РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р. Справа № 924/188/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гулова А.Г.

судді Маціщук А.В. ,

судді Петухов М.Г.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представника за довіреністю від 18.04.2014р. №14-89

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Хмельницької області від 16.03.16 р.

у справі № 924/188/16 (ОСОБА_2О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Полонського підприємства теплових мереж, м.Полонне

про стягнення 69355грн. 96коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 16 березня 2016 року у справі №924/188/16 у позові Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Полонського підприємства теплових мереж про стягнення 69355грн. 96коп. відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось із апеляційною скаргою, вважає рішення господарського суду в частині відмови у стягненні пені, інфляційних нарахувань та 3% річних таким, що прийняте з порушенням норм матеріального, ст.ст.525, 526, 599, 625, 631 Цивільного кодексу України, ст. 617 Господарського кодексу України, та процесуального права, ст.ст. 4-7, 43 Господарського процесуального кодексу, а тому такий судовий акт підлягає скасуванню, з огляду на наступні обставини.

Як встановлено судом першої інстанції, за період з січня по квітень та з жовтня по грудень 2014 року відповідачем спожито природного газу на загальну суму 205 425,24 грн., який переданий відповідачу на підставі актів приймання-передачі природного газу.

За поставлений природний газ за договором відповідач розрахувався наступним чином:

-175 098,94 грн. сплачено відповідачем власними коштами у період з 24.03.2014 року по 15.12.2015 року;

-30 326,30 грн. сплачено відповідачем 21.12.2015 року згідно з договором про організацію взаєморозрахунків №37/375-в від 25.11.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №375.

Таким чином, відповідачем згідно з договором про організацію взаєморозрахунків, який підписувався сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №375, було оплачено лише 30 326,30 грн.

Відповідачем здійснювалося десятки платежів у період з 24.03.2014 року по 15.12.2015 року, тобто поза межами договору про організацію взаєморозрахунків.

Отже, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що договір про організації взаєморозрахунків «...не передбачали можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстав для інших грошових вимог...».

Таким чином, зазначає скаржник, висновок суду першої інстанції, викладений у рішенні, не відповідає фактичним, встановленим судом, обставинам справи, а тому це рішення підлягає скасуванню у відповідності до п.3 ч.1 ст.104 ГПК України.

Крім того, відповідно до п.1 договору про організацію взаєморозрахунків його предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до пункту 16 статті 14 та статті 32 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік».

Вищевказаним договором про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №375 чітко встановлено, що даний договір є дійсними лише у разі проведення відповідного фінансування (п. 14) та лише у межах зазначених у них сум оплат. По вищезазначеному договору про організацію взаєморозрахунків оплата з погашення заборгованості мала місце 21.12.2015 року.

Таким чином, вказаний договір про організацію взаєморозрахунків набрав чинності з моменту його фінансування на певну суму, та у той же день втрачав свою силу.

Відповідно до розрахунку заборгованості нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань та 3% річних за поставлений природний газ за період постачання протягом січня-квітня та жовтня-грудня 2014 року відбувалося у строки з 24.03.2014 року по 15.12.2015 року, у періоди прострочень оплат та на суми заборгованості, які не відшкодовувалися вищевказаним договором про організацію взаєморозрахунків, тобто у строк, коли фінансування по даному договору не проводилося.

Отже, нарахування неустойки, інфляційних нарахувань та 3% річних здійснені позивачем правомірно у відповідності до чинного законодавства та умов договору купівлі-продажу газу.

Зазначає, що у відповідності до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його підписання. Оскільки жодним із договорів про організацію взаєморозрахунків не передбачено, що його умови можуть застосовуватися до відносин, які виникли до його укладання, відповідно, їх дія не може розповсюджуватися на договірні зобов'язання, які мали місце до їх підписання.

