ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Справа № 925/261/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача - ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача - не зявились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рік сервіс» до публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» про стягнення 84 996 грн. 92 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Рік сервіс» звернувся в господарський суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору на виконання ремонтних робіт № 150112 від 03.01.2012 року, 55 103 грн. 01 коп. основного боргу, 24 220 грн. 76 коп. пені, 4 245 грн. 21 коп. інфляційних втрат, 1 427 грн. 91 коп. 3% річних, що разом складає 84 996 грн. 92 коп. та відшкодування судових витрат.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти позову не заперечував, явку свого представника в засідання суду без поважних причин не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28.

Представник позивача в судовому засіданні позов з підстав, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях (а.с. 46-48), підтримав і просив суд задовольнити повністю

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 75 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

03.01.2012 року між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Рік сервіс» (СТО), як виконавцем, і відповідачем - публічним акціонерним товариством «Ватутінський хлібокомбінат», як замовником, укладено договір на виконання ремонтних робіт № 150112 (далі Договір). За умовами якого СТО виконує технічне обслуговування та ремонт ДТЗ замовника, а замовник бере на себе зобовязання перед СТО сплатити виконанні роботи, використані для ремонту матеріали, та встановлені ДТЗ або надані замовнику запасні частини повністю та в строк згідно п. 4.2. Договору (а. с. 12-13).

Сторони договору погодили усі його істотні умови і, зокрема, домовились про таке:

згідно п. 2.1 Договору замовник в усній формі чи письмовій формі заявляє СТО про необхідність виконання робіт ти заміни запасних частин на ДТЗ, який подає на територію СТО в узгоджений термін;

відповідно до п.п. 2.5, 2.7 Договору підпис уповноваженої особи замовника на рахунку накладній або її факсованій копії свідчить про узгодження сторонами цін та загальної вартості робіт, запасних частин та матеріалів, передача виконаних робіт проводиться на підставі Акту прийому передачі виконаних робіт;

у п.п. 4.1, 4.2 Договору сторони узгодили, що загальна сума договору визначається сумарною вартістю робіт та запасних частин зазначених у Рахунках-накладних за весь термін дії договору, оплата виконаних робіт, використаних для виконання ремонтних робіт запасних частин та матеріалів проводиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок СТО на протязі трьох банківських днів з моменту передачі виконаних робіт;

пунктом 6.1 Договору сторони передбачили, що у випадку затримки повної оплати виконаних робіт, вартості встановлених матеріалів за запасних частин в терміни згідно п. 4.2. даного договору, замовник сплачує СТО пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення, до моменту повного розрахунку;

договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2013 року (п.9.1 Договору);

за п. 9.3 Договору, якщо жодна зі сторін не повідомила іншу сторону за 20 календарних днів до закінчення строку дії даного Договору про його розірвання, договір вважається автоматично пролонгованим ще на 1 календарний рік.

На виконання умов Договору, позивачем було виконано роботи, а відповідачем було прийнято такі роботи без зауважень, що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями актів виконаних робіт (а.с. 17-39) та видаткових накладних (а.с. 41-44).

Відповідач свої зобовязання за Договором вчасно та повному обсязі не виконав, за виконані роботи розрахувався частково, що підтверджується виписками по рахунку позивача (а.с. 49-64).

За розрахунком позивача заборгованість відповідача за виконані роботи становить 55 103 грн. 01 коп., яка відповідачем визнається, що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.05.2015 року по 02.12.2015 року, підписаним та скріпленим печатками обох сторін (а.с. 15).

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору на виконання ремонтних робіт № 150112 від 03.01.2012 року, вимоги позивача витікають із суті прав та обовязків сторін за цим договором.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків (зобовязань), зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 7 статті 193 ГК України та статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, наявність і розмір невиконаного грошового зобовязання за спірним Договором у розмірі 55 103 грн. 01 коп. позивачем обґрунтовані і доведені належними і допустимими доказами, відповідачем не спростовані, тому ця вимога позивача підлягає задоволенню повністю.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати робіт, позивач також заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача 24 220 грн. 76 коп. пені на підставі п. 6.1 Договору, 4 245 грн. 21 коп. інфляційних втрат, 1 427 грн. 91 коп. 3% річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за фактичний період прострочення.

Відповідно до ст. 610,ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання зобовязання, згідно з ч. 1 ст. 1 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею), згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

За нормою ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних відповідає п. 6.1. Договору, ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», нормам ч.6 ст.232 ГК України, ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані на суми фактичного прострочення за відповідні періоди, їх розрахунок судом перевірений, визнаний вірним, тому вказані вимоги підлягають задоволенню в заявленій сумі.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, відповідач безпідставно явку своїх представників в засідання суду не забезпечив, причини неявки не повідомив, про відкладення розгляду справи, продовження строку вирішення спору клопотань не заявляв, витребувані судом документи не подав, внаслідок чого судом прийнято рішення на підставі лише матеріалів, наявних у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов Договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо порядку розрахунків за виконанні роботи, прострочив їх оплату, тому позовні вимоги про стягнення 55 103 грн. 01 коп. основного боргу, 24 220 грн. 76 коп. пені, 4 245 грн. 21 коп. інфляційних втрат, 1 427 грн. 91 коп. 3% річних судом визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат в сумі 1378 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» , місцезнаходження: вул. Транспортна, 53, м. Ватутіне, Черкаська область, 20250, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Рік сервіс» , місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9, корп. 61 - 55 103 грн. 01 коп. основного боргу, 24 220 грн. 76 коп. пені, 4 245 грн. 21 коп. інфляційних втрат, 1 427 грн. 91 коп. 3% річних та 1378 грн. витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 29.04.2016 року.

Суддя В.М. Грачов