ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 травня 2016 р. Справа № 903/119/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Луцькміськбуд, м.Луцьк

до Луцької міської ради, м.Луцьк

про визнання договору оренди поновленим, визнання недійсним та скасування рішення Луцької міської ради

Суддя Пахолюк В.А.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник, дов. від 14.03.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2 заступник начальника юридичного управління, дов. № 1.1-8/1120 від 17.02.2016 р.

Спір розглянуто відповідно до ч.3 ст. 69 ГПК України з продовженням строку його розгляду.

Суть спору:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Луцькміськбуд, звернувшись до суду, просить визнати поновленим Договір оренди землі від 15.01.2009 р., зареєстрований Волинською регіональною філією ДП Центр ДЗК 12.05.2009 р. за Р№ 63, укладений Луцькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Луцькміськбуд на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором та

- визнати таким, що не відповідає чинному законодавству та скасувати рішення Луцької міської ради від 05.02.2016 р. за № 3/83 Про відмову ТзОВ Луцькміськбуд у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу на вул.Драгоманова, 15.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі Договору оренди землі від 15.01.2009 р. ТзОВ Луцькміськбуд користується земельною ділянкою пл.0,1451 га кадастровим номером :11:116:0003 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу на вул.Драгоманова, 15 в м.Луцьку. Строк оренди відповідно до п.8 вказаного договору 5 років. На даній земельній ділянці розташований обєкт незавершеного будівництва, який належить орендарю ТзОВ Луцькміськбуд на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2008 р. з додатковою угодою від 15.09.2008 р.

Як зазначає позивач, відповідно до п.8 договору оренди він звернувся з заявою до Луцького міського голови про намір продовжити договір оренди землі на вул.Драгоманова, 15. До заяви були додані документи, які визначені інформаційною картою № ІК-226/29/27III.

Згідно ч.6 ст.33 Закону України Про оренду землі у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Однак, Луцька міська рада не визнає поновленим договір оренди землі від 15.01.2009 р., прийнявши рішення від 05.02.2016 р. № 3/83 Про відмову ТзОВ Луцькміськбуд у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу на вул..Драгоманова, 15.

Позивач вважає, що оспорюваним рішенням порушені його права як субєкта господарювання та як орендаря земельної ділянки, оскільки не може реалізувати свої права на забудову земельної ділянки, хоча в установленому законом порядку в Інструкцію ДАБК у Волинській області подано декларацію про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована 17.08.2012 р. за № ВЛ8.

Крім того, орендар добросовісно відповідно до умов договору оренди землі та законодавства сплачує орендну плату, що підтверджує повідомленням Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області від 22.01.2016 р. № 575/0/05-1817-04.

Ухвалою суду від 14.03.2016 р. розгляд справи було відкладено на 28.03.2016 р. на 10 год. 30 хв. Відповідача зобовязано: виконати вимоги ухвали суду від 02.03.2016 р. - подати письмові пояснення по суті та предмету спору; копію протоколу засідання комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру та відповідні висновки, рекомендації до проекту оспорюваного рішення Луцької міської ради; витяг із протоколу пленарного засідання ОСОБА_1 по даному питанню; копію діючого Регламенту Луцької міської ради на момент прийняття оспорюваного рішення. Явку представників сторін в судове засідання визнано обовязковою.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем подано письмові заперечення (вх.. № 3-30/140 від 28.03.2016 р.) згідно яких даний позов вважає таким, що не підлягає до задоволення, посилаючись на наступне.

Строк дії спірного договору оренди закінчився 12.05.2014 р.

Для застосування ч.1 ст.33 Закону України Про оренду землі та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення.

Однак, всупереч положенню ст.33 Закону України Про оренду землі, позивачем не було додано до листів повідомлень про поновлення договору оренди землі проектів додаткових угод.

Таким чином, позивачем не дотримано порядку поновлення договору оренди землі на новий строк.

Крім того, згідно інформації Луцької ОДПІ Головного управління ДФС у Волинській області від 17.11.2015 р. № 4265/8/03-18-15-04 орендарем допущено заборгованість по орендній платі за земельну ділянку в розмірі 39 678, 25 грн. та податкова декларація з плати за землю за 2015 рік не подавалась. Це свідчить про неналежне виконання позивачем своїх обовязків за договором, зокрема, порушення п.11 та 29 Договору.

