ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.04.2016 Справа № 920/74/16

Господарський суд Сумської області, у складі головуючого судді Зайцевої І.В., суддів Заєць С.В., Сопяненко О.Ю., при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М., розглянувши матеріали справи № 920/74/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Білопілля Агро,

с. Коршачина Білопільського району Сумської області,

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру в Сумській області, м. Суми,

про поновлення договору оренди,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 10.02.2016 № б/н),

від відповідача: не зявився;

Суть спору: позивач просить суд визнати поновленим на 7 (сім) років договір оренди землі укладений між Білопільською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю Білопілля Агро шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди від 20.07.2010 зареєстрованому у Державному реєстрі земель від 17.08.2010 за № 39.

15.02.2016 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

17.02.2016 представник позивача подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, а саме копії листа-повідомлення № 234 від 09.10.2015 та копію рішення господарського суду Сумської області по справі № 920/60/14 від 21.01.2014.

04.03.2016 представник відповідача в обґрунтування своєї позиції по справі подав доповнення до відзиву.

10.03.2016 представник позивача в обґрунтування своєї позиції по справі з огляду на відзив відповідача подав до суду письмові пояснення.

28.03.2016 представник відповідача подав до суду доповнення до відзиву.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 28.03.2016 призначено розгляд справи № 920/74/16 колегіально у складі трьох суддів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи час, наданий сторонам для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку та встановлений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив.

20 липня 2010 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 25.06.2010 р. №326 між Білопільською районною державною адміністрацією і Товариством з обмеженою відповідальністю Білопілля Агро був укладений договір оренди земель державної власності сільськогосподарського призначення (далі за текстом договір), відповідно до умов якого Білопільська райдержадміністрація передала позивачу в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель запасу загальною площею 37 га ріллі, яка знаходиться на території Білопільської міської ради.

Договір зареєстрований у Білопільському відділі Сумської регіональної філії ДЗК, про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 17.08.2010 за № 39.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, загальною площею 37 га, була передана позивачу згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 20.07.2010 р., підписаному представниками сторін.

Крім того, судом встановлено, що 20.07.2010 р. представниками сторін був складений акт встановлення в натурі меж земельних ділянок , які надаються в оренду ТОВ Білопілля Агро. В матеріалах справи міститься також акт погодження (встановлення) та закріплення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та передачу межових знаків на зберігання ТОВ Білопілля Агро для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білопільської міської ради Білопільського району сумської області від 03.06.2009 р.

З п. 8 Договору вбачається, що він укладений на 1 рік, з 20.07.2010 р. по 20.97.2011 р. Після закінчення строку дії договору позивач має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі позивач повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію. Це кореспондується з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

17.08.2011 між позивачем та Білопільською районною державною адміністрацією укладено додаткову угоду до договору оренди землі державної власності сільськогосподарського призначення від 20.07.2010, відповідно до якої продовжено строк договору, передбаченого п. 8 договору на 3 роки. Додаткова угода зареєстрована у відділі Держкомзему у Білопільському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.11.2012 за № 03966.

Відповідно до пояснень представника позивача, договір оренди державної власності сільськогосподарського призначення від 20.07.2010 було продовжено на три роки з моменту укладення додаткової угоди, тому на виконання вимог п. 8 договору, 04.02.2014 р. ТОВ «Білопілля Агро» направило ГУ Держземагенства у Сумській області лист-повідомлення з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди.

Проте, статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про оренду землі" об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

За приписами статті 210 Цивільного кодексу України правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Отже, строк договору оренди землі державної власності сільськогосподарського призначення від 20.07.2010 було продовжено додатковою угодою від 17.08.2011 до 29.11.2015. Це в свою чергу свідчить про те, що позивач заздалегідь звернувся до Головного управління Держземагенства у Сумській області з листом повідомленням про поновлення договору оренди, у відповідності із ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та п. 8 договору.

13.03.2014 Головне управління Держземагенства у Сумській області у відповідь на лист-повідомлення позивача надіслав лист № 28-18-0.7-1969/2-14, в якому запропонував позивачу повторно звернутися до Головного управління з відповідним клопотанням та повним пакетом необхідних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 09.10.2015 вдруге звертався до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з листом повідомленням та примірниками додаткової угоди про їх укладення. Проте, відповідач заперечує факт отримання ним даного листа-повідомлення з додатковими угодами та самим позивачем не надано суду доказів його направлення. Отже, лист повідомлення № 234 від 09.10.2015 не є належним доказом звернення позивача до відповідача з вимогою укласти додаткову угоду.