Окрім того, позивач вважає, що в даному випадку позиція викладена в апеляційній скарзі не суперечить висновку Верховного Суду України, викладеному у постановах від 11.11.2015р. у справі №3968гс15, від 07.10.2015р. №3883гс15, від 16.09.2015р. №3500гс15, та від 01.07.2015р. №3322гс15. Навіть якщо брати до уваги позицію Верховного Суду України, викладену у вказаних постановах, нарахування санкцій може відбуватися до підписання кожного конкретного договору про організацію взаєморозрахунків, оскільки договір про організацію взаєморозрахунків укладався лише на певну, а не усю суму боргу, а тому передбачав можливість існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстави для інших грошових вимог.

Крім того, зазначає скаржник, договір про організацію взаєморозрахунків передбачав тільки погашення основної заборгованості, не включаючи сум нарахованих позивачем пені, відсотків річних та інфляційних нарахувань, такий договір не звільняє відповідача від зобов'язання щодо сплати штрафних та фінансових санкцій.

Також, посилається на норми ч.2 статті 617 ЦК України, ч.2 статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р., за яким відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

З посиланням на ст.ст. 651, 654 ЦК України, скаржник зазначає, що вказаний договір про організацію взаєморозрахунків, жодним чином не вносить змін до договору купівлі-продажу природного газу, не встановлює та не змінює для сторін жодних прав та обов'язків, які були встановлені вказаним договором купівлі-продажу газу, в тому числі і щодо нарахування штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання умов даного договору.

Просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 16 березня 2016 року у справі №924/188/16 в частині відмови у стягненні з відповідача пені у розмірі 14069,68 грн., 23176,48 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення та 1783,50 грн. трьох відсотків річних, прийняти в цій частині нове рішення - про задоволення позову. В іншій частині рішення залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу Полонське підприємство теплових мереж зазначає, зокрема, наступне.

25.11.2015 р. між Полонським підприємством теплових мереж, ПАТ «НАК «Нафтогаз України», Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації та ПАТ «Укргазвидобування» був підписаний договір № 37/375-в про організацію взаєморозрахунків.

Після укладення договору про організацію взаєморозрахунків сторонами був змінений порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору на купівлю продаж природного газу № 1916/14-ТЕ-34 від 20.12.2013 р.

Для стягнення пені, відповідно до підпункту 7.2 договору поставки природного газу, та заявлених 3% річних в розмірі 1783,50 грн., інфляційних втрат в розмірі 23176,48 грн. необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків і відповідно до п.15 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Звертає увагу, що розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.16 ст.14 та ст. 32 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік») № 37/375-в від 25.11.2015 р., а тому у позивача немає підстав для стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне проведення Полонським ПТМ оплати за поставлений природний газ.

Вказує, що аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 11.11.2015року у справах № 3-968гс15, від 07.10.2015 р. № 3-883гс15, від 16.09.2015 р. № 3-500гс15, та від 01.07.2015 р. № 3-322гс15.

Просить залишити рішення господарського суду Хмельницької області від 16.03.2016р. у справі №924/188/16 без змін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 16 березня 2016 року у справі №924/188/16 в частині відмови у стягненні з відповідача пені у розмірі 14069,68 грн., 23176,48 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення та 1783,50 грн. трьох відсотків річних, прийняти в цій частині нове рішення - про задоволення позову. В іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, заявив клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Враховуючи норми ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника та той факт, що неявка в засідання суду представника відповідача не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення, колегія суддів розглянула апеляційну скаргу за відсутності останнього, за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 20.12.2013 року ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Полонським підприємством теплових мереж (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1916/14-ТЕ-34, відповідно до п.1.1 якого, продавець зобов'язується передати покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Згідно з п.2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року газ обсягом до 171,2 тис.куб.м.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу (абз.2 п.6.1 договору).