З огляду на зазначені обставини, керуючись ст.ст.12, 96, 211 Земельного кодексу України, статтями 24-25, 32-34 Закону України Про оренду землі, ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, умовами договору, міською радою було прийняте рішення від 05.02.2016 р. за № 3/83 Про відмову ТзОВ Луцькміськбуд у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу на вул.Драгоманова, 15.

До матеріалів справи відповідачем додано наступні документи: копію листа Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 17.11.2015 р. № 4265/8/03-18-15-04; витяг з протоколу 5 засідання комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру; витяг з протоколу пленарного засідання сесії; копію листа Луцької міської ради від 04.01.2016 р.; постанову Вищого господарського суду України від 17.06.2015 р. у справі № 915/1713/14; копію регламенту Луцької міської ради.

Позивачем на підставі заяви від 14.04.2016 р. та від 25.04.2016 р. долучено до матеріалів справи наступні документи: лист Адміністрації Державного історико-культурного заповідника у м.Луцьку на адресу ТзОВ «Луцькмістобуд» від 01.04.2016 р. № 109/1-11; Генеральний план історико-культурного заповідника в м.Луцьку, затвердженого рішенням Луцької міської ради № 9/23 від 27.12.2006 р.; копію титульної сторінки робочого проекту на вул..Драгоманова, 15 у м.Луцьку; копію листа Міністерства культури України на адресу ТзОВ «Луцькмістобуд» за № 22-1789/12 від 06.09.2012 р. про погодження робочого проекту житлово-офісного комплексу на вул..Драгоманови, 15 м.Луцька; копію листа Міністерства культури України на адресу ТзОВ «Луцькмістобуд» за № 620/10/61-13 від 15.03.2013 р. про дозвіл на проведення земляних робіт; копію Дозволу на проведення земляних робіт на території памятки, виданого Міністерством культури України за № 22-004/13 від березня 2013 р.; копію листа Дочірнього підприємства ДП «НДЦ «Охоронна археологічна служба України» Інституту археології Національної академії наук України за № 87/1-07 від 01.06.2012 р.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, представник відповідача проти позову заперечив.

Дослідивши наявні докази у справі та заслухавши уповноважених представників сторін, судом встановлено наступне.

15.01.2009 року між Луцькою міською радою (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Луцькміськбуд» (Орендар) укладено договір оренди землі.

На підставі даного договору, зареєстрованого Волинською регіональною філією ДП «Центр ДЗК» 12.05.2009 р. за Р№ 63 ТзОВ «Луцькміськбуд» користується земельною ділянкою площею 0,1451 га кадастровим номером :11:116:0003 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу на вул. Драгоманова,15 в м. Луцьку. Відповідно до пункту 8 вказаного договору строк оренди визначено на 5 років. На даній земельній ділянці розташований об'єкт незавершеного будівництва, який належить орендарю ТзОВ «Луцькміськбуд» на підставі Договору купівлі-продажу від 09.09.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за Р№ 3877 з додатковою угодою від 15.09.2008 р., посвідченою приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 за Р№ 3887.

25.03.2014 р. ТзОВ «Луцькміськбуд» на адресу Луцького міського голови було направлено заяву з проханням продовжити термін дії договору оренди земельної ділянки. До заяви були додані документи які визначені інформаційною картою ІК-226/29/27 III.

Судом встановлено, що в порушення вимог ч.ч.1, 2, 3 ст.33 Закону України «Про оренду землі» та місячного терміну розгляду звернення (п.28 договору оренди) Орендодавець - Луцька міська рада тричі розглядала заяву позивача та готовила позитивне рішення про поновлення договору оренди землі ТзОВ «Луцькміськбуд» на чергових сесіях ради 25.06.2014, 24.07.2014, 27.08.2014, однак рішення у визначений законом строк не було прийнято.

