ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Справа № 915/218/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40

відповідач: Комунальне підприємство

«Дирекція єдиного замовника «Океан»

54052, м. Миколаїв, вул. Рибна, 1-Б

Про: стягнення заборгованості в сумі 33292,66 грн.

Суддя О.Г. Смородінова

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю.

Від відповідача: Не зявився.

Суть ухвали :

Позивач 01.03.2016 року звернувся до господарського суду з позовом стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне погашення заборгованості в сумі 17209,84 грн., 3 % річних - 980,80 грн. та інфляційні витрати в сумі 15102,02 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору про постачання електричної енергії № 44/6636 від 18.07.2008 р., додатків до договору №№ 2, 4, 10; актів про використану електричну енергію з жовтня 2014 по листопад 2015 року) на суму 482071,70 грн. та рахунків на оплату фактично спожитої електричної енергії (14 рахунків); актів про прийняття передавання товарної продукції; платіжних доручень (в якості підтвердження оплат здійснених відповідачем); норм ст.ст.509, 525, 526, 629, 610, 611, 549, 551, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 275, 193, 276, 230, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» та мотивовані тим, що отримані відповідачем рахунки на оплату за фактично спожиту електричну енергію, в період з жовтня 2014 року по листопад 2015 рік, були погашені з порушенням строків встановлених пунктами 2.3.3, 2.3.9 договору № 44/6636 та додатками № 10 до цього договору.

Відповідач вимоги ухвали суду від 03.03.2016 року та від 29.03.2016 року не виконав, відзив по суті спору не надав. Відповідач також жодного разу не направив свого представника в судові засідання (29.03.2016 року та 28.04.2016 року).

Разом з тим, до господарського суду від відповідача надійшло клопотання (заява вих. № 164 від 26.04.2016 року), в якому підприємство просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки представник відповідача не має змоги зявитися у судове засідання в призначений час, так як перебуває на лікарняному.

Представник позивача заперечує в судовому засіданні про задоволення цього клопотання.

Суд розглянув заяву відповідача та дійшов висновків про відмову в її задоволенні з наступних причин:

- по-перше, представництво в суді інтересів відповідача може здійснюватись іншим представником в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності. Поважною причиною відкладення судового засідання може вважатися та, існування якої зумовлено факторами обєктивного характеру, які не залежать від волі заявника, тобто ні за яких обставин не можуть бути ним змінені чи усунуті, а таких причин, у даному випадку, немає;

- по-друге, за правилами ст. 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Строк розгляду даної судової справи закінчується саме 01.05.2016 р. (позов надійшов до суду 01.03.2016 року). Відповідних заяв щодо продовження розгляду справи на 15 днів, згідно ст. 69 ГПК України від сторін до суду не надійшло. Отже, у суда відсутні процесуальні можливості та законні підстави відкладати розгляд даної справи на іншу дату, порушуючи двохмісячний строк її розгляду.

Крім цього, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про відкладення розгляду справи було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, справу розглянуто на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

28.04.2016 р. за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представника позивача, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд -

встановив:

18 липня 2008 р. між сторонами був укладений договір № 44/6636 «про постачання електричної енергії» згідно з предметом якого позивач, як постачальник, продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 733,13 кВт, а відповідач, як споживач, оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.1 під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язалися керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Згідно з пунктами 2.2.1 та 2.2.2 договору постачальник зобовязався виконувати умови цього договору постачати споживачу електричну енергію як різновид товару в обсягах і на умовах визначених розділом 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток № 1).

Згідно ж пунктів 2.3.3 та 2.3.9 договору споживач взяв на себе зобовязання оплачувати постачальнику вартість електричної енергії, а також здійснювати інші платежі згідно з умовами вказаного договору та додатків № 10 «Порядок розрахунків» та № 4 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії»; користуватись електроенергією виключно на підставі та умовах цього договору.

Пунктами 1-2 додатку № 4 до договору сторони домовились, що споживач знімає показання розрахункових засобів обліку щомісячно 1 числа і в цей же день повідомляє про них постачальнику по встановленій додатком № 4 до договору формі, згідно зразку підписаного «Акту про використану електричну енергію». Наданий споживачем на підставі даних розрахункових засобів обліку електричної енергії «Акт про використану електричну енергію» та виданий постачальником рахунок на оплату за спожиту електричну енергію вважається «Актом прийняття передавання товарної продукції».

Пунктами 1, 2 (абзац 4), 4 № 10 до договору сторони дійшли згоди, що розрахунковим вважається період з 1 числа місяця до того ж числа наступного місяця.

Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку об'єктів споживача і точок комерційного обліку фіксуються споживачем на звітну дату кожного місяця та оформлюються «Актом про використану електричну енергію» по наведеному у Додатку № 4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточні рахунки постачальника або дата внесення споживачем готівки в касу постачальника.

Рахунок на оплату за фактично використану за розрахунковий період електричну енергію має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня отримання.

Відповідно до п. 4 додатку № 10 до Договору, сума коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається наступним чином: обсяг спожитої (переданої) електричної енергії між датами зняття показів засобів обліку розкладається пропорційно до тривалості дії протягом розрахункового періоду кожного з тарифів, після чого величина коштів, які має сплатити споживач, визначається як сума добутків тарифів на відповідний їм обсяг електричної енергії.

Строк дії даного договору сторони передбачили до 31.12.2012 року, а в частині розрахунків до повного їх завершення (п.9.4 договору).

Предметом даного спору виступають майнові вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошових сум (пені, інфляційних втрат, 3% річних) за неналежне виконання останнім грошового зобовязання за договором постачання.

На спірні відносини між електропостачальниками та юридичними особами поширюється чинність ст. 714 Цивільного кодексу України, ст. ст. 275 277 Господарського кодексу України, Закону України «Про електроенергетику», Правила користування електричною енергією (далі Правила).

Так, згідно з приписами ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

За приписами ч. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/ визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ст. 277 ГК України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду. Правила користування енергією, якщо інше не передбачено законом, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідальність за порушення правил користування енергією встановлюється законом.

Матеріали справи свідчать, що за вищенаведеним договором позивач відпустив в період з жовтня 2014 року по листопад 2015 року відповідачу електричну енергію в кількості 759222 кВт на загальну суму 482071,70 грн., а останній її прийняв для фактичного споживання.

Вказані факти підтверджуються підписаними без зауважень актами про прийняття передавання товарної продукції, актами про використану електричну енергію.

З матеріалів вправи вбачається виставлення позивачем відповідачу та отримання останнім рахунків з датами їх оплати, згідно платіжних документів наданих позивачем:

- рахунок № 44/6636/10/1/ від 30.10.2014 р. було погашено наступним чином: 6091,00 грн. платежем від 13.11.2014 р., та 22878,52 грн. платежем від 17.11.2014 р.

- рахунок № 44/6636/11/1/ від 30.11.2014 р. було погашено наступним чином: 5442,45 грн. платежем від 12.12.2014 р. та 27252,88 грн. платежем від 17.12.2014 р.

- рахунок № 44/6636/12/1 від 30.12.2014 р. було погашено наступним чином: 425,12 грн. платежем від 17.12.2014 р., 27738,00 грн. від 30.01.2015 грн., та 0,24 - 03.02.2015 р.

- рахунок № 44/6636/1/1 від 30.01.2015р. було погашено наступним чином: 4,76 грн. -03.02.2015, 30736,84 грн. платежем від 02.04.2015 р.

- рахунок № 44/6636/2/1 від 28.02.2015р. було погашено наступним чином: 4,16 грн. -02.04.2015 р., 30863,00 грн. платежем від 20.04.2015 р.

- рахунок № 44/6636/3/1 від 30.03.2015 р. було погашено наступним чином: 30216,00 грн. платежем від 08.05.2015 р. та 0,47 - 18.08.2015 р.

- рахунок № 44/6636/4/1 від 30.04.2015 р. було погашено наступним чином: 37520,84 грн. платежем від 08.06.2015 р.

- рахунок № 44/6636/5/1 від 30.05.2015 р. було погашено наступним чином: 0,16 грн. -08.06.2015 р., 32495,00 грн. платежем від 25.06.2015 р., 0,68 грн. - 26.06.2015 р.

- рахунок № 44/6636/6/1 від 30.06.2015 р. було погашено наступним чином: 5,00 грн. -21.07.2015 р., 27412,96 грн. платежем від 22.07.2015 р.

- рахунок № 44/6636/7/1 від 30.07.2015 р. було погашено наступним чином: 4,04 грн. -22.07.2015 р., 29651,00 грн. платежем від 08.09.2015 р.

- рахунок № 44/6636/8/1 від 30.08.2015 р. було погашено наступним чином: 29364,97 грн. платежем від 06.10.2015, 0,59 грн. - 12.10.2015 р.

