведеним нижче.

Що стосується твердження Відповідача, що договір №7/КС на надання юридичних послуг від 20.11.2008 та акти виконаних робіт він не підписував, печатка на вказаних документах не ставилась, слід зазначити таке.

З урахуванням викладеного в запереченні Відповідача, в зв`язку з необхідністю визначення необхідності проведення експертизи у справі №904/1058/16 для з`ясування питання належності підпису директора колективного підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО" ОСОБА_2 та печатки КП ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО", які проставлені на договорі №7/КС на надання юридичних послуг від 20.11.2008, дійсному підпису та оригіналу печатки, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2016 суд зобов`язав Відповідача надати вільні зразки підпису директора колективного підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО" ОСОБА_2 та печатки КП ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО", зобов`язав директора колективного підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО" ОСОБА_2 з`явитися до судового засідання для відібрання експериментальних зразків підпису та печатки Відповідача.

Проте Відповідач вимоги ухвали суду від 19.04.2016 не виконав, явку директора колективного підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО" ОСОБА_2 не забезпечив.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обовязок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням наведеного, оскільки всупереч вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України Відповідачем не було надано до суду доказів на підтвердження обґрунтованості свого твердження, що Договір та акти наданих послуг він не підписував та печатка не них не ставилась, то Відповідачем фактично не доведено його підставність, а тому такі заперечення до уваги судом не приймаються.

Що стосується заяви Позивача про застосування до справи №904/1058/16 строку позовної давності, слід зазначити таке.

Відповідно до п.3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. А при стягненні сум збитків, заподіяних у звязку зі сплатою неустойки (штрафу, пені) застосуванню підлягає загальна позовна давність.

За правилами частини першої статті 259 Цивільного кодексу України, сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність.

Умова про збільшення позовної давності може бути вміщена як в укладеному сторонами договорі купівлі-продажу, поставки, надання послуг тощо, так і в окремому документі або в листах, телеграмах, телефонограмах та інших документах, якими обмінювалися сторони і які повинні однозначно свідчити про досягнення згоди сторін щодо збільшення строку позовної давності.

Так, пунктом 10.6 Договору Сторони погодили, що строки позовної давності за вимогами про стягнення платежів за даним Договором, неустойки пені, штрафів, інфляційних втрат, процентів річних за даним договором, встановлюються Сторонами тривалістю 10 років.

Враховуючи викладене, позовна давність за вимогами як про стягнення основного боргу, так і про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені, станом не дату розгляду справи, застосуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені Позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з колективного підприємства «ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ МИСЛИВСЬКО-РИБАЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 31, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (14000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 72 000,00 грн. основного боргу, 3 340,59 грн. 3% річних, 37 640,10 грн. інфляційних втрат, 9 904,82 грн. пені, 1 843,28 грн. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.05.2016.

Суддя ОСОБА_5