За весь час користування вищезазначеною земельною ділянкою (з 2010 року), ТОВ «Білопілля Агро» належним чином виконувало та продовжує виконувати умови вказаного договору оренди. Користування земельною ділянкою здійснюється виключно за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, своєчасно та в повному обсязі проводиться сплата орендної плати, податків та інших обов'язкових платежів.

19.02.2016 Головне управління Держгеокадастру у Сумській області звернулось до ТОВ «Білопілля Агро» з листом вимогою про повернення земельної ділянки в розпорядження Головного управління Держгеокадастру у Сумській області до земель запасу державної власності.

Суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачу в поновлені договору оренди земельної ділянки, укладеного 20.07.2010 виходячи з наступного.

Закон України «Про оренду землі» є спеціальним Законом, який застосовується до правовідносин оренди землі.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них а також договором оренди землі.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Законом України «Про оренду землі» у редакції Закону України від 17.02.2011 р. N 3038-VІ встановлено, що: відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2); по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч. 1 ст. 33); орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 2 ст. 33); до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3 ст. 33); при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч. 4 ст. 33); орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33); у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч. 6 ст. 33); додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (ч. 8 ст. 33); спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку (ст. 35).

Приписи ст. 13 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 4 статті 4 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 року № 258, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.2012 року за № 852/21164, затверджено Положення про Головне управління Держземагентства в області, яке є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України та йому підпорядковане.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.01.2013 року № 40 доповнено пункт 4 Положення новим підпунктом 4.32, згідно з яким Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Відповідно до наказу Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру № 6 від 03.03.2015 «Про затвердження положень про територіальні органи Днржгеокадастру у Сумській області» повноваження Головного управління Держземагенства покладено на Головне управління Держгеокадастру у Сумській області в тому числі з питань розпорядження земельними ділянками державної форми власності.

На час звернення позивача до відповідача з листом про поновлення договору оренди землі, управління (надання у власність та користування) земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності здійснювало Головне управління Держземагенства в Сумській області.

Наказом Державного агентства земельних ресурсів України «Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб» від 28 лютого 2013 року № 72 (далі - Наказ), визначено рекомендований механізм порядку реалізації головними управліннями Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі повноважень з поновлення договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та/або внесення змін до них.

Так, відповідно до розділу 3 додатку 2 Наказу при надходженні до територіального органу від орендаря листа-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з проектом додаткової угоди відповідному територіальному органу рекомендується безпосередньо, в момент надходження, здійснювати реєстрацію такого листа-повідомлення.

Після реєстрації листа-повідомлення відповідному територіальному органу рекомендується у строк, що не перевищує двадцяти днів, перевірити дотримання орендарем вимог земельного законодавства України та виконання істотних умов договору: дотримання строку дії договору оренди; наявність нормативної грошової оцінки земельної ділянки; повнота та вчасність сплати орендної плати; використання земельної ділянки за цільовим призначенням; збереження стану об'єкта оренди; інших істотних умов договору (стаття 15 та частина п'ята статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Рекомендується вивчити основний договір і проект додаткової угоди на наявність істотних умов договору оренди земельної ділянки: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та площа земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру (не менше 3 % від нормативної грошової оцінки), індексації, форм платежу (виключно грошова), строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки (стаття 15 та частина п'ята статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Для отримання додаткової інформації, необхідної для перевірки вимог, зазначених у пункті 3.3 цих Методичних рекомендацій, а також здійснення державної реєстрації права держави на земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року N 1141, територіальні органи можуть звертатися до відповідних управлінь (відділів) Держземагентства у районах (містах), міжрайонних, міжміських, міськрайонних управлінь (відділах) Держземагентства.

У разі дотримання усіх вимог, зазначених у пунктах 3.2 та 3.3 цих Методичних рекомендацій, відповідному територіальному органу у строк, що не перевищує десяти днів, рекомендується готувати за допомогою програмного забезпечення проект наказу про поновлення договору оренди земельної ділянки, проект додаткової угоди, а також формуляр для аналітичного опрацювання матеріалів.

Територіальному органу у строк, що не перевищує п'яти днів після підписання та реєстрації наказу з урахуванням вимог пунктів 1.3. - 1.11 цих Методичних рекомендацій, а також підписання додаткової угоди, рекомендується направити орендарю лист, до якого додати належним чином завірену копію наказу та додаткову угоду, у разі якщо протягом зазначених п'яти днів фізична чи юридична особа не звернулася безпосередньо.