- рахунок № 44/6636/9/1 від 28.09.2015 р. було погашено наступним чином: 37780,52 грн. платежем від 25.11.2015 р.

- рахунок № 44/6636/10/1 від 30.10.2015 р. було погашено наступним чином: 56025,00 грн. платежем від 25.11.2015 р.

- рахунок № 44/6636/11/1 від 01.12.2015 р. на суму 50585,57 грн. - відповідачем порушені строки оплати.

Дослідивши та проаналізувавши наведені докази та обставини, суд погоджується з позивачем щодо факту невчасних оплат, які були проведенні відповідачем по спірним правовідносинам.

Відповідно до ст. ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником, правил користування електричною енергією. Порушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України відповідальність. Одним із видів правопорушень в електроенергетиці є порушення правил користування електричною енергією.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 34, 36 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Відповідач не надав суду належних доказів, які свідчать про вчасне, а отже якісне виконання взятих на себе грошових зобовязань за договором № 44/6636 перед позивачем.

Відповідно до змісту ст. ст. 610, п.3 ч.1 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіркою суду встановлено невірне нарахування позивачем розміру пені заявленого до стягнення з відповідача.

Так, судом було здійснено перерахунок розміру пені, виходячи з умов договору укладеного між сторонами, за наслідками якого:

- пеня за період прострочки з 06.11.2014 року по 12.11.2014 року (6 днів)

(25/365х6х28969,52 грн./100 =119,05 грн.);

- пеня за період прострочки з 13.11.2014 року по 17.11.2014 року (4 дні)

(28/365х6х22878,52 грн./100 =70,20 грн.);

- пеня за період прострочки з 10.12.2014 року по 12.12.2014 року (2 дні)

(28/365х2х32695,33 грн./100 =50,16 грн.);

- пеня за період прострочки з 13.12.2014 року по 17.12.2014 року (4 дні)

(28/365х4х27252,88 грн./100 =83,62 грн.);

- пеня за період прострочки з 10.01.2015 року по 30.01.2015 року (20 днів)

(28/365х20х27738,24 грн./100 =425,57 грн.);

- пеня за період прострочки з 11.02.2015 року по 04.03.2015 року (21 день)

(39/365х21х30736,84 грн./100 =689,68 грн.);

- пеня за період прострочки з 05.03.2015 року по 02.04.2015 року (28 днів)

(60/365х28х30736,84 грн./100 =1414,74 грн.);

- пеня за період прострочки з 11.03.2015 року по 02.04.2015 року (22 дня)

(60/365х22х30867,17 грн./100 =1116,29 грн.);

- пеня за період прострочки з 03.04.2015 року по 20.04.2015 року (17 днів)

(60/365х17х30863,01 грн./100 =862,47 грн.);

- пеня за період прострочки з 06.04.2015 року по 08.05.2015 року (32 дня)

(60/365х32х30216,48 грн./100 =1589,46 грн.);

- пеня за період прострочки з 13.05.2015 року по 08.06.2015 року (26 днів)

(60/365х26х37520,84 грн./100 =1603,63 грн.);

- пеня за період прострочки з 10.06.2015 року по 25.06.2015 року (15 днів)

(60/365х15х32495,68 грн./100 =801,26 грн.);

- пеня за період прострочки з 07.07.2015 року по 21.07.2015 року (14 днів)

(60/365х14х27417,96 грн./100 =630,99 грн.);

- пеня за період прострочки з 21.07.2015 року по 22.07.2015 року (1 день)

(60/365х1х27412,96 грн./100 =45,06 грн.);

- пеня за період прострочки з 07.08.2015 року по 28.08.2015 року (21 день)

(60/365х21х29651,03 грн./100 =1023,57 грн.);

- пеня за період прострочки з 29.08.2015 року по 08.09.2015 року (10 днів)

(54/365х10х29651,03 грн./100 =438,67 грн.);

- пеня за період прострочки з 07.09.2015 року по 25.09.2015 року (18 днів)

(54/365х18х29365,59 грн./100 =782,00 грн.);

- пеня за період прострочки з 26.09.2015 року по 30.09.2015 року (4 дня)

(44/365х4х29365,59 грн./100 =141,60 грн.);

- пеня за період прострочки з 09.10.2015 року по 25.11.2015 року (47 днів)

(44/365х47х37780,52 грн./100 =2140,55 грн.);

- пеня за період прострочки з 06.11.2015 року по 25.11.2015 року (19 днів)

(44/365х19х56026,12 грн./100 =1283,23 грн.);

- пеня за період прострочки з 08.12.2015 року по 09.12.2015 року (1 день)

(44/365х1х50585,57 грн./100 =60,98 грн.);

- пеня за період прострочки з 10.12.2015 року по 29.12.2015 року (19 днів)

(44/365х19х50585,57 грн./100 =1158,62 грн.)

