РІШЕННЯ

"28" квітня 2016 р.Справа № 921/153/16-г/13
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

Розглянув матеріали справи

за позовом Теребовлянського районного споживчого товариства, провулок Князя Василька, 6, м.Теребовля, Тернопільська область

до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 шляхом звільнення торговельного місця НОМЕР_2 площею 17 кв.м Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 із знесенням (демонтажем) самочинно встановленого ним торговельного кіоску.

За участю представників:

позивача: Помазанська С.І., довіреність №279 від 04.03.2016р.

відповідача: ОСОБА_3, довіреність №574 від 04.04.2016р.

ОСОБА_1, підприємець

Учасникам судового процесу роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У відповідності до ст.81-1 ГПК України, за клопотанням відповідача, судом здійснювалося фіксування судового засідання 28.04.2016р. з допомогою звукозаписувального технічного засобу (CD №119 172 МВ 26093).

В судовому засіданні 28.04.2016р. відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Теребовлянське районне споживче товариство, м.Теребовля, Тернопільська область, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Теребовля, Тернопільська область, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 шляхом звільнення торговельного місця НОМЕР_2 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 із знесенням (демонтажем) самовільно встановленого ним торговельного кіоску.

Ухвалою суду від 16.03.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено її розгляд на 25.03.2016р., який відповідно до ст.77 ГПК України відкладався на 04.04.2016р. та на 25.04.2016р. з підстав, викладених у відповідних ухвалах. Крім того, в судовому засіданні оголошувались перерви до 15.04.2016р. та до 28.04.2016р. для надання можливості сторонам подати додаткові докази та ознайомитися з матеріалами справи.

25.04.2016р. позивачем уточнено заявлені позовні вимоги в частині зазначення площі торговельного місця НОМЕР_2, а саме: просить суд прийняти рішення, яким усунути перешкоди Теребовлянському районному споживчому товариству в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 шляхом звільнення торговельного місця НОМЕР_2 площею 17 кв.м Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 із знесенням (демонтажем) самочинно встановленого ним торговельного кіоску.

Вказану заяву судом прийнято як таку, що не суперечить ст.22 ГПК України.

В судовому засіданні 25.04.2016р. суд перейшов до розгляду спору по суті.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги (з урахуванням поданих уточнень) з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових обгрунтуваннях (вх.№9194 від 25.04.2016р.). Зокрема стверджує, що на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні Теребовлянського районного споживчого товариства, відповідач самовільно - без дозволу Теребовлянського РайСТ та за відсутності укладеного договору оренди торгівельного місця, на території ринку по АДРЕСА_2 займає торгівельне місце НОМЕР_2 площею 17 кв.м, на якому розмістив торговельний кіоск та здійснює підприємницьку діяльність, що підтверджується актом перевірки від 08.12.2015р. та актом обстеження від 21.03.2016р. Оскільки вимогу Теребовлянського РайСТ про звільнення земельної ділянки від самовільно зайнятого торговельного місця та від встановленої на ньому тимчасової споруди - торговельного кіоску, відповідач у добровільному порядку не виконав, наведене стало підставою для звернення із даним позовом.