При недотриманні однієї із вимог, зазначених у пунктах 3.2 та 3.3 цих Методичних рекомендацій, відповідному територіальному органу у строк, що не перевищує десяти днів, рекомендується готувати за допомогою програмного забезпечення проект наказу про поновлення договору оренди земельної ділянки, проект додаткової угоди, а також формуляр для аналітичного опрацювання матеріалів.

При дотриманні вимог, зазначених у пунктах 3.2 та 3.3 цих Методичних рекомендацій, але за необхідності внесення змін до істотних умов договору (зміна розміру орендної плати, зміна строку дії договору, умови використання земельної ділянки, яке передається в оренду, тощо), відповідному територіальному органу у строк, що не перевищує п'яти днів, рекомендується узгодити з орендарем істотні умови договору і, за відсутності заперечень, рекомендується підготувати за допомогою програмного забезпечення проект наказу про поновлення договору оренди земельної ділянки, проект додаткової угоди, а також формуляр для аналітичного опрацювання матеріалів.

У разі якщо орендар не погоджується із запропонованими змінами до істотних умов договору - рекомендується інформувати заявника про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови.

В порушення даних вимог Закону орендодавець - ГУ Держгеокадастру в Сумській області отримавши проекти додаткової угоди фактично не узгоджував та не мав наміру узгоджувати істотні умови договору оренди при цьому безпідставно відмовив в поновленні договору оренди, посилаючись на пропущення орендарем строку звернення з відповідною пропозицією, хоча останній звернувся своєчасно відповідно до вимог договору оренди землі. Так, листом від 13.03.2014 відповідач лише запропонував повторно звернутись до нього без конкретних зауважень до умов додаткової угоди, без протоколу розбіжностей і т.і. Листом же від 19.02.2016 (після порушення провадження у даній справі) відповідач вимагає в триденний термін з моменту отримання даної вимоги повернути земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності під кадастровим номером 010040642, площею 37,00 гектара в розпорядження Головного управління Держгеокадастру у Сумській області до земель запасу державної власності, шляхом складання акту приймання-передачі, за участі уповноваженої особи Головного управління Держгеокадастру у Сумській області.

При цьому, частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів, як: 1) орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; 2) орендар належно виконує свої обов'язки за договором; 3) відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди в певний термін надіслане; 4) сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25.02.2015 р. у справі № 6-219цс14.

Тобто, відповідно до частини 6 вказаної норми у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

З викладеного вище вбачається, що позивачем вимоги зазначеної норми були дотримані. Законодавчих підстав для відмови в його переважному праві у відповідача не було, оскільки, як свідчать матеріали справи, він звернувся до відповідача з листом про намір продовжити дію договору ще 04.02.2014 р, в той час як договір дійсний до 29.11.2015 року, тобто більш ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору. Крім того, відповідачем не було надіслано позивачу протягом місяця з моменту закінчення строку договору оренди листа-заперечення щодо продовження договору оренди, тому відмова у поновленні договору оренди є незаконною.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За обставинами справи "Стретч проти Сполученого Королівства" вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 24.06.2003р. відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити термін його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов'язання, взяті ним на себе, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині поновлення договору оренди є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог стосовно поновлення договору оренди на 7 років, то суд вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Положення частини шостої ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не містять вимог щодо кінцевого терміну дії такого договору, а встановлюють, що такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Строк продовження договору на 7 років відрізняється від подібних умов договору оренди земель державної власності сільськогосподарського призначення від 20.07.2010, що містяться у п. 8 договору (3 роки), що суперечить приписам ч. 6 ст 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення договору оренди на тих самих умовах.

Всі зміни щодо умов договору (в т.ч. строків його дії, орендної плати тощо) сторони не позбавлені права вносити в установленому законом порядку.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в розмірі 689 грн. покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати поновленим договір оренди землі, укладений між Білопільською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білопілля Агро» (41852, Сумська область, Білопільський район, с. Коршачина, вул.. Молодіжна, 1А і.к. 35103599) шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди земель державної власності сільськогосподарського призначення від 20.07.2010 зареєстрованого у Державному реєстрі земель від 17.08.2010 за № 39.

3. В частині продовження договору оренди земель державної власності сільськогосподарського призначення від 20.07.2010 зареєстрованого у Державному реєстрі земель від 17.08.2010 за № 39 строком на 7 років відмовити.

4. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108 і.к. 39765885) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білопілля Агро» (41852, Сумська область, Білопільський район, с. Коршачина, вул. Молодіжна, 1А і.к. 35103599) 689 грн. 00 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний рішення складено 29.04.2016

Головуючий суддя І.В.Зайцева

Суддя С.В. Заєць

Суддя О.Ю. Сопяненко