Відповідно до п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу у разі невиконання покупцем п.6.1 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

На виконання п.2.1 договору продавець поставив, а покупець прийняв природний газ в обсязі 157,909 тис. куб. м. на загальну 205425грн. 24коп., що підтверджуються актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2014 року у січні 2014 року обсягом 32,006 тис.куб.м. на суму 41902грн. 24коп.; від 28.02.2014 року у лютому 2014 року обсягом 28,450 тис.куб.м. на суму 37246грн. 74коп; від 31.03.2014 року у березні 2014 року обсягом 19,916 тис.куб.м. на суму 24764грн. 82коп.; від 30.04.2014 року у квітні 2014 року обсягом 8,070 тис.куб.м. на суму 10565грн. 25коп.; від 31.10.2014 року у жовтні 2014 року обсягом 9,048 тис.куб.м. на суму 11845грн. 64коп.; від 30.11.2014 року у листопаді 2014 року обсягом 29,796 тис.куб.м. на суму 39008грн. 92коп.; від 31.12.2014 року у грудні 2014 року обсягом 30,623 тис.куб.м. на суму 40091грн. 63коп.

25.11.2015р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (сторона перша), Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації (сторона друга), Полонським підприємством теплових мереж (сторона третя), НАК "Нафтогаз України" (сторона четверта) та ПАТ "Укргазвидобування" (сторона остання) укладено договір №37/375-в про організацію взаєморозрахунків.

За умовами п.1 договору предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 375.

За змістом п.п. 3-6 договору Казначейство перераховує кошти, залучені з єдиного казначейського рахунку, стороні першій у сумі 30326грн. 30коп. на підставі рішення Мінфіну. Сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 30326грн. 30коп. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 30326грн. 30коп., для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 30326грн. 30коп. у тому числі ПДВ 5054грн. 38коп. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 20.12.2013р. №1916/14-ТЕ-34.

Сторони у графі платіжного доручення "Призначення платежу" додатково зазначають "субвенція, що надається із загального фонду державного бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 р. № 375", а також дату укладення і номер договору (п. 9 договору).

Підпунктом 2 п.10 договору передбачено, що з метою виконання договору сторони зобов'язалися: не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; а згідно підпункту 5 п.10 прийняли на себе зобов'язання щодо забезпечення проведення розрахунків відповідно до договору та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання сторонами платіжних документів територіальні органи Казначейства своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти в порядку, передбаченому договором.

Сторони засвідчують, що після виконання договору, вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору (п.15 договору).

Договір підписаний представниками та скріплений відтисками печаток сторін.

На виконання п. 5 договору №37/375-в від 25.11.2015р. Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації згідно з випискою по банківському рахунку від 21.12.2015р. перераховано Полонському підприємству теплових мереж 30326грн. 30коп., з призначенням платежу - "субвенція, що надається з державного бюджету відповідно до постави Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375 за договором №37/375-в від 25.11.2015р.".

Платіжним дорученням №197 від 17.12.2015р. Полонським підприємством теплових мереж сплачено Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" 30326грн. 30коп. з призначенням платежу "погашення заборгованості за газ за договором №1916/14-ТЕ-34 від 20.12.2013р. та договором №37/375-в від 25.11.2015р.". Платіжне доручення проведене банком 21.12.2015р.

За наведених обставин, з посиланням на неналежне виконання відповідачем свого обов'язку щодо оплати поставленого газу у строки, встановлені п. 6.1 договору №1916/14-ТЕ-34 від 20.12.2013р. купівлі - продажу природного газу, позивач, керуючись ст.ст. 526, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 22, 193 231 ГК України та п. 7.2. договору, 19.02.2016р. звернувся із позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 30 326 грн. 30 коп., пені у розмірі 14069 грн. 68 коп., інфляційні втрати у розмірі 23176 грн. 48 коп. та 3% річних у розмірі 1 783 грн. 50 коп..