Відповідач у поданих письмових запереченнях (вх.№8012 від 04.04.2016р.) та його представник в судовому засіданні проти позову повністю заперечують, вважають його необгрунтованим. Зокрема стверджують, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували розміщення ФОП ОСОБА_1 на земельній ділянці саме позивача кіоску, а отже, жодним чином не доведено порушення підприємцем прав позивача на користування земельною ділянкою (представлені акт перевірки та акт обстеження вважає неналежними доказами, оскільки такі складені без участі представників Теребовлянської міської ради та відповідача). Як зазначає відповідач, він не перебував і не перебуває з Теребовлянським РайСТ у договірних відносинах, а на даний час здійснює торгівлю непродовольчими товарами на території торговельних місць, які знаходяться за адресою АДРЕСА_2, та належать Теребовлянській міській раді, якій і сплачує відповідні платежі. Також, звертає увагу суду на те, що позивачем не представлено Схеми розміщення торгових рядів, кіосків, павільйонів на території ринку, затвердженої відповідним органом місцевого самоврядування у відповідності до Правил торгівлі на ринках, затвердженим спільним наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України 26.02.2002р. №57/188/84/105. Наведене, на думку відповідача, свідчить про те, що ринок позивачем не облаштований, та не може підтверджувати факту розміщення підприємцем торговельного кіоску на торговому місці НОМЕР_2. Крім того, відповідач просить врахувати те, що 31.03.2016р. Теребовлянською міською радою прийнято рішення №230 "Про припинення права користування частиною земельної ділянки по АДРЕСА_2 за Теребовлянським районним споживчим товариством", яким припинено право користування за Теребовлянським РайСТ частиною земельної ділянки по АДРЕСА_2 яка не використовується товариством для обслуговування належних йому приміщень та на яких розміщені об'єкти, що є власністю інших суб'єктів господарювання. У зв'язку із вищенаведеним, просить у задоволенні позову відмовити.

З приводу висловлених заперечень відповідача, представник позивача в свою чергу зазначила (вх.№9194 від 25.04.2016р.), що відповідачем не надано доказів в підтвердження здійснення ним підприємницької діяльності на торговельних місцях Теребовлянської міської ради по АДРЕСА_2 та сплати їй орендної плати. А листи Сектору містобудування та архітектури Теребовлянської районної державної адміністрації №39 від 24.03.2016р. та Теребовлянської міської ради від 19.04.2016р. свідчать про те, що паспорт прив'язки тимчасової споруди для підприємницької діяльності за адресою м. Теребовля, АДРЕСА_2 ФО-П ОСОБА_1 не видавався. Щодо рішення Теребовлянської міської ради від 31.03.2016р. №230, то повідомила, що таке оскаржено в судовому порядку, разом з тим вважає, що таке рішення не стосується предмету позову та не має значення для даної справи, оскільки не має зворотної сили і з його тексту не вбачається, що міська рада припинила за Теребовлянським РайСТ право користування земельною ділянкою, яку відповідач самовільно зайняв.

Додатково, згідно супровідного листа (вх.№9311 від 26.04.2016р.), позивачем долучено до матеріалів справи копію акту погодження меж із суміжними землекористувачами від лютого 1997 року та копію розпорядження Теребовлянського РайСТ №27 від 21.05.2005р. про затвердження схеми розміщення торговельних місць під торговими рядами, кіосками, павільйонами на території ринку по АДРЕСА_2 з додатком.

В судовому засіданні 28.04.2016р. представник відповідача зазначила, що подані документи не можуть вважатися належними доказами, так як акт встановлення меж повинен складатися після видачі Державного акту на право користування земельною ділянкою, а Схема розміщення торговельних місць на ринку РайСТ не затверджена у встановленому порядку органом місцевого самоврядування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

- на підставі рішення Теребовлянської міської Ради народних депутатів від 08 грудня 2000 року №224, Теребовлянському районному споживчому товариству видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-ТР №001696 від 12.02.2001р., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №65.

Відповідно до зазначеного Державного акта, позивачу надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,6956 га в межах згідно з планом землекористування для обслуговування приміщень ринку та його функціонування. При цьому, в Плані зовнішніх меж землекористування даного Акту зазначено - Ринок в м. Теребовля по АДРЕСА_2.

Як свідчать матеріали справи, на вказаній земельній ділянці розміщено цілісний майновий комплекс ринку Теребовлянського районного споживчого товариства (в тому числі: адміністративний будинок з додатковим приміщенням, площею 523 кв.м; павільйон по торгівлі продовольчими і не продовольчими товарами, площею 54,6 кв.м; павільйон по торгівлі продовольчими товарами, площею 57,4 кв.м; павільйон по торгівлі м'ясопродуктами з добудовою готелю та лабораторії площею 670,6 кв.м), право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом №34812292 від 12.03.2015р., долученого до матеріалів справи.

