РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2016Справа №910/6207/16

За позовом: Приватного підприємства «Всесвіт-Д»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТТА-1»

про стягнення 7698,91 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Писаненко М.Л. - по дов.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Всесвіт-Д» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТТА-1» про стягнення заборгованості в розмірі 7698,91 грн.

Ухвалою від 08.04.2016р. було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 25.04.2016р.

У судовому засіданні 25.04.2016р. представником позивача надано документи на виконання вимог ухвали суду та надано усні пояснення з приводу заявленого позову.

Відповідач у судове засідання 25.04.2016р. не з'явився, представника не направив, правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, не скористався, проте, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Наразі, з огляду на неявку відповідача у судове засідання 25.04.2016р. господарський суд зазначає наступне. Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, незважаючи на те, що відповідач в процесі розгляду справи 25.04.2016 р. так і не скористався всіма правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа підлягає розгляду за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 25.04.2016 року на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2013р. між Приватним підприємством «Всесвіт-Д» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕТТА-1» (покупець) було укладено договір поставки №300024, відповідно до п1.1 якого постачальник зобов'язується поставити товар в строки, обумовлені договором відповідно до замовлення покупця, що є невід'ємною частиною договору, а покупець - прийняти його та оплатити на умовах, що визначені у додатку №4 до договору «Додаткові умови», який є невід'ємною частиною правочину.

У п.1.2 договору №300024 від 01.10.2013р. зазначено, що право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент підписання повноважними представниками сторін товарної (товарно-транспортної) накладної, яка підтверджує факт передачі товару.

За умовами п.2.6 укладеного між сторонами правочину ціна на товар формується в українській національній валюті у відповідності з діючим законодавством України, враховуючи податок на додану вартість, за виключенням товарів (операцій), котрі звільняються від сплати податку на додану вартість згідно діючого законодавства.

Відповідно до п.2.7 договору №300024 від 01.10.2013р. ціна на товар включає в себе вартість доставки товару постачальником.

Згідно п.7.1 спірного договору загальна сума правочину становить суму товару, що отриманий за всіма накладними.

Покупець здійснює оплату за поставлений товар шляхом банківського перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в строк, встановлений сторонами у п.5 додатку №4 до договору «Додаткові умови». Днем здійснення платежу є той день, коли сума, яка підлягає оплаті, списується з розрахункового рахунку покупця (п.п.7.2, 7.6 договору №300024 від 01.10.2013р.).

У п.5 додатку до договору «Додаткові умови» вказано, що покупець здійснює оплату за поставлений товар шляхом банківського перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару.

Строк дії даного договору встановлюється з моменту його фактичного підписання та до 31.12.2014р. Строк дії договору автоматично пролонгується на один рік, у випадку, якщо одна зі сторін не повідомить іншу сторону в письмовій формі про свій намір змінити чи зупинити дію договору за тридцять календарних днів до закінчення його дії (п.п.12.1, 12.2 договору №300024 від 01.10.2013р.).

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №300024 від 01.10.2013р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов'язків з поставки товару.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору №300024 від 01.10.2013р. Приватним підприємством «Всесвіт-Д» було поставлено, а представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТТА-1» на підставі довіреності було прийнято товар на загальну суму 9158,16 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №В-00001695 від 08.04.2015р. на суму 3804,60 грн., №В-00001779 від 17.04.2015р. на суму 2363,82 грн., №В-00002060 від 22.05.2015р. на суму 1517,70 грн., №В 00002163 від 05.06.2015р. на суму 1012,80 грн. та №В-00002164 від 05.06.2015р. на суму 459,24 грн.

Відповідачем протягом розгляду справи обставини щодо належного виконання Приватним підприємством «Всесвіт-Д» своїх обов'язків за договором №300024 від 01.10.2013р. в частині поставки товару на визначену вище суму спростовано не було.

Керуючись умовами п.5 додатку до договору №300024 від 01.10.2013р., суд дійшов висновку, що строк оплати товару, поставленого позивачем відповідачу за вказаними вище видатковими накладними, настав.

Проте, за твердженнями позивача, які з боку відповідача не спростовані, Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕТТА-1» своїх грошових зобов'язань за спірним правочином в повному обсязі виконано не було та лише частково оплачено поставлену продукцію, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 7698,91 грн.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що відповідач у встановленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, та належних і допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів належного виконання своїх обов'язків за договором №300024 від 01.10.2013р. не надав, господарський суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Всесвіт-Д» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТТА-1» про стягнення боргу в сумі 7698,91 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТТА-1» (02081, м.Київ, Дарницький район, вул.Здолбунівська, буд.7 Г, ) на користь Приватного підприємства «Всесвіт-Д» (03057, м.Київ, вул.Вадима Гетьмана, буд.1, ) заборгованість в розмірі 7698,91 грн. та судовий збір в сумі 1378 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

29.04.2016 р.

Суддя Спичак О.М.