Луцька міська рада не визнаючи поновленим договір оренди землі від 15.01.2009 та 05.02.2016 за № 3/83 прийняла оспорюване рішення «Про відмову ТзОВ «Луцькміськбуд» у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу на вул. Драгоманова. 15» на підставі якого відмовила товариству з обмеженою відповідальністю «Луцькміськбуд» в поновленні договору оренди землі на вул.Драгоманова, 15, площею 0, 1451 га, кадастровим номером :11:116:0003, для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу. Договір оренди землі, укладений між Луцькою міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Луцькміськбуд», зареєстрований у Державному реєстрі земель від 12.05.2009 р. за Р№ 63 вирішила вважати припиненим у звязку з закінченням строку, на який його було укладено. Зобовязала товариство з обмеженою відповідальністю «Луцькміськбуд» в місячний термін з моменту прийняття даного рішення повернути Луцькій міській раді по акту приймання-передачі вищезазначену земельну ділянку в стані, не гіршому порівняно з тим, в якому вона була надана в оренду.

Підставою для прийняття даного рішення зазначено те, що з 17.08.2012 р. будівництво житлово-офісного комплексу не розпочате (пункт 14 та підпункт 4 пункту 30 договору оренди землі); не виконання пунктів 9, 11 договору оренди землі, відповідно до яких орендар зобовязаний виконувати роботи по прибиранню та благоустрою прилеглої території та наданої території (в тому числі санітарної зони) згідно з планом землекористування та утримувати орендовану територію у повній справності та у відповідності до вимог, правил, стандартів, норм, положень з охорони праці, невиробничому травматизму, дорожнього руху, виробничої та побутової санітарії, протипожежного захисту і охорони навколишнього середовища передбачених чинним законодавством України.

Позивач вважає, що рішенням Луцької міської ради від 05.02.2016 № 3/83 порушені його права, як суб'єкта господарювання та як орендаря земельної ділянки, оскільки позивач не може реалізувати свої права на забудову земельної ділянки. Хоча ТзОВ «Луцькміськбуд» у встановленому законом порядку подало у Інспекцію ДАБК у Волинській області декларацію про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована 17.08.2012 за № ВЛ 8 та дозвільні документи на підтвердження будівництва житлово-офісного комплексу: лист Адміністрації Державного історико-культурного заповідника у м.Луцьку на адресу ТзОВ «Луцькмістобуд» від 01.04.2016 р. № 109/1-11; Генеральний план історико-культурного заповідника в м.Луцьку, затвердженого рішенням Луцької міської ради № 9/23 від 27.12.2006 р.; копію титульної сторінки робочого проекту на вул..Драгоманова, 15 у м.Луцьку; копію листа Міністерства культури України на адресу ТзОВ «Луцькмістобуд» за № 22-1789/12 від 06.09.2012 р. про погодження робочого проекту житлово-офісного комплексу на вул..Драгоманови, 15 м.Луцька; копію листа Міністерства культури України на адресу ТзОВ «Луцькмістобуд» за № 620/10/61-13 від 15.03.2013 р. про дозвіл на проведення земляних робіт; копію Дозволу на проведення земляних робіт на території памятки, виданого Міністерством культури України за № 22-004/13 від березня 2013 р.; копію листа Дочірнього підприємства ДП «НДЦ «Охоронна археологічна служба України» Інституту археології Національної академії наук України за № 87/1-07 від 01.06.2012 р.

За ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Водночас, суд приходить до висновку про задоволення позову. При цьому, виходить із наступного.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, Луцька міська рада, приймаючи рішення, зобовязана діяти в межах повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Луцької міської ради VII скликання, затвердженого рішенням Луцької міської ради № 2/3 від 23.12.2015 р.

Згідно наявних в матеріалах справи: витягу з протоколу № 5 засідання постійної комісії з питань земельних ресурсів та земельного кадастру від 20.01.2016 р. вбачається, що на розгляд постійної комісії готувався проект рішення «Про відмову ТзОВ «Луцькміськбуд» у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу по вул.Драгоманова, 15 (площею 0, 1451 га)», як це передбачено ст.30 Регламенту Луцької міської ради VII скликання (надалі Регламент).

Згідно витягу із протоколу пленарного засідання третьої сесії Луцької міської ради VII скликання від 02.02.2016 р. на розгляд сесії в порядок денний було поставлено питання про проект рішення «Про відмову ТзОВ «Луцькміськбуд» у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування житлово офісного комплексу на вул.Драгоманова, 15 (площею 0, 1451 га)», яке було прийнято за основу та внесені пропозиції доповнити проект рішення п.5 і викласти в наступній редакції: «Доручити юридичному управлінню Луцької міської ради та відділу охорони культурної спадщини управління культури Луцької міської ради підготувати обгрунтовуючий лист щодо завданих збитків даним підприємством та звернутись до правоохоронних органій».

