ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2016 р. Справа № 917/476/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (вул. Кловський узвіз, буд.9/1, м. Київ, 01021) в особі філії - управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" (вул. Сумгаїтська, буд. 3, м. Черкаси, 18023)

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 акціонерне товариство "Кременчукгаз" (пров. Героїв Бреста, буд.46, м.Кременчук, 39601)

про стягнення 12 191 593,51 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

від відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

від третьої особи: не зявився

Розглядається позовна заява про стягнення 12 191 593,51 грн., у тому числі 10950428,18 грн. основного боргу за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у грудні 2015р. за типовим договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 09-4226/12/57 від 01.12.2012р., 1161183,40 грн. пені, 79981,93 грн. - 3% річних.

Позивач в порядку ст. 22 ГПК України надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій прохає стягнути з відповідача 12772733,08 грн., у тому числі 10950428,18 грн. основного боргу за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у грудні 2015р. за типовим договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 09-4226/12/57 від 01.12.2012р., 1596627,18 грн. пені, 109975,15 грн. - 3% річних, 65702,57грн. інфляційних (а.с.116-118).

Заява про збільшення позовних вимог оплачена судовим збором (а.с.121).

Відповідач надав заперечення проти збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що вимоги про стягнення інфляційних не були заявлені у позові (а.с.142-143).

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно абз.3, п. 3.11, постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції збільшення (чи зменшення) може бути лише розмір вимог майнового характеру, позивачем збільшено розмір саме майнових вимог. Відповідно до п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012р. Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно абзацу 2 п.3 Інформаційного листа від 02.06.2006 № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України", порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" та Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 08.04.2008р. №01-8/218 "Про внесення змін до деяких Інформаційних листів Вищого господарського суду України" якщо додаткові позовні вимоги звязані з раніше заявленими позовними вимогами підставою виникнення або поданими доказами (наприклад, коли позов подано на суму основного боргу і позивач до прийняття рішення просить додатково стягнути пеню за прострочку платежу), то їх може бути предявлено з дотриманням, зокрема, приписів ст. 58 ГПК України.

Збільшені позовні вимоги ґрунтуються на одному й тому ж договорі. Вказані вимоги обєднані між собою підставою виникнення та поданими доказами. З огляду на викладене, заперечення відповідача судом відхиляються.

Суд приймає заяву про збільшення позовних вимог повністю. Подальший розгляд справи проводиться в межах збільшених позовних вимог.

Відповідач у відзиві та додаткових поясненнях проти позову заперечує посилаючись на те, що згідно п.3.4. Договору акти надання послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків, акт № 12-15-09-4226/12/57 від 31.12.2015р. сторонами не підписаний, отже у відповідача не виникло зобовязання з остаточного розрахунку за надані послуги з транспортування природного газу у грудні 2015р.; несплата відповідачем попередньої оплати не є підставою для застосування наслідків порушення грошового зобовязання відповідно до п.8.1.Договору, позивачем безпідставно нараховано пеню та 3% річних, оскільки прострочення зобов"язання виникло з 21.01.2016р., тобто з дати проведення остаточного розрахунку (а.с.80-84, 128-130).

Відповідач надав клопотання про зменшення розміру пені до 1000,00 грн. (а.с.49-52).

Позивач проти зменшення пені заперечує, посилаючись на відсутність підстав для цього (а.с.161-165).

Третя особа на виконання вимог ухвали суду надала довідку про обсяги використаного природного газу філією Кременчуцька ТЕЦ ПАТ Полтаваобленерго у грудні 2015року та місячний комерційний звіт вузла обліку природного газу за грудень 2015року (а.с.44-46).

Про час та місце розгляду справи сторони та третя особа повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 13.04.2016р. та розпискою представників сторін від 12.04.2016р. (а.с.112-114).

В судовому засіданні 28.04.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між ОСОБА_1 акціонерним товариством "Укртансгаз" в особі філії Управління магістральних гаопроводів "Черкаситрансгаз" (позивачем) та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (відповідачем) був укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 09-4226/12/57 від 01 грудня 2012 року (далі - Договір); (а.с.19-21).