Таким чином, за розрахунком суду, розмір пені виходячи з умов договору, за період прострочки з 06.11.2014 року по 29.12.2015 року по договору складає в сумі 16531,40 грн.

Крім цього, статтею 625 ЦК України законодавець передбачив, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вищенаведених норм, обставин справи, суд перевірив нарахування позивачем до стягнення 3% річних, і дійшов висновку, що останнім невірно встановлений розмір річних, який за перерахунком суду за період з 06.11.2014 року по 29.12.2015 року складає в сумі 871,49 грн., а саме:

- 3% річних за період прострочки з 06.11.2014 року по 13.11.2014 року (7 днів)

(28969,52 грн.х7х0,0082/100 =16,62 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 14.11.2014 року по 17.11.2014 року (3 дні)

(22878,52 грн х3х0,0082/100 =5,62 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 09.12.2014 року по 12.12.2014 року (3 дні)

(32695,81 грн. х3х0,0082/100 =8,04 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 13.12.2014 року по 17.12.2014 року (4 дні)

(27252,88 грн. х4х0,0082/100 =8,94 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 10.01.2015 року по 30.01.2015 року (20 днів)

(27738,24 грн. х20х0,0082/100 =45,49 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 11.02.2015 року по 02.04.2015 року (50 днів)

(30736,84 грн. х50х0,0082/100 =126,02 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 11.03.2015 року по 02.04.2015 року (22 днів)

(30867,17 грн. х22х0,0082/100 =55,68 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 03.04.2015 року по 20.04.2015 року (17 днів)

(30863,01 грн. х17х0,0082/100 =43,02 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 06.04.2015 року по 08.05.2015 року (32 дня)

(30216,48 грн. х32х0,0082/100 =79,29 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 13.05.2015 року по 08.06.2015 року (26 днів)

(37520,84 грн. х26х0,0082/100 =80,00 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 10.06.2015 року по 25.06.2015 року (15 днів)

(32495,68 грн. х15х0,0082/100 =39,97 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 07.07.2015 року по 09.07.2015 року (2 дні)

(27417,96 грн. х2х0,0082/100 =4,50 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 10.07.2015 року по 21.07.2015 року (11 днів)

(27417,96 грн. х11х0,0082/100 =24,73 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 22.07.2015 року по 22.07.2015 року (1 день)

(27412,96 грн. х1х0,0082/100 =2,25 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 07.08.2015 року по 08.09.2015 року (32 дня)

(29651,03 грн. х32х0,0082/100 =77,80 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 07.09.2015 року по 06.10.2015 року (29 днів)

(29365,59 грн. х29х0,0082/100 =69,83 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 09.10.2015 року по 12.10.2015 року (3 дня)

(37780,52 грн. х3х0,0082/100 =9,29 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 06.11.2015 року по 25.11.2015 року (19 днів)

(56026,12 грн. х19х0,0082/100 =87,29 грн.);

- 3% річних за період прострочки з 08.12.2015 року по 29.12.2015 року (21 день)

(50585,57 грн. х21х0,0082/100 =87,11 грн.).

За результатами аналізу правових норм та здійснених позивачем розрахунків до стягнення з відповідача інфляційних витрат в розмірі 15102,02 грн., суд вважає їх правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до правил ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач довів суду шляхом надання належних доказів необхідність захисту свого порушеного права відповідачем у спірних відносинах.

Напроти, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на спростування заявлених позивачем вимог, надання свого контрозрахунку сум,заявлених останнім до стягнення.

За приписами частини 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тому, виходячи з наведених обставин, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи діючого законодавства, в зв'язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, водночас, за вищенаведених обставин позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно ж до ст. 49 ГПК України судовий збір слід відшкодувати позивачу з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (33292,66 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 1378,00 грн. (розмір сплаченого судового збору) / 32504,91 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1345,39 грн.

Таким чином, керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Дирекція єдиного замовника «Океан» (54052, м. Миколаїв, вул. Рибна, 1-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40, ) - пеню за несвоєчасне погашення заборгованості в сумі 16531,40 грн., 3 % річних - 871,49 грн., інфляційні витрати в сумі 15102,02 грн. та 1345,39 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 04 травня 2016 року.

Суддя О.Г.Смородінова