ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2016р. Справа№ 914/600/16

За позовом: Бібрської міської ради, м. Бібрка Перемишлянського р-ну Львівської обл.

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м. Бібрка Перемишлянського р-ну Львівської обл.

про: розірвання договору оренди будівлі,

Суддя Король М.Р

За участю представників:

від позивача: Качмарська І. А. - представник (довіреність від 01.12.15р.);

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 27.04.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Бібрською міською радою (м. Бібрка Перемишлянського р-ну Львівської обл.) до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (м. Бібрка Перемишлянського р-ну Львівської обл.) про розірвання договору оренди будівлі.

Ухвалою суду від 09.03.2016 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 24.03.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обов'язковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання 24.03.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав, вимог ухвали суду від 09.03.2016 року не виконав.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав відзив по справі (вх. №12490/16 від 23.03.2016р.).

Розгляд справи відкладено на 14.04.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 14.04.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав письмові пояснення (вх. №16399/16 від 14.04.2016р.).

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами не звертався.

Розгляд справи відкладено на 27.04.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 27.04.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами не звертався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

06.08.2012 року між Бібрською міською радою (далі по тексту - Позивач, Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (далі по тексту - Відповідач, Орендар) укладено договір оренди (найму) будівлі комунальної власності (далі по тексту - Договір), відповідно до п.1.1. якого, на виконання рішення Виконавчого комітету Бібрської міської ради №32 від 23.05.2012 року «Про продовження терміну оренди приміщення комунальної власності Бібрської міської ради ФОП ОСОБА_1», рішення І сесії VI демократичного скликання Бібрської міської ради від 19.11.2010 року «Про затвердження кількісного та персонального складу Виконавчого комітету Бібрської міської ради» Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно - приміщення загальною площею 10,6 кв. метрів, зазначене в плані під літерою 2, та знаходиться на першому поверсі двоповерхової будівлі (надалі - Майно), що знаходиться у комунальній власності Бібрської міської ради, розміщене за адресою: АДРЕСА_1

Майно передається в оренду з метою здійснення підприємницької діяльності, а також для іншої діяльності, не забороненої чинним законодавством України, яку орендар визначає самостійно.

Відповідно до п.3.1. Договору за користування Майном Орендар вносить Орендодавцю орендну плату після підписання цього договору, але не раніше дня підписання Акту прийому-передач Майна.

Орендна плата визначається згідно з затвердженою методикою розрахунку орендної плати з врахуванням вартості орендованого майна і розрахунком орендної плати за використання майна комунальної власності Бібрської міської ради «приміщення поз.2» за адресою АДРЕСА_1 від 26.06.2012 і становить 147,91 грн. без ПДВ та сплачується Орендарем згідно виставленого рахунку щомісячно (п. 3.2. Договору).

Згідно з п.3.3. Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

У пункті 3.4. Договору зазначено, що орендна плата перераховується щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним в бюджет Бібрської міської ради на розрахунковий рахунок 0362, в УДКСУ у Львівській області, МФО 825014, , код платежу 22080402, одержувач Виконавчий комітет Бібсрької міської ради, або на інший рахунок визначений Орендодавцем.

Відповідно до п.3.8. Договору, несплата орендної плати в повному обсязі протягом трьох місяців від дня закінчення строку платежу може бути підставою для дострокового розірвання договору.

Цей договір укладено строком на 10 років та діє від 06.08.2012 року до 06.08.2022 року (п.10.1. Договору).

21.12.2015 року Позивач надіслав Відповідачу лист-пропозицію №02-13/751 про розірвання договору оренди, у зв'язку із невиконанням належним чином умов Договору щодо сплати орендної плати, проте, станом на момент звернення з позовом, відповіді на неї не отримав.

Посилаючись на те, що Відповідачем прострочено сплату орендної плати за вересень, жовтень, листопад 2014 року а також відсутність такої сплати за червень, липень, серпень 2015 року, Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання Договору.

У відзиві на позов відповідач повідомив, що не заперечує проти розірвання договору.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Суд застосовує норми ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як встановлено судом, 06.08.2012 року Бібрською міською радою та ФОП ОСОБА_1 підписано договір оренди (найму) будівлі комунальної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У частині першій статті 205 ЦК України зазначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 209 Цивільного кодексу України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно з статтею 793 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Як зазначено у п.10.1. Договору, цей договір укладено строком на 10 років та діє від 06.08.2012 року до 06.08.2022 року.

Докази нотаріального посвідчення Договору в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Докази визнання Договору дійсним судом в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Пунктом 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду №11 від 29.05.2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» передбачено, що сторони нікчемного правочину не зобов'язані виконувати його умови.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).

За таких обставин, відсутні правові підстави для розірвання нікчемного правочину.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовий збір покладається на позивача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 29.04.2016 р.

Суддя Король М.Р.