Відповідно до п.п.4, 20 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України 26.02.2002р. №57/188/84/105, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 березня 2002р. за №288/6576, торгівлю на ринках можуть здійснювати фізичні особи - громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства, суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від форм власності (далі - продавці). Адміністрація ринку при наданні продавцям торговельних місць на визначений термін укладає з ними письмову угоду в якій рекомендується зазначати термін дії угоди, асортимент (вид) товарів, що реалізуються, розташування торговельного місця, умови оренди торговельного місця, розмір та порядок оплати за оренду майна, перелік послуг, які надає ринок, та їх вартість.

- 08.12.2015р. комісією, створеною згідно розпорядження правління Теребовлянського РайСТ №44 від 07.12.2015р., до складу якої увійшли представники РайСТ, а також інспектор сектору доходів і зборів з фізичних осіб Теребовлянського відділення Гусятинської ОДПІ, інспектор Теребовлянського відділу поліції ГУЮ в Тернопільській області, проведено перевірку роботи окремих підприємців на ринку Теребовлянського РайСТ.

Як зазначено в акті перевірки від 08.12.2015р., комісією виявлено, що з 1 жовтня 2015 року на ринку РайСТ здійснюють торгівлю підприємці (згідно переліку, в тому числі ОСОБА_1), що не заключили договорів на оренду торгового місця з РайСТ і не проводять оплати. Торгові кіоски вищевказаних підприємців 8 грудня 2015 року були відкриті та проводилась торгівля ними особисто.

23.11.2015р. Теребовлянським РайСТ направлено на адресу підприємця ОСОБА_1 лист-вимогу №304 про звільнення в 10-денний термін земельної ділянки, по АДРЕСА_2 в м.Теребовля, яка знаходиться у постійному користуванні споживчого товариства, шляхом демонтажу торговельного павільйону (кіоску).

Вказану вимогу відповідач отримав 24.11.2015р., однак в добровільному порядку не виконав, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

21.03.2016р. комісією у складі начальника відділу будівництва Тернопільської облспоживспілки та працівників Теребовлянського РайСТ проведено обстеження земельної ділянки ринку Теребовлянського РайСТ, за результатами якої складено відповідний акт та серед іншого, встановлено, що металевий павільйон, встановлений на торговому місці НОМЕР_2 розміром 6,8 х 2,5 займає площу торговельного місця 17 кв.м.

29.03.2016р. на адресу відповідача направлено повторну вимогу про звільнення торговельного місця НОМЕР_2 площею 17 кв.м з демонтажем самочинно встановленої тимчасової споруди - металевого кіоску.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством України.

Цією ж статтею визначено чіткий перелік суб'єктів, що набувають права постійного користування земельною ділянкою, разом з тим, норма статті 92 ЗК України не обмежує і не скасовує право постійного користування земельними ділянками, набуте іншими способами в установлених законодавством випадках станом на 01.01.2002р. (див. Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 у справі № 1-17/2005) (п.2.7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин").

Отже, якщо право постійного користування виникло в суб'єкта господарювання до 01.01.2002 (дня набрання чинності діючим ЗК України), після цієї дати воно продовжує зберігатися.

Про відсутність обов'язкових приписів щодо переоформлення права постійного користування землею зазначалося й у п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002р. №449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою", а саме було встановлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб (постанова втратила чинність 03.06.2013р.).

Крім того, Законом України "Про Державний земельний кадастр" (чинний з 01.01.2013р.) встановлено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними (п.10 Прикінцевих та перехідних положень).

Як вже зазначалось вище, на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії І-ТР №001696 від 12.02.2001р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №65, у позивача у встановленому законом порядку виникло право постійного користування земельною ділянкою площею 0,6956 га для обслуговування приміщень ринку та його функціонування (Ринок в м. Теребовля по АДРЕСА_2).

