ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2016 р. Справа № 911/1181/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», м.Київ

до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», с. Старі Петрівці

про стягнення 33064,99 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі позивач) до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» (далі відповідач) про стягнення 33064,99 грн.

Провадження у справі №911/1181/16 порушено відповідно до ухвали суду від 07.04.2016 року та призначено справу до розгляду на 21.04.2016 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 21.04.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався до 05.05.2016 року.

В судовому засіданні 05.05.2016 року позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 05.05.2016 року повторно не з'явився, відзив на позов не надав, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

За таких обставин, суд розглядає справу у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 (Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту 69915а4ка від 12.12.2014 року, згідно якого АТ «СК «АХА Страхування» взяло на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

07.11.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «ToyotaАА4682СО», д/н НОМЕР_2, який належить Страхувальнику (ОСОБА_2В.), та «Peogeot 107», д/н CA1299BC, яким керувала ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність щодо якого застрахована в ПАТ «СК «СКАЙД» згідно полісу ОСЦПВ № АІ/5538721.

В результаті вищенаведеної ДТП було пошкоджено застрахований у АТ «СК «АХА Страхування» транспортний засіб «ToyotaАА4682СО», д/н НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2.

Згідно з умовами Договору добровільного страхування, на підставі страхового акту № 1.003.15.16319/VESKO24118 року та зібраних документів, було розраховано та виплачено Страхувальнику страхове відшкодування у сумі 33 064,99 грн. за платіжним дорученням № 207613 від 19.11.2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до інформаційної відомості про учасників ДТП та Постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 28.12.2015 року у справі № 752/20961/15-п, зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_3, яка в момент скоєння ДТП керувала автомобілем «Peogeot 107», д/н CA1299BC.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Peogeot 107», д/н CA1299BC застрахована в ПАТ «СК «СКАЙД» згідно полісу ОСЦПВ № АІ/5538721.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено обов'язковий ліміт відповідальності страховика, в межах якого страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

У відповідності до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 993 Цивільного кодексу України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до полісу № АІ/5538721 ліміт за шкоду завдану майну в результаті ДТП становить 50 000 грн., розмір франшизи становить 0 грн.

У звязку з чим, позивач простить стягнути з відповідача, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Peogeot 107», д/н CA1299BC, задані таким автомобілем пошкодження в порядку регресу.

Також, позивач зазначив, що з метою досудового врегулювання спору звертався до відповідача з регресною вимогою вих. № ЕЛ_0012 від 18.02.2016 року, яка залишена відповідачем без задоволення.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у листі від 19.07.2011 року щодо судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди та визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України щодо судової практики розгляду господарських справ, справа № 910/7163/14 від 15.04.2015 року.

Зокрема, в постанові від 15.04.2015 року у справі № 910/7163/14 Верховний Суд України зазначив, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Виплативши страхове відшкодування відповідно до умов Договору добровільного страхування, у страхової виникає право зворотної вимоги до відповідальної за винну особу страхової в порядку цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у сумі страхового відшкодування у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК Україн висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Постановою судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 28.08.2012 року (у справі № 23/279) встановлено, що ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Зазначена норма передбачає наявність у страховика права на пред'явлення регресного позову, а не вимоги до особи, відповідальної за завданий збиток.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат на оплату судового збору покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «СКАЙД» (07353, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Нові Петрівці, вул. Дніпровська, 4а, оф.3, код 16295210) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код 20474912) 33 064,99 грн. відшкодування в порядку регресу та 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 12.05.2016 р.