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Хмельницької області від 16.03.2016р. №924/188/16 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції, зокрема, зазначає, що уклавши договір про організацію взаєморозрахунків №37/375-в від 25.112015р., сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до основного договору (№1916/14-ТЕ-34 від 20.12.2013р.), та відмовились від застосування штрафних та інших фінансових санкцій за основним договором, а тому відсутні підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в позові у повному обсязі, з огляду на таке.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами 1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ст. 655 ЦК України передбачає, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі договору купівлі - продажу природного газу від 20.12.2013р. №1916/14-ТЕ-34, який за своєю правовою природою є договором поставки, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" протягом січня - квітня 2014 року та жовтня - грудня 2014 року здійснювало на користь Полонського підприємства теплових мереж поставку природного газу, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу (а.с. 23-29).

Пунктом 6.1 договору від 20.12.2013р. №1916/14-ТЕ-34 визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про теплопостачання" державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (у редакції чинній на момент укладення договору про організацію взаєморозрахунків) передбачено, що перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30 затверджено Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Ці Порядок та умови визначають механізм надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - субвенція) п. 1 Порядку).

Згідно з п. 3 цього Порядку підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов'язанні під час здійснення розрахунків за електричну енергію та природний газ, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату укладення такого договору.

Учасниками розрахунків є територіальні органи Казначейства; структурні підрозділи з питань фінансів обласних, районних, Київської міської, районних у м. Києві держадміністрацій або структурні підрозділи з питань фінансів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад (далі - місцеві фінансові органи); надавачі послуг та їх правонаступники; суб'єкти господарювання, що здійснюють відведення та очищення стічних вод; газодобувні підприємства, ПАТ "Укрнафта", Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її філії, дочірні підприємства і компанії; суб'єкти господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом; підприємства, що здійснюють передачу та постачання електричної енергії (далі - енергопостачальники); державне підприємство "Енергоринок"; державне підприємство "НЕК "Укренерго"; енергогенеруючі компанії; суб'єкти господарювання, що здійснюють постачання та/або споживання вугільної продукції; державне підприємство "Вугілля України"; вугледобувні підприємства.

Учасниками розрахунків можуть бути суб'єкти господарювання незалежно від форми власності. Взаєморозрахунки можуть бути проведені між надавачами послуг.

Із суб'єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, та енергопостачальниками або газодобувними підприємствами проводяться розрахунки з погашення кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії.

Як встановлено судом, 25.11.2015р. Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької обласної державної адміністрації, Полонським підприємством теплових мереж, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укргазвидобування" укладено договір №37/375-в про організацію взаєморозрахунків по заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 30326,30грн. за поставлений газ згідно з договором від 20.12.2013р. №1916/14-ТЕ-34 за 2014 рік, відповідно до п. 16 ст. 14 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" і Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375.

На виконання вказаного багатостороннього договору відповідачем згідно з платіжним дорученням від 17.12.2015р. №197 сплачено заборгованість в частині основного боргу в сумі 30326,30 грн., яка проведена банком 21.12.2015р.

Як зазначалося вище, невиконання відповідачем у повному обсязі покладеного на нього обов'язку щодо оплати поставленого природного газу у строки, встановлені п.6.1 договору купівлі-продажу природного газу від 20.12.2013р. №1916/14-ТЕ-34, слугувало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення 69355грн. 96коп., з яких 30326грн. 30коп. боргу за поставлений природний газ, 14 069грн. 68коп. пені, нарахованої за період з 15.02.2014р. по 15.12.2015р., 1 783грн. 50коп. 3% річних, нарахованих за період з 15.02.2014р. по 15.12.2015р., 23176 грн. 48коп. інфляційних втрат, нарахованих за період лютий 2014р. - листопад 2015р., за поставлений природний газ за договором №1916/14-ТЕ-34 від 20.12.2013р.

Згідно з відбитком календарного штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті позовної заяви позивач звернувся з позовом до суду 19.02.2016р., провадження у справі порушене 25.02.2016р.

При цьому, судом береться до уваги положення абз. 3 п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, яким визначено, що у випадку, якщо предмет спору був відсутній до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.