На даний час зазначений Державний акт на право постійного користування є дійсним, а Теребовлянське районне споживче товариство є належним землекористувачем земельної ділянки площею 0,6956 га для обслуговування приміщень ринку та його функціонування (Ринок в м. Теребовля по АДРЕСА_2) (належних доказів припинення у відповідності до чинного законодавства права користування зазначеною земельною ділянкою чи її частиною, або її вилучення в судовому порядку, суду не надано). А відтак посилання представника відповідача на відсутність встановлених меж в натурі, відсутність волевиявлення власника земельної ділянки тощо, до уваги судом не беруться як необгрунтовані.

При цьому, з огляду на положення ст.ст.141, 143 Земельного кодексу України та керуючись ч.2 статті 4 ГПК України, суд не приймає до уваги рішення Теребовлянської міської ради від 31.03.2016р. №230 "Про припинення права користування частиною земельної ділянки по АДРЕСА_2 за Теребовлянським районним споживчим товариством", відповідно до якого, як зазначено у рішенні, припинено право користування за Теребовлянським РайСТ частиною земельної ділянки по АДРЕСА_2 яка не використовується товариством для обслуговування належних йому приміщень та на яких розміщені об'єкти, що є власністю інших суб'єктів господарювання, оскільки такий спосіб припинення права постійного користування землею чинним законодавством не передбачений.

Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

У підпункті 3.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач, як належний землекористувач земельної ділянки площею 0,6956 га, переданої йому в постійне користування на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії І-ТР №001696 від 12.02.2001р. для обслуговування приміщень ринку в м. Теребовля по АДРЕСА_2, та його функціонування, стверджує, та що підтверджується актом проведеної перевірки від 08.12.2015р., що відповідач самовільно та за відсутності укладеного з РайСТ договору оренди торгівельного місця, на вказаній земельній ділянці на території ринку по АДРЕСА_2 розмістив тимчасову споруду - торговельний кіоск, та здійснює підприємницьку діяльність.

В свою чергу, відповідач викладені у позовній заяві обставини не спростував, доказів в підтвердження своїх заперечень (зокрема, здійснення торговельної діяльності не на земельній ділянці, що перебуває в постійному користуванні Теребовлянського РайСТ; наявність договірних відносин із Теребовлянською міською радою тощо) не подав.

До того ж, листи Сектору містобудування та архітектури Теребовлянської районної державної адміністрації №39 від 24.03.2016р. та Теребовлянської міської ради №342/2.18 від 19.04.2016р. свідчать про те, що паспорт прив'язки тимчасової споруди для підприємницької діяльності за адресою м. Теребовля, АДРЕСА_2 ФО-П ОСОБА_1 ні Сектором містобудування та архітектури Теребовлянської РДА, ні Відділом архітектури та містобудування Теребовлянської міської ради не видавався.

У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для зайняття та використання спірної земельної ділянки, чим порушується право позивача як належного землекористувача.

Посилання відповідача на можливі порушення в організації діяльності ринку до уваги судом не беруться, оскільки не стосуються предмету спору. Адже спір виник з приводу права землекористування, яке позивач вимагає захистити, а не стосується порушення правил торгівлі на ринках.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Теребовлянського районного споживчого товариства щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Усунути перешкоди Теребовлянському районному споживчому товариству (провулок Князя Василька, 6, м.Теребовля, Тернопільська область, код 01767330) в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 Тернопільської області, шляхом звільнення торговельного місця НОМЕР_2 площею 17 кв.м Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1) із знесенням (демонтажем) самочинно встановленого ним торговельного кіоску.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1) на користь Теребовлянського районного споживчого товариства (провулок Князя Василька, 6, м.Теребовля, Тернопільська область, код 01767330) - 1378 грн в повернення спаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено та підписано "06" травня 2016 року.

Суддя С.Г. Стопник