РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р. Справа № 902/1467/13

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Огороднік К.М.

суддів Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача - ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.02.16 р.

у справі № 902/1467/13 (суддя Яремчук Ю.О. )

позивач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємтво "Кіатон"

відповідач ОСОБА_1 особа - підприємець ОСОБА_2

про стягнення 13 221,86 грн. (скарга на дії ДВС)

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

органу ДВС - не з'явився.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.02.2016 у справі №902/1467/13 за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємтво "Кіатон"до ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 13 221,86 грн. скаргу № б/н від 30 грудня 2015 року фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на дії Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, його посадових осіб у справі відхилено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та задоволити скаргу на дії Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, його посадових осіб.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи.

Центральний відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Крім того, просить розглянути скаргу без участі його представника.

В судове засідання представники позивача та відповідача не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ст.102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.101 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, ухвалу місцевого господарського суду - скасувати.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Вінницької області від 15.11.2013 року у справі № 902/1467/13 позов ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємтво "Кіатон"до ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 13 221,86 грн. задоволено повністю. Присуджено до стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "КІАТОН" 12 000,00 грн. заборгованості, 897,53 грн. неустойки, 264,33 грн. 3% річних, 60,00 грн. інфляційних втрат та 1720,50 грн. судового збору.

29 листопада 2013 року на виконання рішення суду по справі №902/1467/13 було видано відповідний наказ.

04 січня 2016 року до господарського суду Вінницької області від фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 надійшла скарга на дії Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, його посадових осіб.

Вказана скарга обгрунтована тим, що в порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 не було отримано жодної з постанов винесених головним державним виконавцем Вишенського ВДВС ВМУЮ ОСОБА_4 по виконавчому провадженні №41896414, а саме: постанови про відкриття виконавчого провадження № 41896414 від 06.02.2014 року; постанов про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.1014 року та від 15.07.2014 року по виконавчому провадженні № 41896414.

Крім того заявник зазначає, що згідно матеріалів, що містяться у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, сума за виконавчим провадженням по виконанню наказу господарського суду Вінницької області від 29.11.2013 року у справі № 902/1467/13, становить 14942,36 грн., в той же час постановами про арешт майна боржника накладено арешт на все майно, у тому числі на рухоме і нерухоме майно, земельні ділянки, тощо. Таким чином, вартість майна, на яке накладено арешт, значно перевищує суму боргу перед стягувачем, що на думку заявника, суперечить ч.3 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", а відтак постанови про накладення арешту підлягають скасуванню.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що постановою Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 14.07.2014 року виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Вінницької області №902/1467/13 від 29.11.2013 року закінчено. На наступний день 15.07.2014 року державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задовлення вищевказаної заяви.

Натомість, з такими висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ст.115 ГПК України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

06.02.2014 року на виконання наказу господарського суду Вінницької області по справі № 902/1467/13 від 29.11.2013 року державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження № 41896414 (а.с.96).

Згідно ч.5 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ст.31 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що вищевказана постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику ФОП ОСОБА_2 рекомендованою кореспонденцією за адресою, яка зазначена у виконавчому листі, а саме, 21000, АДРЕСА_1, про що свідчить конверт з відповідними відмітками та повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що конверт повернувся до відділу із відміткою "За зазначеною адресою не проживає" (а.с. 100).

Зазначене, в свою чергу, спростовує твердження скаржника щодо не направлення останньому постанови про відкриття виконавчого провадження у відповідності до ст.31 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що вимогами Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що і було зроблено державним виконавцем.

Крім того, 06.02.2014 року відповідно до заяви стягувача (ТОВ НВП "КІАТОН"), в якій викладено клопотання про накладення арешту на майно та кошти боржника, у відповідності до ст.25 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (а.с. 93, 98-99).

Згідно з ч.1 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 вищевказаного Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

З огляду на вищезазначене, метою виконавчого провадження є, насамперед, створення умов та проведення виконавчих дій спрямованих на реальне виконання рішення. Водночас, при здійсненні виконавчого провадження мають враховуватись інтереси як стягувача, так і боржника.

Таким чином, задовольняючи заяву стягувача про накладення арешту на все майно, державний виконавець фактично позбавив боржника можливості розпоряджатися своїм майном та добровільно виконати наказ господарського суду Вінницької області від 29.11.2013 року у справі № 902/1467/13.

