ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2016 р.Справа № 922/873/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5", с. Подвірки
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
про стягнення 4247662,75 грн.
за участю представників сторін:

позивача -ОСОБА_1, довіреність №33-07/29 від 31.03.2015;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність №38-4055/391 від 27.10.2010

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" суми боргу у розмірі 4247662,75 грн., у т.ч. 987144,00 грн. - 3% річних та 3260518,75 грн. - інфляційних витрат.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі - продажу теплової енергії № 763 від 30.12.2013 щодо оплати теплової енергії, яка поставлена за період з січня 2014 р. по грудень 2014 р., у зв'язку з чим за весь період прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань станом на 23.03.2015 відповідачу нараховано 3% та інфляційні втрати, та з урахуванням часткового погашення 3% та інфляційних втрат їх загальний розмір станом на 23.03.2015 становить 4247662,75 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 березня 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 12 квітня 2016 року о 11:00 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 квітня 2016 року розгляд справи відкладено на 25 квітня 2016 р. о 10:30 год.

25 квітня 2016 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву (вх. №13814), який судом долучено до матеріалів справи.

У відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні відповідач повідомляє про те, що причиною неналежного виконання зобов'язань за договором купівлі - продажу теплової енергії № 763 від 30.12.2013 є важкий фінансовий стан підприємства.

Позивач в судовому засіданні 25.04.2016 підтримав позов та просив суд його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві, а також зазначає, що неможливість виконання боржником своїх зобов'язань за договором не звільняє його від відповідальності за невиконання своїх зобов'язань.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

30 грудня 2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ-5" (позивачем) та Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (відповідачем) було укладено Договір № 763 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється населенню, релігійним організаціям та національним творчим спілкам і їх регіональним осередкам.

Згідно п. п. 1.1. та 2.1. Договору, позивач зобов'язався передати у власність відповідачу з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. теплову енергію, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити теплову енергію на умовах даного Договору.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що до 8-го числа місяця, наступного за звітним, сторони Договору оформлюють Акт приймання-передачі теплової енергії, що використовується іншим суб'єктам господарювання, із зазначенням кількості та вартості теплової енергії.

Відповідно до п. п. 6.1. та 6.2. Договору, відповідач зобов'язаний прийняти та оплатити зафіксований в Акті приймання-передачі теплової енергії обсяг теплової енергії за тарифом відповідно до п. 5.1. Договору, шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки теплової енергії. Остаточний розрахунок за фактично передану теплову енергію здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки теплової енергії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої договірні обов'язки за Договором, що підтверджується відповідними первинними документами, а саме:

- актом №01ТЕ приймання-передачі теплової енергії за лютий січень 2014 р. від 31.01.2014 р. на суму 58393234,75 грн.;

- актом №02ТЕ приймання-передачі теплової енергії за лютий 2014 р. від 28.02.2014 р. на суму 44509684,02 грн.;

- актом №03ТЕ приймання-передачі теплової енергії за березень 2014 р. від 31.03.2014 р. на суму 37512402,92 грн.;

- актом №04ТЕ приймання-передачі теплової енергії за квітень 2014 р. від 30.04.2014 р. на суму 25150083,84 грн.;

- актом №05ТЕ приймання-передачі теплової енергії за травень 2014 р. від 31.05.2014 р. на суму 16909979,41 грн.;

- актом №06ТЕ приймання-передачі теплової енергії за червень 2014 р. від 30.06.2014 р. на суму 16952344,14 грн.;

- актом №07ТЕ приймання-передачі теплової енергії за липень 2014 р. від 31.07.2014 р. на суму 9259475,66 грн.;

- актом №08ТЕ приймання-передачі теплової енергії за серпень 2014 р. від 31.08.2014 р. на суму 4942049,69 грн.;

- актом №09ТЕ приймання-передачі теплової енергії за вересень 2014 р. від 30.09.2014 р. на суму 8954306,78 грн.;

- актом №10ТЕ приймання-передачі теплової енергії за жовтень 2014 р. від 31.10.2014 р. на суму 33078843,43 грн.;

- актом №11ТЕ приймання-передачі теплової енергії за листопад 2014 р. від 30.11.2014 р. на суму 43025581,63 грн.;

- актом №12ТЕ приймання-передачі теплової енергії за грудень 2014 р. від 31.12.2014 р. на суму 49021908,84 грн.

Вказані акти підписані обома сторонами та скріплені печатками.

Як було узгоджено сторонами, остаточна оплата здійснюється відповідачем до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки теплової енергії.

Теплову енергію, придбану згідно з Договором відповідач оплачував з порушенням вимог п. 6.2. Договору, а саме з порушенням строків оплати.

Відповідач здійснював часткову оплату за поставлену теплову енергію, що підтверджується реєстрами платіжних доручень (а.с. 37-42), внаслідок чого у відповідача утворювалася заборгованість за окремі періоди поставки в сумі 32 223 539,21 грн.

Оплата за всі вище перелічені періоди відповідач здійснював з простроченням платежу у звязку з чим позивач звертався до господарського суду з позовами про стягнення з відповідача основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат:

Так, заборгованість за період поставки січень-квітень 2014 р. стягнуто в межах справи №922/2231/14 за рішенням господарського суду Харківської області від 15.07.2014, а саме: пеня, 3% річних та інфляційні втрати за цим рішенням стягнуто до 01.06.2014.

Заборгованість за періоди поставки травень - вересень 2014 р. та листопад - грудень 2014 р. відповідачем погашено добровільно, хоча і з простроченням.

Заборгованість за жовтень 2014 р. стягнуто в межах справи №922/1786/15 за постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.07.2015, а саме пеня, 3% річних та інфляційні втрати за цим судовим рішенням стягнуто до 14.05.2015.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На цій підставі відповідачу, у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання за договором купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється населенню, релігійним організаціям, та національним творчим спілкам і їх регіональним осередкам №763 перед позивачем станом на 23.03.2016 р. нараховано суми інфляційних втрат у розмірі 3 260 518,75 грн. та 3% річних у розмірі 987 144,00 грн.

Судом перевірено розрахунок інфляційних витрат та 3% річних за допомогою системи "Законодавство" та встановлено, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 3260518,75 грн. та 3% річних у розмірі 987144,00 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання підлягають задоволенню як правомірні.

Стосовно доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву щодо неможливості виконання своїх зобов'язань за договором, у зв'язку з важким фінансовим становищем, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 Цивільного кодексу України і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 617 Цивільного кодексу України та частини ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, суд відхиляє доводи відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 63714,95 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська (Доброхотова), 11, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, сел. Подвірки, ) 987144,00 грн. - 3% річних, 3260518,75 грн. - інфляційних втрат та 63714,94 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.05.2016 р.

Суддя ОСОБА_3