Згідно п.1.1 Договору позивач (газотранспортне підприємство) взяло на себе зобов'язання надати відповідачу (замовнику) послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання - передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а відповідач зобов'язався внести плату за надані послуги в розмірі, у строки та порядку, передбачених Договором.

Відповідно до пункту 11.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.12.2014 p.) договір діє в частині надання послуг по транспортуванню газу до 31.12.2015 року включно, а в частині проведення розрахунків за надані послуги до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим Договором (а.с.27).

Відповідно до п.5.1.-5.2 Договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і є обов'язковими для сторін з дати набрання ними чинності.

Вартість транспортування 1 тис. м3 природного газу, відповідно до п.5.1 Договору, у 2015 році становить: з 1 жовтня 2015 року - 525,60 грн. із ПДВ, згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2383 від 24.09.2015 р. (а.с.168-169).

Відповідно до пункту 1.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 30.12.2014 року) плановий обсяг транспортування природного газу Замовника на грудень 2015 року складає 34208 тис.м3.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. Якщо замовник та його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику.

Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 Договору, та податку на додану вартість (п. 5.3 Договору).

Згідно п.5.5 вказаного Договору (в редакції рішення господарського суду Черкаської області від 12.03.2013 р. у справі № 925/177/13-г), оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах

- 30 % попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу,

- 60% оплати протягом місяця споживання газу,

- остаточний розрахунок за надані послуги проводиться Замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць.

Рішення господарського суду Черкаської області від 12.03.2013р. по справі № 925/177/13-г сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили 29.03.2013р., що підтверджено довідкою господарського суду Черкаської області від 18.04.2016р. (а.с.153).

Згідно ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.6.3.2 Договору замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами Договору.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу у грудні 2015р. послуги з транспортування магістральними газопроводами в обємі 20 834,148 тис.м3 природного газу на загальну суму 10 950 428,18 грн.

Даний обсяг газу підтверджений реєстром реалізації газу споживачам по ПАТ «Кременчукгаз» за грудень 2015р., довідкою про обсяги використаного природного газу філією Кременчуцька ТЕЦ ПАТ «Полтаваобленерго» у грудні 2015 року, місячним звітом за грудень 2015р. (а.с.30-31, 45, 46).

Згідно п.3.2 Договору (в редакції рішення господарського суду Черкаської області від 12.03.2013р. у справі № 925/177/13-г), газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця наступного за звітним направляє замовнику два примірники акту наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.(а.с.22-26).

Позивачем 14.01.2016р. у зазначений Договором строк було направлено відповідачу акт наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами від 31.12.2015 року із супровідним листом вих.№ 198/39 від 14.01.2016р., який вручено відповідачу 19.01.2016 р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.28, 29).

Відповідно п.6.3.3, 6.3.6 Договору, відповідач, як замовник, зобов'язаний був оформити надані послуги з транспортування газу актами наданих послуг та підписати їх із газотранспортним підприємством.

Згідно п. 3.3 Договору замовник протягом двох днів з дати одержання акту наданих послуг зобов'язаний повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг. У випадку відмови від підписання акту наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних Газотранспортного підприємства.

Відповідач в порушення умов Договору один примірник оригіналу акту наданих послуг за грудень 2015 року позивачу не повернув, мотивовану відмову від підписання не надав.

Згідно п.12 Порядку забезпечення споживачів природним газом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 p. N 1729, газотранспортні та газодобувні підприємства НАК "Нафтогаз України", а також суб'єкти господарської діяльності, що мають ліцензію на розподіл природного і нафтового газу: складають разом із споживачами та постачальником газу акти про обсяги газу, використаного за місяць, і на підставі цих актів складають до 10 числа місяця, що настає за звітним, реєстри обсягів реалізації газу.

Згідно Реєстрів фактично протранспортованих обсягів природного газу газовими мережами ПАТ Кременчукгаз за грудень 2015 року, відповідачу протранспортовано у грудні - 20 834,148 тис.м3 природного газу (а.с.45-46).