З огляду на вищевикладене, винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.2014 року призвели до порушення вищезазначених принципів права та унеможливили виконання наказу господарського суду Вінницької області від 29.11.2013 року у справі № 902/1467/13.

Відповідно до п.5.6.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. №74/5 (далі - Інструкція), арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Відповідно до п.5.6.2. Інструкції, державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання, на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена боржником у начальника відповідного органу державної виконавчої служби або в суді в 10-денний строк.

Вказане передбачено і вимогами ч.3 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", якою визначено, що копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, державним виконавцем постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 06.02.2014 року не була направлена боржнику, що в свою чергу є порушенням вимог ч.3 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження". Доказів направлення даної постанови боржнику державним виконавцем ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду надано не було; відсутні такі докази і в матеріалах спраи.

При цьому, посилання суду першої інстанції на те, що підписи боржника на актах опису й арешту майна від 06.03.2014 року, якими описано та накладено арешт на автомобіль МАZDA СХ9 (2008), ДНЗ - АВ4999ВА та автомобіль MITSUBISHI COLT 1.3 (2007), ДНЗ - АВ1744АМ (а.с.117-124), свідчать про обізнанність боржника про відкриття виконавчого провадження №41896414, не спростовує факту порушення державним виконавцем вимог ч.3 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" щодо направлення боржнику копії постанови про арешт майна від 06.02.2014 року..

Згідно ст.58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Таким чином, під час проведення виконавчих дій, державним виконавцем Вишенського ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4 мала бути проведена перевірка наявності, вартості та належності боржнику майна.

Однак, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення 14942,36 грн. без проведення відповідної перевірки, що призвело до накладення арешту на все майно боржника.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, в процесі виконання виконавчого провадження №41896414 головним державним виконавцем було надіслано відповідні запити до КП "ВМ БТІ" м. Вінниці, ВРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області, Держкомзем у м. Вінниці, ДП "Інспекції з державного технічного нагляду", Адресне бюро м. Вінниці.

Згідно довідки № 2449/вих. від 22.02.2014 року, наданої комунальним підприємством Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації, згідно облікових даних по м. Вінниці станом на 29.12.2012р. в реєстрі прав власності на об'єкти нерухомого майна за громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано 19/6000 частку будинку, по пр-ту Космонавтів, 4/27 (а.с.102).

Крім того, в процесі здійснення виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстроване таке майно:

- згідно довідки ДАІ: автомобіль МАZDA СХ9 (2008), ДНЗ - АВ4999ВА; автомобіль MITSUBISHI COLT 1.3 (2007), ДНЗ - АВ1744АМ; автомобіль ЗАЗ 968М (1992), Д8690ВИ; "ШЗК 06 Турист" (1996), ДНЗ 5950ХО, які 28.02.2014 року оголошено в розшук відповідно до постанови про розшук майна боржника, винесеної головним державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького управління юстиції ОСОБА_4 (а.с.103-105, 109-110);

- згідно довідки Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області: трактор колісний марки МТЗ-82, заводський номер 325071, двигун 382115, 2002 р.в., ДНЗ -17352АВ; трактор колісний марки МТЗ-82, заводський номер 313203, двигун 220419, 2002 р.в., ДНЗ - 17351АВ; трактор колісний марки Т-150, заводський номер 361147, двигун 02-09717, 1986 р.в., ДНЗ - 17368АВ; трактор колісний марки Т-150, заводський номер 060568, двигун 855595, 1990 р.в., ДНЗ - 17353АВ; трактор колісний марки YТОХ 1304, заводський номер 0804853, двигун YMO824064, 2008 р.в., ДНЗ - 10156АВ, які оголошено в розшук відповідно до постанови про розшук майна боржника винесеної 07.03.2014 року головним державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького управління юстиції ОСОБА_4 (а.с. 106-107, 111).

Згідно свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі та споруди за №40 від 26.03.2004р., що знаходяться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Немирівське шосе, 170 та відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ№273702 від 20.06.2008р. за боржником зареєстрована земельна ділянка для промислового використання загальною площею 0,9792 га за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Немирівське шосе, 170, що по територіальності відноситься до Відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки ринкова вартість останньої становить 2604898,00 грн., а вартість обладнання, яке перебуває у власності боржника згідно звіту про незалежну оцінку майна становить 2543500,00 грн. (а.с. 39-77).