З огляду на те, що відповідачем погашено заборгованість в сумі 30 326 грн. 30 коп., відповідно, до порушення провадження у справі був відсутній предмет спору щодо зазначеної суми, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в позові в частині стягнення основного боргу.

Крім того, позивач нарахував 14 069 грн. 68 коп. пені, 1 783 грн. 50 коп. 3% річних за період з 15.02.2014р. по 15.12.2015р. та 23176 грн. 48 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період лютий - вересень 2014 р., листопад 2014р., січень - листопад 2015р..

Так, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (част.1ст.546 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (част.1, 3 ст.549 ЦК України).

Пунктом 7.2 договору №1916/14-ТЕ-34 від 20.12.2013р. визначено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до част. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за зобов'язаннями січня - квітня 2014р. та жовтня2014р., грудня 2014 р. колегія суддів зазначає таке.

Так, позивачем нараховано 3% річних, пеню та інфляційні втрати, зокрема, на суму 30326,30грн. (сума боргу, яка є предметом договору від 25.11.2015р. №37/375-в про організацію взаєморозрахунків)

Проте, укладенням договору про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості в сумі 30326,30 грн. з різниці в тарифах на теплову енергію від 25.11.2015р. №37/375-в сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України та п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу №1916/14-ТЕ-34 від 20.12.2013р. у вигляді пені, 3% річних та інфляційних на суму 30326,30грн. необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, які діяли на момент розгляду справи і відповідно до пункту 17 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені договором про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію від 25.11.2015р. № 37/375-в, правові підстави для нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат на суму 30326,30 грн. - відсутні.

Аналогічна правова позиція про відсутність підстав для стягнення пені та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 року № 3-101гс14, від 09.09.2014 року № 3-102гс14, від 09.09.2014 року № 3-105гс14, від 16.09.2014 року № 3-111гс14, від 30.09.2014 року №3-114гс14, від 25.03.15р. №3-23гс15, від 1 липня 2015 року №3-322гс15, від 16 вересня 2015 року №3-500гс15, від 07.10.15р. №3-883гс15, від 10.02.16р. №3-1267гс15.

Разом з тим, судова колегія зазначає, з розрахунку пені та 3% річних, нарахованих на заборгованість попередніх періодів та яка не увійшла до складу суми 30326,30 грн., яка є предметом договору про організацію взаєморозрахунків, убачається, що відповідні суми пені та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання були обчислені позивачем з урахуванням дня, в який фактично мало місце погашення відповідачем суми основного боргу за спірний період (п.1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року № 14), тоді як день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення.

Судова колегія, перевіривши розрахунок 3% річних, наданих позивачем (без урахування днів, в яких фактично мало місце часткове погашення заборгованості та суми 30326,30грн., відповідно до договору про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію від 25.11.2015р. № 37/375-в), зазначає, що правильним буде нарахування 3% річних за наступні періоди та суми.

За зобов'язаннями січня 2014 року.

з 15.02.2014р. по 23.03.2014р. на суму 41 902,24 грн. = 127,43 грн.

з 24.03.2014р. по 25.05.2014р. на суму 1 593,51 грн. = 8,25 грн.

Всього = 135,68 грн.

За зобов'язаннями лютого 2014 року.

з 15.03.2014р. по 25.05.2014р. на суму 37 246,74 грн. = 220,42 грн.

з 26.05.2014р. по 23.09.2014р. на суму 11 461,03 грн. = 113,98 грн.

Всього = 334,40 грн.

За зобов'язаннями березня 2014 року.

з 15.04.2014р. по 23.09.2014р. на суму 24 764,82 грн. = 329,75 грн.

Всього = 329,75грн.

За зобов'язаннями квітня 2014 року.

з 15.05.2014р. по 23.09.2014р. на суму 10 565,25 грн. = 114,63 грн.

Всього = 114,63 грн.

За зобов'язаннями жовтня 2014 року.

