номер провадження справи 4/28/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016 Справа № 908/844/16

За позовом Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "Міські теплові мережі" Орджонікідзевського району, (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, фактична адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, буд. 4)

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, (69057, АДРЕСА_1)

про стягнення 11795,79 грн. основного боргу за спожиту теплову енергію за договором про постачання та використання теплової енергії №2426 від 01.03.2003 р., 3 248,10 грн. інфляційного нарахування, 436,41 грн. три відсотки річних та 769,00 грн. пені.

Суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників:

Від позивача - П'ятковська О.О., довіреність №34/2019 від 05.01.2015р.;

від відповідача - не з'явився.

30.03.2016р. до господарського суду Запорізької області звернувся Концерн "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "Міські теплові мережі" Орджонікідзевського району, м. Запоріжжя з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Запоріжжя про стягнення 11795,79 грн. основного боргу за спожиту теплову енергію за договором про постачання та використання теплової енергії №2426 від 01.03.2003 р., 3 248,10 грн. інфляційного нарахування, 436,41 грн. три відсотки річних та 769,00 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.03.2016р. порушено провадження у справі № 908/844/16, справі присвоєно номер провадження 4/28/16, судове засідання призначено на 10.05.2016р., у сторін витребувані документи і докази, необхідні для вирішення спору.

В судовому засіданні 10.05.2016р. справу розглянуто, прийнято та оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 10.05.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги викладені в позовній заяві та на підставі договору про постачання та використання теплової енергії №2426 від 01.03.2003 р., ст., ст. 11, 16, 258, 526, 530 625, 629 ЦК України та ст.ст. 193, 232, 276 ГК України, Закону України "Про теплопостачання", Правил користування тепловою енергією просив позов задовольнити, стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Запоріжжя суму 11795,79 грн. основного боргу за спожиту теплову енергію, 3 248,10 грн. інфляційного нарахування, 436,41 грн. три відсотки річних та 769,00 грн. пені.

Відповідач в судове засідання не прибув, проте 11.04.2016р. від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 господарським судом Запорізької області отримано клопотання, в якому відповідач повідомив, що з позовними вимогами згоден та проти розгляду справи за його відсутності не заперечує.

Клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача судом задоволено.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2003 р. між Концерном "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Орджонікідзевського району (позивачем) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, (відповідачем) був укладений Договір про постачання та використання теплової енергії №2426 (далі за текстом - Договір).

За умовами Договору позивач (енергопостачальна організація) бере на себе зобов'язання постачати відповідачу (споживачу) теплову енергію в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Пунктами 10.1, 10.2 сторони узгодили, що Договір набирає сили з моменту підписання та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Згідно з п. 6.4 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно з п. 6.5 Договору Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Концерну "Міські теплові мережі" вартість зазначеної в Договорі планової кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Згідно п. 6.6 Договору Споживач розраховується за показаннями приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад планове та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення оплачується Споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця;

- у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче планового та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактично спожиту теплову енергію за показниками приладів обліку.

Згідно п. 6.7 Договору Споживачі, що не мають приладів обліку, розраховуються за кількість фактично спожитої теплової енергії, згідно з договірними навантаженнями - розрахунковим методом. Термін оплати визначений у п. п. 6.5, 6.6 цього Договору.

Теплова енергія постачалась в нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, які належать Відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності. НОМЕР_2, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 19.08.2003 р. та Свідоцтва про право власності, НОМЕР_3, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 19.08.2003 р.

Відповідно до пункту 3.2.2 Договору відповідач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором.

На виконання умов Договору з листопада 2013 р. по квітень 2014 р., з жовтня 2014 р. по квітень 2015 р. та з жовтня 2015 р. по грудень 2015 р. позивачем надані відповідачу обумовлені Договором послуги по постачанню теплової енергії на загальну суму 11 795, 79 грн. Факт надання цих послуг підтверджується Актами приймання-передачі теплової енергії за спірний період. Зазначені Акти приймання-передачі теплової енергії відповідачем підписані не були.

Також, позивачем відповідачу були виставлені рахунки на оплату наданих послуг на суму 11 795, 79 грн. з ПДВ.

Зазначені рахунки були направлені на адресу відповідача, у підтвердження чого позивачем надано суду реєстр на відправлення кореспонденції за спірний період.

Також, 12.02.2016 р. року на адресу відповідача позивачем цінним листом з описом було направлено рахунки, акти приймання - передачі теплової енергії в гарячій воді, розрахунок заборгованості за договором та акт звіряння взаємних розрахунків за використану теплову енергію за спірний період, що підтверджується фіскальним чеком №6068 від 12.02.2016р. та описом вкладення, які скріплені відбитком календарного штемпелю за 12.02.2016 р.

Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та акті приймання передачі теплової енергії на адресу позивача не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими позивачем до оплати за відповідні місяці.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов'язання за Договором виконав належним чином і у повному обсязі.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов'язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Відповідач плату за надані послуги по постачанню теплової енергії з листопада 2013 р. по квітень 2014 р., з жовтня 2014 р. по квітень 2015 р. та з жовтня 2015 р. по грудень 2015 р. станом на час вирішення справи в судовому засіданні не здійснив.

Отже, відповідач взяті на себе зобов'язання згідно умов Договору про постачання та використання теплової енергії №2426 від 01.03.2003 р. належним чином та в повному обсязі не виконав.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач позовні вимоги про стягнення 11795,79 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію визнав у повному обсязі, про що повідомив в своєму письмовому клопотанні, та у підтвердження надав письмовий акт звірки взаємних розрахунків від 06.04.2016р.

Згідно з ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Господарський суд не приймає визнання позову відповідачем, якщо це суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Статтею 78 ГПК України передбачено, що уразі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову, за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує права та інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову, у зв'язку з чим прийняти рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "Міські теплові мережі" Орджонікідзевського району 11795,79 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію.

Відповідно до ст., ст. 610, 611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. п. 7.3.3 договору в якому передбачено, що несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач сплачує пеню в розмірі 1 % від неналежної до сплати суми за кожен день прострочення по день прострочення, але не більше 100% від загальної суми боргу.

За невиконання грошових зобов'язання за Договором №2426 від 01.03.2003 р. позивачем пред'явлена до стягнення пеня в розмірі 769, 00 грн., яка розрахована за загальний період з 25.04.2015р. по 25.03.2016р.

Перевіривши в судовому засіданні наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що розрахунок пені за неналежне виконання грошових зобов'язань за Договором №2426 від 01.03.2003 р. позивачем виконаний вірно, отже вимога про стягнення з відповідача 769, 00 грн. пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню судом.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 3 248,10 грн. інфляційного нарахування, 436,41 грн. три відсотки річних.

Розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат судом перевірені та визнані такими, що виконані вірно.

Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача 3 248,10 грн. інфляційного нарахування, 436,41 грн. три відсотки річних заявлені до стягнення правомірно та підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 44, 49, 75, 78, 82-84 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "Міські теплові мережі" Орджонікідзевського району, м. Запоріжжя до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Запоріжжя задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, (69057, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; , п/р зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) 11 795 (одинадцять тисяч сімсот дев'яносто п'ять) грн. 79 коп. основного боргу. Видати наказ.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, (69057, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; , на рахунок № 1951 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) 769 (сімсот шістдесят дев'ять) грн. 00 коп. пені, 436 (чотириста тридцять шість) грн. 41 коп. 3% річних, 3 248 (три тисячі двісті сорок вісім) грн. 10 коп. інфляційного нарахування та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "12" травня 2016 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.