Зазначене, в свою чергу, підтверджує доводи скаржника, що вартість майна, на яке накладено арешт, значно перевищує суму боргу перед стягувачем, що суперечить вимогам ч.3 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" якою визначено, що постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що державним виконавцем порушено вимоги ч.3 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" щодо направлення копії постанови про арешт майна від 06.02.2014 року боржнику, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.2014 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки постанові державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 15.07.2014 року, в зв'язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне усунути ці порушення та розглянути скаргу ФОП ОСОБА_2 в частині визнання недійсною постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 15.07.2014 року.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, державним виконавцем 15.07.2014 року винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику в межах суми звернення стягнення 14 942,36 грн. (а.с.14).

Відповідно до ч.1 п.10 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Як вбачається, в ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що за адресою вказаною у виконавчому документі боржник не проживає з 2012 року, оскільки дана квартира продана, про що державним виконавцем складено акт від 04.07.2014 року (а.с.130).

Згідно листа-відповіді адресного бюро м. Вінниці боржник - ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.101).

14.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено по територіальності до Ленінського відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, для подальшого виконання за місцем прописки боржника, оскільки боржник змінив місце проживання та прописаний за адресою м. Вінниця, вул. Скалецького, 36А/89 (а.с.131-132).

Слід зазначити, що Закон України "Про виконавче провадження" зобов'язує державного виконавця вчиняти виконавчі дії у певній послідовності для задоволення вимог стягувача та дотримання прав боржника, тобто, виконавче провадження має послідовні стадії виконання виконавчого документу, а тому порушення цього порядку не буде відповідати вимогам чинного законодавства.

Основними стадіями виконавчого провадження є: 1) відкриття виконавчого провадження; 2) підготовка до примусового виконання; 3) вжиття заходів примусового виконання рішення; 4) закінчення виконавчого провадження.

Закінчення виконавчого провадження - це дія державного виконавця, що полягає у завершенні проведення виконавчих дій у певному виконавчому провадженні, за певними виконавчим документом.

У разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу ДВС відповідно до пункту 10 частини першої статті 49 Закону державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначає причини направлення виконавчого документа за належністю, повідомляє про проведені виконавчі дії (якщо стягнення проведено частково, зазначається про фактично стягнену суму коштів), якщо боржник відсутній, вказується дата складання акта про відсутність боржника. До копії постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець додає також постанови про стягнення виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій, копії постанов про накладення арешту на кошти чи майно боржника, копії документів щодо майнового стану боржника та його доходів у разі їх наявності (п.3.16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року ).

Оскільки 14.07.2014 року держаним виконавцем було винесено простанову про закінчення виконавчого провадження, то у державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ були відсутні правові підстави для винесення постанови 15.07.2014 року, з огляду на що постанову 15.07.2014 року Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ від 15.07.2014 року про арешт майна та оголошення заборони його відчуження слід визнати недійсною.

При цьому, колегією суддів не беруться до уваги посилання органу ДВС на відсутність в матеріалах виконавчого провадження постанови Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ від 15.07.2014 року про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 15.07.2014 року, оскільки в матеріалах справи міститься копія цієї постанови, роздрукована з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет: https://trade.informjust.ua/vpdoc/getdoc.aspx).

Згідно п. 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.12 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія Рівненського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що ухвала господарського суду Вінницької області прийнята з порушенням норм процесуального права, з огляду на що, апеляційну скаргу відповідача слід задоволити, ухвалу господарського суду Вінницької області - скасувати, прийнявши нову ухвалу, якою скаргу відповідача - ФОП ОСОБА_2 на дії державного виконавця Вишенського відділу ДВС Вінницького МУЮ, правонаступником якого є Центральний відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, щодо накладення 06.02.2014 року та 15.07.2014 року арешту на майно боржника у виконавчому провадженні №41896414, задоволити.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106, 121-2 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.02.2016 року у справі №902/1467/13 скасувати.

Прийняти нову ухвалу.

"Скаргу відповідача - ФОП ОСОБА_2 на дії Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції щодо накладення 06.02.2014 року та 15.07.2014 року арешту на майно боржника у виконавчому провадженні №41896414, задоволити.

Визнати незаконними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції щодо накладення 06.02.2014 року та 15.07.2014 року арешту на майно боржника у виконавчому провадженні №41896414.

Визнати недійсною постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, винесену 06.02.2014 року державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції у виконавчому провадженні №41896414.

Визнати недійсною постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, винесену 15.07.2014 року державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції у виконавчому провадженні №41896414."

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.