з 15.11.2014р. по 19.11.2014р. на суму 11 845,64 грн. = 4,87 грн.

з 20.11.2014р. по 20.11.2014р. на суму 11 799,93 грн. = 0,97 грн.

з 21.11.2014р. по 23.11.2014р. на суму 11 740,04 грн. = 2,89 грн.

з 24.11.2014р. по 24.11.2014р. на суму 11 595,72 грн. = 0,95 грн.

з 25.11.2014р. по 25.11.2014р. на суму 11 491,76 грн. = 0,94грн.

з 26.11.2014р. по 26.11.2014р. на суму 11 331,24 грн. = 0,93 грн.

з 27.11.2014р. по 27.11.2014р. на суму 11 245,50 грн. = 0,92 грн.

28.11.2014р. по 30.11.2014р. на суму 11 145,51 грн. = 2,75 грн.

01.12.2014р. по 04.12.2014р. на суму 11 003,68 грн. = 3,62 грн.

Всього = 18,84 грн.

За зобов'язаннями грудня 2014 року.

з 15.01.2015р. по 15.01.2015р. на суму 6101,80 грн. (36428,10грн. - 30326,30грн.) = 0,50 грн.

з 16.01.2015р. по 16.01.2015р. на суму 5713,93 грн. = 0,47 грн.

з 17.01.2015р. по 17.01.2015р. на суму 5535,28 грн. = 0,45 грн.

з 18.01.2015р. по 19.01.2015р. на суму 4949,04 грн. = 0,81 грн.

з 20.01.2015р. по 20.01.2015р. на суму 4506,07 грн. = 0,37 грн.

з 21.01.2015р. по 21.01.2015р. на суму 3324,54 грн. = 0,27 грн.

з 22.01.2015р. по 22.01.2015р. на суму 1628,60 грн. = 0,13грн.

з 23.01.2015р. по 25.01.2015р. на суму 1270,57 грн. = 0,31грн.

з 26.01.2015р. по 26.01.2015р. на суму 1183,26 грн. = 0,10грн.

з 27.01.2015р. по 28.01.2015р. на суму 1063,63 грн. = 0,17грн.

з 29.01.2015р. по 29.01.2015р. на суму 932,69 грн. = 0,08грн.

з 30.01.2015р. по 03.02.2015р. на суму 826,76 грн. = 0,34грн.

з 04.02.2015р. по 04.02.2015р. на суму 650,37 грн. = 0,05грн.

з 05.02.2015р. по 05.02.2015р. на суму 629,20 грн. = 0,05грн.

з 06.02.2015р. по 08.02.2015р. на суму 553,39грн. = 0,14грн.

з 09.02.2015р. по 09.02.2015р. на суму 546,64грн. = 0,04грн.

з 10.02.2015р. по 11.02.2015р. на суму 328,82грн. = 0,05грн.

з 12.02.2015р. по 12.02.2015р. на суму 253,27 грн. = 0,02грн.

з 13.02.2015р. по 15.02.2015р. на суму 197,02грн. = 0,05грн.

з 16.02.2015р. по 16.02.2015р. на суму 109,70 грн. = 0,01 грн.

Всього = 4,41 грн.

На загальну суму 937,71 грн.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку, що 3% річних у сумі 937,71 грн. підлягають до стягнення.

Судова колегія, перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем (без урахування днів, в яких фактично мало місце часткове погашення заборгованості та суми 30326,30грн., відповідно до договору про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію від 25.11.2015р. № 37/375-в) зазначає, що правильним буде нарахування пені за такі періоди та суми.

За зобов'язаннями січня 2014 року.

з 15.02.2014р. по 23.03.2014р. на суму 41 902,24 грн. = 552,19 грн.

з 24.03.2014р. по 14.04.2014р. на суму 1 593,51 грн.= 12,49 грн.

з 15.04.2014р. по 25.05.2014р. на суму 1 593,51 грн. = 34,01 грн.

Всього = 598,69 грн.

