ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

26.04.2016 Справа № 905/3219/15

Господарський суд Донецької області у складі: судді Овсяннікової О.В.,

при секретарі судового засідання Вороній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 08.02.2016 року по справі № 905/3219/15

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метком Інвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» про стягнення 370 996,80 гривень,-

за участю представників:

від заявника (від боржника): ОСОБА_1 (довіреність №73 від 24.12.2015)

від стягувача: ОСОБА_2 (довіреність №1 від 04.01.2016)

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді господарського суду Донецької області Овсяннікової О.В. знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метком Інвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» про стягнення 1 370 996,80 гривень.

Рішенням господарського суду Донецької області від 08 лютого 2016 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.04.2016, у справі № 905/3219/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Метком Інвест» задоволено частково.

У відповідності з вимогами статті 116 Господарського процесуального кодексу України 20 квітня 2016 року був виданий наказ про примусове виконання рішення господарського суду Донецької області від 08.02.2016.

20 квітня 2016 року на адресу господарського суду Донецької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 08.02.2016 року по справі № 905/3219/15.

Ухвалою суду від 20.04.2016 вказану заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду у судовому засіданні 26.04.2016.

У судовому засіданні представник заявника надав додаткові пояснення в яких просить відстрочити виконання рішення суду до 01.07.2018 (дата планового отримання прибутку).

Представник стягувача заперечив проти надання відстрочки з посиланням те, що боржником не надано жодного переконливого доказу на підтвердження ускладненості або неможливості виконання рішення суду, а також не доведено обґрунтованості строку такої відстрочки.

Розглядаючи дану заяву, господарський суд виходить з наступного.

За приписами ст.ст. 124, 129 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України, обовязковість рішень суду є однією з засад судочинства, що узгоджується зі ст. 115 Господарського процесуального кодексу України. Отже, виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист.

Разом з тим, відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд розглядає це питання у судовому засіданні і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

За змістом наведеної норми, відстрочення є правом суду, яке ним реалізується у будь-який час набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки виконання рішення. Проте вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Аналогічну позицію викладено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

Виходячи із наведеного, законодавець у будь-якому випадку повязує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з обєктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Отже, заявник повинен подати до заяви про відстрочку виконання рішення належні докази на її обґрунтування.

Чинним господарським процесуальним законодавством не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами, встановленими ст.ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи необхідність задоволення вимог поданої заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» посилається на скрутне матеріальне становище, невиконання належним чином контрагентами відповідача грошових зобовязань, фактичне проведення Антитерористичної операції в Донецькій області, що вплинуло на роботу та фінансовий стан відповідача.

Н підтвердження наведених обставин, заявник надав суду копію довідки № 01/1057-11.26 від 15.04.2016р. про штатну чисельність робітників ТОВ «Метінвест Інжиніринг»; копію податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015р.; копію довідки про балансову вартість дебіторської заборгованості №01/1060-11.20 від 15.04.2016р.; копію наказу №5 від 06.02.2015р. про призупинення реалізації проектів; копію наказу № 13-к від 09.02.2015р. щодо простою; копію наказу №77-к від 30.04.2015р. про зміни в організації виробництва та праці.

При цьому, будь-які фінансові документи, які підтверджують відсутність грошових коштів на поточних рахунках заявника або вказують на розмір заборгованості підприємства перед іншими юридичними особами, заявником надано не було. Наведені документи, що було надані заявником (боржником) в якості доказу неможливості оплати стягувачу присуджену до стягнення господарським судом Донецької області суму, не можуть бути підставою для відстрочки судового рішення, оскільки свідчать про кредиторську, а не дебіторську заборгованість перед підприємством.

Підприємництво, як вид господарської діяльності, що здійснюється відповідачем, згідно зі ст. 42 Господарського кодексу України за своєю сутністю передбачає несення ним певних ризиків, з огляду на що, посилання боржника на наявність у нього кредиторської заборгованості не є винятковим випадком у розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, який ускладнює виконання рішення суду або призводить до неможливості його виконання.

Крім того, враховуючи висновки, викладені у п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9, суд не вбачає винятковості обставин, на які посилається заявник як на підставу відстрочення виконання цього судового рішення, оскільки вони не свідчать про надмірність присудженої до стягнення суми та неможливість її сплати одноразово. До того ж, не надано доказів, підтверджуючих відсутність грошових коштів у заявника у сумі, що постановлена рішенням суду від 08.02.2016р. у справі № 905/3213/15 до стягнення.

Самі по собі фінансові труднощі боржника не свідчать про те, що він не може вчасно виконати рішення суду з підстав відсутності грошових коштів, оскільки така відсутність не може спричиняти неможливість виконання рішення суду з огляду на існування інших способів виконання рішення суду, крім звернення стягнення на грошові кошти у передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів не вважається виключною обставиною або обставиною непереборної сили в розумінні положень діючого законодавства України.

Як вбачається з наданих боржником у судовому засіданні пояснень, строк до 01.07.2018р., на який він просить відстрочити виконання рішення, обумовлений прогнозом отримання грошових коштів на закінчення інвестиційних проектів згідно наданої ним довідки.

Вказана довідка не може слугувати належним доказом отримання реальних гарантованих грошових коштів, які б дозволили йому виконати судове рішення у зазначений строк, оскільки вона відображає лише очікувані кошти за умови певних обставин.

Крім того, заявником не наведено жодних доводів та доказів того, що підприємством вживаються та чи вживатимуться на майбутнє заходи щодо покращення результатів господарської діяльності, в тому числі шляхом оптимізації виробничих процесів, продажу незадіяного в його основній діяльності майна чи передачу такого майна в найм, залучення позичкових коштів, тощо.

Інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для відстрочки виконання рішення суду заявником не надано, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд не вбачає правових підстав для надання відстрочки виконання рішення.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що діючим господарським процесуальним законодавством України не передбачено зупинення судами першої інстанції виконання рішення господарського суду на час розгляду заяви про відстрочку виконання рішення, а тому дана вимога заявника (боржника) залишена судом без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 42 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 86, 115, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 08.02.2016 року по справі № 905/3219/15 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 26 квітня 2016 року та може бути оскаржена через господарський суд Донецької області до Донецького апеляційного господарського суду протягом пяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Овсяннікова