Планові обсяги надання послуг, визначені замовником в порядку частини 2 підпункту а) пункту 6.3.9 Договору та доведені до початку місяця їх споживання у 2015 p., що підтверджується листом Центрального Диспетчерського департаменту ПАТ Укртансгаз № 135/64 від 11.01.2016 р., та розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць склали: у грудні 2015 року 24 057,000 тис.м.куб вартістю 525,6 грн. за І тис.м.куб на загальну суму 12 644 359,20 грн.(а.с.33).

Таким чином, в порядку п.5.5, 6.3.2 Договору, обов'язок замовника в частині здійснення оплатити вартості послуг виник відповідно:

- 30% попередньої оплати за послуги з транспортування газу від визначеного ним планового обсягу надання послуг у грудні 2015 р. - 285 128,45 грн. до 21.11.2015 р.

- 60% оплати послуги протягом місяця споживання газу від визначеного ним планового обсягу у грудні - 9 855 385,36 грн. до 31.12.2015р.

-до 20 числа місяця, наступного за звітним, здійснити остаточний розрахунок за надані послуги, а саме до 20 січня 2016 року.

Однак, в порушення визначеного Договором порядку та строки розрахунків, відповідачем послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у грудні 2015 року не оплачені.

Таким чином, в порушення взятих на себе договірних зобов'язань встановлених відповідач заборгованість в сумі 10 950 428,18 грн. за транспортування магістральними трубопроводами природного газу у грудні 2015 року не сплатив.

За ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 193 ГК України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань. Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ст. 509 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Заперечення відповідача проти позову з мотивів непідписання ним актів судом відхиляються з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В статті 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

В п.5.5 вказаного Договору (в редакції рішення господарського суду Черкаської області від 12.03.2013 р. у справі № 925/177/13-г), встановлений чіткий строк проведення остаточного розрахунку до 20 числа місяця, наступного за звітним, здійснити остаточний розрахунок за надані послуги, а саме до 20 січня 2016 року.

При цьому строк проведення оплати не привязано до строку надходження до відповідача актів приймання-передачі.

Також в Договорі відсутні умови щодо звільнення відповідача від оплати послуг транспортування в разі неповернення йому актів чи перенесення строку оплати до дати повернення актів.

Відповідач не бере до уваги положення п.3.3 Договору, за якими у випадку відмови від підписання акту наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства.

Враховуючи той факт, що саме відповідач не оспорює належне виконання відповідачем зобов'язань щодо транспортування газу, не підписання актів приймання-передачі жодним чином не перешкоджає відповідачу провести розрахунок за послуги транспортування природного газу, обсяг яких ним не оспорюється, ухилення відповідача від підписання акту приймання-передачі не звільняє відповідача від обов'язку оплатити надані йому позивачем послуги з транспортування природного газу.

Доказів сплати вартості послуг з транспортування у грудні 2015 року природного газу відповідач суду не надав.

Отже, позовні вимоги в частині, стягнення 10950428,18 грн. основного боргу є правомірними та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 7.3 Договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі наведених положень позивачем заявлено до стягнення 1596627,18 грн. пені за період 22.11.2015р.-20.04.2016р. (поетапно); (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Заперечення відповідача щодо вимог про стягнення пені з мотивів неправомірного нарахування її на суму попередньої оплати, а також що пеня може бути нарахована лише з 21.01.2016р. (з дати остаточного розрахунку за договором), судом відхиляються з таких підстав.

Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В п. 7.3 Договору сторони передбачили відповідальність у вигляді пені у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору (а не лише прострочення внесення кінцевого платежу).

Відповідачем були порушені терміни розрахунку, встановлені сторонами у розділі 5 Договору.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення пені саме на підставі п. 7.3 Договору

В даному випадку позивач нараховує пеню не на суму попередньої оплати, а на вартість вже наданих відповідачу та неоплачених відповідачем послуг з транспортування природного газу.

Вимоги про стягнення попередньої оплати позивачем не заявлялися та не є предметом даного спору.

Інші заперечення відповідача судом відхиляються як такі, що не впливають на суть даного спору.