За зобов'язаннями лютого 2014 року.

з 15.03.2014р. по 14.04.2014р. на суму 37 246,74 грн. = 411,24 грн.

з 15.04.2014р. по 25.05.2014р. на суму 37246,74 грн. = 794,94 грн.

з 26.05.2014р. по 16.07.2014р. на суму 11 461,03 грн. = 310,23 грн.

з 17.07.2014р. по 14.09.2014р. на суму 11 461,03 грн. = 471,00 грн.

Всього = 1987,41 грн.

За зобов'язаннями березня 2014 року.

з 15.04.2014р. по 16.07.2014р. на суму 24 764,82 грн. = 1198,89 грн.

з 17.07.2014р. по 23.09.2014р. на суму 24 764,82 грн. = 1170,39 грн.

Всього = 2369,28грн.

За зобов'язаннями квітня 2014 року.

з 15.05.2014р. по 16.07.2014р. на суму 10 565,25 грн. = 346,48грн.

з 17.07.2014р. по 23.09.2014р. на суму 10 565,25 грн. = 499,32 грн.

Всього = 845,80 грн.

За зобов'язаннями жовтня 2014 року.

з 15.11.2014р. по 19.11.2014р. на суму 11 845,64 грн. = 45,44 грн.

з 20.11.2014р. по 20.11.2014р. на суму 11 799,93 грн. = 9,05 грн.

з 21.11.2014р. по 23.11.2014р. на суму 11 740,04 грн. = 27,02 грн.

з 24.11.2014р. по 24.11.2014р. на суму 11 595,72 грн. = 8,90 грн.

з 25.11.2014р. по 25.11.2014р. на суму 11 491,76 грн. = 8,82 грн.

з 26.11.2014р. по 26.11.2014р. на суму 11 331,24 грн. = 8,69 грн.

з 27.11.2014р. по 27.11.2014р. на суму 11 245,50 грн. = 8,63 грн.

28.11.2014р. по 30.11.2014р. на суму 11 145,51 грн. = 25,65 грн.

01.12.2014р. по 04.12.2014р. на суму 11 003,68 грн. = 33,76 грн.

Всього = 175,96 грн.

За зобов'язаннями грудня 2014 року.

з 15.01.2015р. по 15.01.2015р. на суму 6101,80 грн. (36428,10грн. - 30326,30грн.) = 4,68 грн.

з 16.01.2015р. по 16.01.2015р. на суму 5713,93 грн. = 4,38 грн.

з 17.01.2015р. по 17.01.2015р. на суму 5535,28 грн. = 4,25 грн.

з 18.01.2015р. по 19.01.2015р. на суму 4949,04 грн. = 7,59 грн.

з 20.01.2015р. по 20.01.2015р. на суму 4506,07 грн. = 3,46 грн.

з 21.01.2015р. по 21.01.2015р. на суму 3324,54 грн. = 2,55 грн.

з 22.01.2015р. по 22.01.2015р. на суму 1628,60 грн. = 1,25 грн.

з 23.01.2015р. по 25.01.2015р. на суму 1270,57 грн. = 2,92 грн.

з 26.01.2015р. по 26.01.2015р. на суму 1183,26 грн. = 0,91 грн.

з 27.01.2015р. по 28.01.2015р. на суму 1063,63 грн. = 1,63 грн.

з 29.01.2015р. по 29.01.2015р. на суму 932,69 грн. = 0,72 грн.

з 30.01.2015р. по 03.02.2015р. на суму 826,76 грн. = 3,17 грн.

з 04.02.2015р. по 04.02.2015р. на суму 650,37 грн. = 0,50 грн.

з 05.02.2015р. по 05.02.2015р. на суму 629,20 грн. = 0,48грн.

з 06.02.2015р. по 08.02.2015р. на суму 553,39грн. = 1,77 грн.

з 09.02.2015р. по 09.02.2015р. на суму 546,64грн. = 0,58 грн.

