ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 Справа №917/492/16

за позовом Товариства обмеженою відповідальністю "Флора Трейд", АДРЕСА_1, 10001

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" інституту бджільництва ім. П.І. Прокоповича", с. Вирішальне, Лохвицький район, Полтавська область, 37331

про стягнення штрафу, пені, 3% річних, інфляційних, попередньої оплати

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність б/н від 15.03.2016, ОСОБА_2- директор

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 08.04.2016

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення 1375696,29 грн пені; 93173,05 грн - 3 % річних; 429396,04 грн інфляційних; 1085865,00 грн штрафу за неналежне виконання умов договору поставки сільськогосподарської продукції від 09.06.2015 № 09/06.

14.04.2016 позивач подав уточнену заяву, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 1375696,29 грн пені; 93173,05 грн - 3% річних; 429396,04 грн інфляційних; 1085865,00 грн штрафу; 20000,00 грн попередньої оплати.

У пункті 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що статтею 22 ГПК не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Суд розцінює вказану заяву як заяву про зміну предмету позову та приймає її до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. Позивач в обґрунтування позову посилався на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо поставки товару.

Відповідач у відзиві на позовну заяву а його представник у судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що ТОВ «Флора Трейд» є неналежним позивачем, оскільки відповідно до укладеного договору; позивач неправомірно нарахував 3% річних та інфляційні за невиконання зобовязань, які не є грошовими; зазначає, що позивач просить стягнути пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка не встановлена договором або законом; вказує, що укладеним договором не передбачалася сплата передоплати.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

09.06.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю Флора Трейд (далі за текстом позивач/Покупець) та Державне підприємство Дослідне господарство Нектар Національного наукового центру Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича (далі - відповідач/Постачальник) уклали договір поставки сільськогосподарської продукції від року №09/06.

Згідно з п. 1.1.1 зазначеного договору товар - це сільськогосподарська продукція, визначена у специфікаціях до договору, які є його невід'ємними додатками.

Пунктом 3.1. даного договору визначено, що Постачальник зобов'язується поставити Покупцю товар у строк або термін, що погоджується Сторонами у Специфікаціях на поставку Товару.

Згідно з п. 4.2. договору, ціна за одиницю товару, загальна вартість Товару вказуються специфікаціях до договору.

Відповідно до специфікації №1 від 09.06.2015 сторонами встановлено, що Постачальник до 20.09.2015 здійснює поставку 858 тон соняшника, урожаю 2015 року по ціні 6650,00 грн за 1 тону, на загальну суму 5705700,00 грн.

Відповідно до специфікації №2 від 09.06.2015 сторонами визначено, що Постачальник до 20.10.2015 здійснює поставку 1666,50 тон зерна кукурудзи, урожаю 2015 року, по ціні 2200,00 грн за 1 тону, на загальну суму 3666300 грн.

В подальшому сторони уклали додаткову угоду №1 від 03.08.2015 до договору поставки №9/06 від 09.06.2015, якою внесені зміни щодо ціни товару у специфікаціях.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 03.08.2015 до договору поставки №9/06 від 09.06.2015 Постачальник, до 20.09.2015 здійснює поставку 858 тон соняшника, урожаю 2015 року, по ціні 7800,00 грн за 1 тону, на загальну суму 6692400,00 грн.

Крім того, Постачальник, до 20.10.2015 здійснює поставку 1666,50 тон зерна кукурудзи, урожаю 2015 року, по ціні 2500,00 грн за 1 тону, на загальну суму 4166250,00 грн.

Проте, Постачальник порушив умови вищевказаного договору поставки від 09.06.2015 року №09/06 (зі змінами) та здійснив часткову поставку товару із порушенням визначених договором строків.

Зокрема, Постачальник не здійснив в період 20.09.2015 по 30.09.2015 жодної поставки товару, допустивши порушення термінів поставки 858 тон соняшника, за що передбачена відповідальність Постачальника на підставі п.п.7.3, 7.4.

Так, пунктом 7.3 договору поставки від 09.06.2015 передбачено, що за порушення термінів та поставки товару Постачальник, зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% від вартості непоставленого товару за кожний день допущення несвоєчасної поставки, але, фактично, сторонами договору погоджено сплату пені за порушення термінів поставки Товару Постачальником.

Крім того, враховуючи, що штраф не може нараховуватися за кожен день допущення несвоєчасної поставки, позивач здійснив нарахування пені, застосувавши подвійну облікову ставку НБУ за порушення термінів поставки 858 тон соняшника, урожаю 2015, по ціні 7800,00 грн за 1 тону, на загальну суму 6692400,00 грн, що становить 89843,17 грн, період з 20.09.2015 по 30.09.2015.