Після проведення перевірки розрахунку судом встановлено, що за період 22.11.2015р. -20.04.2016р. сума пені становить 1593331,15 грн. Вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в іншій частині щодо пені слід відхилити як безпідставні.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені до 1000,00 грн. в обґрунтування клопотання відповідач посилається на те, що філія ПАТ «Полтаваобленерго» Кременчуцька ТЕЦ займається виробленням теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню; діяльність товариства щодо виробництва теплової енергії збиткова; споживачі та комунальні підприємства житлово-комунальної сфери мають значну заборгованість перед відповідачем; природний газ використовувався в виробництві теплової енергії для промислових споживачів та для електричної енергії, що продавалася на користь ДП «Енергоринок», останнє має значну заборгованість перед відповідачем. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про його незадовільний майновий стан та відсутність вини відповідача у виникненні боргу (а.с.49-52).

Позивач проти зменшення пені заперечує, посилаючись на відсутність виняткових обставин для зменшення пені. Позивач вважає, що доводи відповідача про скрутний фінансовий стан не відповідають дійсності. Зазначає, що саме позивач знаходиться в скрутному фінансовому стані, в тому числі і внаслідок несплати відповідачем боргу, що унеможливлює виконання позивачем своїх зобовязань перед іншими контрагентами, своєчасним поверненням кредитних коштів (а.с.161-165).

За ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розяснено, що вирішуючи, у тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 Цивільного кодексу України).

Питання щодо меж зменшення неустойки повинно розглядатися із врахуванням принципу змагальності сторін з виконанням вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не вчиняв дій з погашення спірної суми боргу, відповідач не вживав жодних заходів щодо недопущення порушення зобовязання, не підписав акт приймання-передачі за грудень 2015 року. Відповідачем не підтверджено належними доказами посилання на свій тяжкий фінансовий стан. Посилання відповідача на наявність заборгованості перед ним у інших контрагентів не є само по собі підставою для зменшення пені, оскільки відповідач не позбавлений права вчинити дії зі стягнення вказаних боргів. Таким чином, підстави для зменшення розміру пені відсутні.

Враховуючи вищевикладене, клопотання відповідача про зменшення розміру пені судом не задовольняється.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 109975,15 грн. - 3 % річних за період з 22.11.2015р. по 20.04.2016р. та 65702,57 грн. інфляційних за період 21.01.2016р. 11.04.2016р. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог; а.с.116-118, 122).

Після проведення перевірки розрахунку судом встановлено, що за період 22.11.2015р.-20.04.2016р. сума 3 % річних становить 108904,25 грн. Вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення 3 % річних слід відхилити як безпідставні.

В п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розяснено, що Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При перевірці правильності нарахування інфляційних судом встановлено, що позивач нараховував інфляційні за період 21.01.2016р. - 11.04.2016р., тобто включив місяці, в яких борг існував неповний місяць. При цьому застосовано індекс інфляції у розмірі 100,6 %.

Згідно даних Державної служби статистики України, оприлюднених у газеті «Урядовий курєр» від 11.03.2016р. та від 09.04.2016р., індекс споживчих цін (індекс інфляції) у лютому 2016р. становив 99,6 %, у березні 2016р. 101,0 % (а.с.167).

Таким чином, загальний індекс інфляції за лютий-березень 2016р. становить 100,3%.

З огляду на викладене, інфляційні слід обчислювати за період лютий-березень 2016р. з огляду на індекс інфляції 100,3%.

Сума інфляційних за лютий-березень 2016р. становить 32851,28 грн. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги щодо стягнення інфляційних відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Прийняти заяву Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії - управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" про збільшення позовних вимог.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022, ідентифікаційний код 00131819) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (вул. Кловський узвіз, буд.9/1, м. Київ, 01021; ідентифікаційний код 30019801) в особі філії - Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" (вул. Сумгаїтська, буд. 3, м. Черкаси, 188грн. 18 коп. основного боргу, 1593331грн. 15 коп. пені, 108904грн. 25 коп. річних, 32851грн. 28 коп. інфляційних, 190282грн. 72 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

4. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 29.04.2016р.

Суддя Безрук Т. М.