з 10.02.2015р. по 11.02.2015р. на суму 328,27грн. = 0,70 грн.

з 12.02.2015р. по 12.02.2015р. на суму 253,27 грн. = 0,27грн.

з 13.02.2015р. по 15.02.2015р. на суму 197,02грн. = 0,63грн.

з 16.02.2015р. по 16.02.2015р. на суму 109,70 грн. = 0,12 грн.

Всього = 42,56 грн.

На загальну суму 6019,70 грн.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку, що правомірним є стягнення пені у розмірі 6019,70 грн..

Крім того, позивачем були нараховані інфляційні втрати за період лютий - вересень 2014 р., листопад 2014 року та січень - листопад 2015р.

Перевіривши проведені позивачем нарахування інфляційних втрат, апеляційний господарський суд зазначає, індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць. При цьому, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т.п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів (наказ Держкомстату "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін" від 27.07.2007 №265 ).

Тобто, індекс інфляції розраховується за кожен місяць окремо, виходячи з сукупного періоду прострочення заборгованості за весь період її існування, включаючи й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, з поданого позивачем розрахунку убачається, що останнім за окремі періоди було неправильно зазначено суму на яку нараховується інфляція.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що нарахування необхідно здійснювати на наступні періоди та суми.

За зобов'язаннями січня 2014 року.

за лютий - березень 2014 року на суму 41 902,24 грн. = 1178,79 грн.

за квітень - травень 2014 року на 1 593,51 грн. = 115,14 грн.

Всього = 1 293,93грн.

За зобов'язаннями лютого 2014 року.

за березень - травень 2014 року 37246,74грн. = 3569,86грн.

за червень - вересень 2014 року на суму 11461,03 грн. = 593,62 грн.

Всього = 4163,48грн.

За зобов'язаннями березня 2014 року.

за квітень - вересень 2014 року на суму 24 764,82 грн. = 3164,72 грн.

Всього = 3164,72 грн.

За зобов'язаннями квітня 2014 року.

за травень - вересень 2014 року на суму 10 565,25 грн. = 969,50 грн.

Всього = 969,50 грн.

За зобов'язаннями жовтня 2014 року.

за листопад 2014 року на суму 11845,64 грн. = 225,07грн.

Всього = 225,07 грн.

За зобов'язаннями грудня 2014 року.

за січень 2015 року на суму 803,75 грн. (31130,05грн. - 30326,30грн.)= 24,92 грн.

Всього = 24,92 грн.

На загальну суму = 9841,62грн.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку, що інфляційні втрати у сумі 9841,62грн. підлягають до стягнення.

Враховуючи вказане, судова колегія зазначає, що відображені вище висновки суду першої інстанції щодо відмови у стягненні пені, 3% річних, інфляційних втрат у повному обсязі є помилковими, оскільки неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Так, судом першої інстанції не було взято до уваги, що договір про організацію взаєморозрахунків розповсюджує свою дію лише на заборгованість у сумі 30326,30 грн., яка виникла у зв'язку з несплатою вартості спожитого у грудні 2014 року природного газу у строк до 14.01.2015р.

Відповідно до п.п. 1,3 ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення господарського суду Хмельницької області від 16.03.2016р. у справі №924/188/16 слід змінити.

Згідно зі ст.49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 16 березня 2016 року у справі №924/188/16 змінити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Полонського підприємства теплових мереж (30500, м. Полонне, вул. Л. Українки, 93, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6 ) 937 грн. 71 коп. 3% річних, 6019 грн. 70коп. пені, 9841 грн. 62 коп. інфляційних втрат, 333 грн. 77 коп. витрат зі сплати судового збору за подання позову.

В решті рішення залишити без змін.

3. Стягнути з Полонського підприємства теплових мереж (30500, м. Полонне, вул. Л. Українки, 93, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6 ) 367 грн. 15 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити господарському суду Хмельницької області.

5. Справу №924/188/16 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.