Отже, 02.02.2016 р. за результатами голосування на пленарному засіданні Луцької міської ради було прийнято рішення «Про відмову ТзОВ «Луцькміськбуд» у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу на вул.. Драгоманова, 15 (пл.0, 1451 га) вцілому із доповненням.

Між тим, всупереч прийнятому Регламенту Луцька міська рада прийняла оспорюване рішення № 3/83 від 05.02.2016 р. в іншій редакції, що є порушенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та затвердженого радою Регламенту (ст.ст.27-34, 45, 46). Дане рішення не було предметом обговорення на засіданні постійної комісії та Луцькою міською радою не була дотримання процедура щодо включення його проекту до порядку розгляду на пленарному засіданні сесії.

В судовому засіданні представником Луцької міської ради не обґрунтовано та з мотивації рішення судом не було встановлено доцільності відмови у поновленні договору оренди землі, економічної обґрунтованості такої відмови.

Разом з тим, Луцькою міською радою при прийнятті оспорюваного рішення були перевищені повноваження та неправомірно обєднано питання відмови Товариству у поновленні договору оренди землі та припинення договору оренди у звязку з закінченням строку, на який його було укладено, оскільки останні мають різні правові підстави та процедуру для їх вирішення та прийняття.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що укладений між сторонами договір оренди землі від 12.05.2009 р. предметом судового розгляду не був, недійсним та розірваним судом не визнавався.

Позивач, вважаючи договір не розірваним, продовжує належно виконувати його умови щодо користування земельною ділянкою та сплати орендної плати по даний час, що підтверджено повідомленням Луцької ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області № 575/0/05-1817-04 від 22.01.2016 р.

Відповідачем у розумінні вимог ст.ст.34, 36 ГПК України на спростування зазначених обстави не було подано належних та допустимих доказів.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, суд вбачає ухилення органу місцевого самоврядування Луцької міської ради від прийняття у визначений Законом України «Про оренду землі» строк (ст.33 Закону) рішення про поновлення з ТзОВ «Луцькміськбуд» договору оренди землі від 12.05.2009 р.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 Земельного кодексу України, положення якої у відповідних правовідносинах підлягають переважному застосуванню перед нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. Частиною 3 названої статті унормовано, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону однією з істотних умов договору оренди землі є строк дії договору оренди.

Згідно з частиною першою статтею 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Договір оренди земельної ділянки укладено на 5 років до 12.05.2014 року.

Статтею 31 Закону визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Разом з тим, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Таке право орендарю надано статтею 33 Закону, якою визначено порядок та умови поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на час закінчення дії договору) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

У передбачений законом та договором строк Орендар звернувся до Орендодавця з повідомленням про намір поновити договір оренди земельної ділянки на новий термін, що підтверджено листом від 25.03.2014 року.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Умовами договору оренди землі від 12.05.2009 р. (п.8) передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

В пункті 2.17. своєї постанови № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" (із змінами і доповненнями) пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011).

Частиною шостою зазначеної статті передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Разом з тим судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України "Про оренду землі" не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Судом на підставі поданих до матеріалів справи доказів встановлено, що позивач у встановлений договором та Законом України "Про оренду землі" строк звернувся до відповідача з листом про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки на 5 років.

Проте, Луцькою міською радою додаткової угоди про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки на 5 років не було укладено.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що Орендар у встановленому договором та законом порядку повідомив Орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, жодних заперечень з цього приводу від Орендодавця у місячний термін не надійшло, рішення Луцької міської ради готувалися як позитивні на поновлення договору оренди, то договір оренди землі підлягає поновленню, а уповноважений керівник міської ради зобовязаний укласти додаткову угоду про поновлення укладеного договору оренди землі в обовязковому порядку на той самий строк і на тих самих умовах без прийняття сесією міської ради рішення про поновлення договору оренди землі. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (ч.ч.6-10 ст.33 ЗУ «Про оренду землі»).