Крім того, позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 5501,00 грн та 153927,20 грн інфляційних за порушення термінів та поставки товару (858 тон соняшника, урожаю 2015, по ціні 7800,00 грн за 1 тону, на загальну суму 6692400,00 грн).

Як зазначає позивач, 01.10.2015 відбулася часткова поставка соняшника в кількості 342,43 тони, загальною вартістю 2670954,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №16 від 01.10.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, за поставку соняшника в кількості 342,43 тон, загальною вартістю 2670954,00 грн, відповідач розрахувався шляхом укладення договору №Н-Ф-Д/1/12-2015 від 30.12.2015 про переведення боргу (заміну боржника у зобовязанні).

Відповідно до умов договору №Н-Ф-Д/1/12-2015 від 30.12.2015, що укладений між відповідачем, позивачем та Селянським (фермерським) господарством Доля, зобов'язання ТОВ Флора Трейд перед відповідачем щодо сплати суми коштів у розмірі 2670954,00 грн за поставку соняшника в кількості 342,43 тон, вважаються виконаними.

Враховуючи часткову поставку товару, Постачальник недопоставив позивачу 515,57 тон соняшника, урожаю 2015 року по ціні 7800,00 грн за 1 тону, на загальну суму 4021446,00 грн.

Сума нарахованої пені за період з 01.10.2015 по 22.03.2015 за порушення термінів поставки 515,57 тон соняшника, урожаю 2015 року, по ціні 7800,00 грн за 1 тону, на загальну суму 4021446,00 грн становить 838664,31 грн; 3% річних - 57182,00 грн, інфляційних - 144772,05 грн.

Відповідно до п. 7.4 договору, за порушення об'ємів поставки товару Постачальник, зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% від вартості недопоставленого товару.

Відповідачем порушено, обумовлені об'єми поставки, у зв'язку з чим позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 669240,00 грн, (6692400,00 х 10%).

Таким чином, загальна сума заборгованості по додатковій угоді №1 від 03.08.2015 до договору поставки №9/06 від 09.06.2015 про поставку 858 тон соняшника, урожаю 2015 року, по ціні 7800,00 грн за 1 тону, становить 1959127,73 грн.

Крім того, як зазначає позивач, Постачальник не здійснив жодної поставки товару в період з 20.10.2015 по 24.12.2015, чим допущено порушення термінів поставки 1666,50 тон зерна кукурудзи, урожаю 2015 року, по ціні 2500,00 грн за 1 тону, на загальну суму 4166250,00 грн за що передбачена відповідальність Постачальника на підставі п.п.7.3, 7.4.

Так, позивач здійснив нарахування відповідачу пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 20.10.2015 по 24.12.2015 за порушення термінів поставки 1666,50 тон зерна кукурудзи, урожаю 2015 року, по ціні 2500,00 грн за 1 тону, на загальну суму 4166250,00 грн, що становить 326451,37 грн.

Крім того, відповідачу нараховано 3% річних в розмірі 22258,05 грн та 112488,75 грн інфляційних.

Як зазначає позивач, Постачальник частково здійснив поставку кукурудзи в кількості 577 тон на загальну вартість 1447975,73 грн, що підтверджується видатковою накладної №20 від 25.12.2015, та здійснив поставку кукурудзи в кількості 634,24 тон на загальну вартість 1591621,46 грн, що підтверджується видатковою накладної №21 від 25.12.2015.

За поставку кукурудзи в кількості 1211,24 тон, загальною вартістю 3039597,19 грн відповідач розрахувався шляхом укладення договору №Н-Ф-Д/1/12-2015 від 30.12.2015 про переведення боргу.

Відповідно до умов договору №Н-Ф-Д/1/12-2015 від 30.12.2015, що укладений між відповідачем, позивачем та Селянським (фермерським) господарством Доля, зобов'язання ТОВ Флора Трейд перед відповідачем щодо сплати суми коштів у розмірі 3039597,19 грн за поставку кукурудзи в кількості 1211,24 тон, вважаються виконаними.

Враховуючи часткову поставку товару, Постачальник недопоставив 455,26 тон зерна кукурудзи, урожаю 2015 року, по ціні 2500,00 грн за 1 тону, на загальну суму 1138150,00 грн.

Сума нарахованої позивачем пені за період з 25.12.2015 по 22.03.2015 за порушення термінів поставки 455,26 тон зерна кукурудзи, урожаю 2015 року, по ціні 2500,00 грн за 1 тону, на загальну суму 1138150,00 грн, становить 120737,44 грн; 3% річних - 8232,00 грн, інфляційних - 18210,04 грн.