Судом не взято до уваги прийняте Луцькою міською радою оспорюване рішення, як підставу для відмови у поновленні договору оренди землі, оскільки воно не є тією обставиною, з якою ЗУ «Про оренду землі», а саме його ч.6 ст.33 повязує неможливість поновлення договору оренди землі. До того ж, оспорюване рішення мало бути прийнято лише за наслідками розгляду заяви позивача від 25.03.2014 р., що не впливає на фактичні обставини справи щодо продовження користування позивачем орендованою землею на тих самих умовах, тобто без зміни істотних умов договору.

Як вбачається з умов договору (п.п. 1, 14, 15) Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови. Отже, цільове призначення земельної ділянки визначено для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу.

У відповідності до статей 24, 25 Закону України „Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов'язаний:

- приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку;

- виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі;

- дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Орендодавець має право вимагати від орендаря:

- використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди;

- дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил;

- дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються.

Приписами статей 96, 141, 143, 144 Земельного кодексу України унормовано, що землекористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

Підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

У разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладає на таку особу адміністративне стягнення та повторно видає вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.

У разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України „Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У відповідності до п. 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011 № 6 визначено, що у разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 ЗК України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України „Про оренду землі".

Про невиконання відповідачем умов договору щодо використання землі за цільовим призначенням може свідчити, зокрема, відсутність проведення будь-яких будівельних робіт на об'єкті, що може підтверджуватися, наприклад, актом, складеним Державною архітектурно-будівельною інспекцією.

Слід звернути увагу на те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням, а не факт невикористання земельної ділянки для забудови.

Між тим, позивачем у розумінні вимог ст.ст. 34, 36 ГПК України не було надано належних доказів саме нецільового використання відповідачем спірної земельної, у той час, як невикористання орендованої земельної ділянки відповідно до роз'яснень пленуму Вищого господарського суду України не є підставою для розірвання договору оренди в порядку ст. 32 Закону України „Про оренду землі".

Крім того, позивачем не було надано суду доказів користування відповідачем орендованою земельною ділянкою з порушенням земельного законодавства України у розумінні ст. 144 ЗК України.

Враховуючи те, що вищевикладені обставини справи в їх сукупності не підтверджують факт порушення орендарем договірних зобов'язань щодо дотримання ним цільового призначення земельної ділянки та має місце факт продовження користування земельною ділянкою, а відповідачем не доведено використання зазначеної земельної ділянки для інших, ніж передбачено договором, цілей, рішення Луцької міської ради в частині припинення договору оренди землі у звязку з закінченням строку з підстав, передбачених ст. ст. 96, 143 Земельного кодексу України та ст. ст. 24 - 25, 32, 34 Закону України „Про оренду землі" є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також ухилення органу місцевого самоврядування Луцької міської ради від прийняття у визначений Законом України «Про оренду землі» (ст.33) строк рішення про поновлення договору оренди землі та прийняття оспорюваного рішення з перевищенням повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування» та Регламентом Луцької міської ради VII скликання, суд приходить до висновку про задоволення позову вцілому.

Оскільки спір до суду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 756, 00 грн. відповідно до ст.49 ГПК України слід покласти на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.96, 141, 143, 144, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 13, 15, 24, 25, 27, 31, 32, 33 Закону України "Про оренду землі", ст.15 Цивільного кодексу України, ст.ст. 35, 44, 49, 82-85 Господарсько-процесуальним кодексом України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати поновленим Договір оренди землі від 15.01.2009 р., зареєстрований Волинською регіональною філією ДП Центр ДЗК 12.05.2009 р. за Р№ 63, укладений Луцькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Луцькміськбуд на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

3. Визнати таким, що не відповідає чинному законодавству та скасувати рішення Луцької міської ради від 05.02.2016 р. за № 3/83 Про відмову ТзОВ Луцькміськбуд у поновленні договору оренди землі для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу на вул.Драгоманова, 15.

4. Стягнути з Луцької міської ради (, вул..Богдана Хмельницького, 19, м.Луцьк) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцькміськбуд» (, вул.Конякіна, 30, м.Луцьк) 2 756, 00 грн. витрат по судовому збору.

Повне рішення складено 16.05.2016 р.

Суддя В.А.Пахолюк