Відповідно до п. 7.4 договору, за порушення об'ємів поставки товару відповідачу нарахований штраф у розмірі 10% від вартості недопоставленого товару у розмірі 416625,00 грн. (4166250,00 х 10%).

Таким чином, загальний борг по додатковій угоді №1 від 03.08.2015 до договору поставки №9/06 від 09.06.2015 про поставку 1666,50 тон зерна кукурудзи, урожаю 2015 року, по ціні 2500,00 грн за 1 тону, становить 1025002,65 грн.

Також, згідно платіжного доручення №1397 від 30.12.2015, ТОВ Флора Трейд сплатило попередню оплату на рахунок відповідача в сумі 20000,00 грн за с/г продукцію згідно договору поставки №9/06 від 09.06.2015.

Як зазначає, позивач, відповідач прийняв зазначені кошти, але свого зобов'язання щодо поставки сільськогосподарської продукції не виконав та коштів не повернув.

Позивач просить суд повернути суму передоплати в розмірі 20000,00 грн.

Отже, загальна сума, яку просить позивач стягнути з відповідача становить 3 004 130,38 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку задовольнити позов частково, виходячи з наступного:

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтями 193, 199 ГК України, частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Заходи відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій передбачено частиною 1 статті 216 та частиною 1 статті 546 ЦК України.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як досліджено судом передбачений пунктом 7.3 договору штраф за за своєю правовою природою є пенею, оскільки нарахування передбачено за кожний день допущення несвоєчасної поставки.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у Постанові № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за приписом статті 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі визначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі подвійної облікової ставки.

Таким чином, позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення пені за прострочення поставки Товару в сумі 1375696,29 грн та 1085865,00 грн штрафу за порушення об'ємів поставки товару.

Судом перевірено правильність нарахування штрафних санкцій.

Таким чином, вимоги про стягнення 1375696, 29 грн пені та 1085865,00 грн штрафу підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача стосовно того, що пеня не передбачена договором відхиляються як безпідставні та необґрунтовані.

Твердження відповідача стосовно того, що відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, слід зазначити, що у разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічну правову позицію щодо можливості одночасного стягнення штрафу та пені у господарських зобов'язаннях викладено також у постановах Вищого господарського суду України від 11.11.2015 у справі № 911/2418/15, від 27.10.2015 у справі № 924/303/15, від 12.05.2015 у справі № 910/9209/13, від 05.02.2015 у справі № 910/7041/14, від 30.03.2015 у справі № 911/3222/14, від 07.10.2015 у справі № 924/218/15, від 11.11.2015 у справі № 911/2418/15

Крім того, як неодноразово наголошував Верховний Суд України, можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України, а одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Зокрема, такий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 27.04.2012 р. № 3-24гс12, від 09.04.2012 р. № 3-88гс11.

Вимога позивача про стягнення 3% річних та інфляційних задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також гри проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Таким чином, нарахування 3% річних та інфляційних за прострочення поставки товару не передбачено нормами чинного законодавства, тому суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення 93173,05 грн - 3% річних та 429396,04 грн інфляційних.

Твердження відповідача стосовно того, що ТОВ «Флора Трейд» є неналежним позивачем у справі судом відхиляється, оскільки відповідно до п. 1.1, укладеного між відповідачем, позивачем та Селянським (фермерським) господарством Доля договору №Н-Ф-Д/1/12-2015 від 30.12.2015 про переведення боргу (заміну боржника у зобовязанні) первісний боржник (ТОВ «Флора Трейд») перевів на нового боржника (СФГ «Доля») свій борг (обовязки), а не право вимоги.

Вимога позивача про стягнення 20000,00 грн, сплачених відповідно до платіжного доручення №1752 від 11.04.2016 за с/г продукцію згідно договору поставки №9/06 від 09.06.2015, підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Частиною 3 статті 538 ЦК України встановлено, що у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Після сплати 20000,00 грн відповідач не здійснив поставки товару відповідачу.

Доказів в спростування зазначеного відповідач суду не надав.

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, на даний час виконання зобов'язання втратило господарський інтерес для ТОВ "Флора Трейд", тому просить повернути 20000,00 грн сплачених по договору №9/06 від 09.06.2015.

Суд вважає правомірними вимоги позивача про повернення позивачу передоплати в розмірі 20000,00 грн.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Дослідне господарство Нектар Національного наукового центру Інститут бджільництва ім. П.Т. Прокоповича (Полтавська області, Гадяцький район, с. Вирішальне, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Флора Трейд (АДРЕСА_2, ), 1375696,29 грн пені; 1085865,00 грн штрафу; 20000,00 грн попередньої оплати; 37223,42 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 17.05.2016

Суддя Д.М. Сірош