ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2016 року Справа № 24/5005/10848/2012

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

За участю представників:

від ПАТ "УКРСИББАНК": ОСОБА_1 представник;

від ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ": ОСОБА_2 представник;

інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016 року у справі №24/5005/10848/2012

за заявою ФОП ОСОБА_4, м. Павлоград

до боржника фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, 51500, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016 року у даній справі (суддя Калиниченко Л.М.) в задоволенні заяви № б/н від б/д фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про визнання договору факторингу нікчемним про застосування до Договору факторингу № 1 від 12.12.11р., укладеному між ТОВ "Кей - Колект" та ПАТ "УкрСиббанк", наслідків недійсності нікчемного правочину та вважати його нікчемним з моменту укладення - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою господарського суду, до апеляційної інстанції звернулась ОСОБА_3 із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу.

В обґрунтування своєї правової позиції апелянт посилається на те, що судом при винесенні оскаржуваної ухвали було порушено положення статей 1077,1078 ЦК України, статей 4,21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п.13 Положення «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг», затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 року, п.1.2 розпорядження №231 від 03.04.2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2009 року за № 0373/16389 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг».

Згідно з п.13 Положення «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг», затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 року, Нацкомфінпослуг у межах своїх повноважень на основі та на виконання Конституцій та законів України, актів і доручень Президента, актів Кабінету Міністрів України видає розпорядження, організовує і контролює їх виконання.

Так, відповідно до п.1.2 розпорядження № 231 від 03.04.2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2009 року за № 0373/16389 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» до фінансової послуги факторингу віднесено набуття права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому , до боржників-суб»єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення.

Відповідно до п.1.4 розділу 1 Договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_2 від 29.0.22008 року, за яким було відступлено право вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» цільове призначення мета кредиту кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме споживчі потреби.

Тобто, з самого змісту договору випливає, що він був укладений не для здійснення діяльності як СПД, а на споживчі цілі.

Отже, договір факторингу суперечить положенням статей 1077,1078 ЦК України та відповідно до ст.228 ЦК України він є нікчемним, оскільки порушує публічний порядок.

Також скаржник посилається на те, що судом було надано розяснення, що до нікчемного правочину можуть бути застосовані наслідки недійсності, що встановлюються судом.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування ухвали суду та прийняття нової ухвали, якою заяву про застосування наслідків нікчемності правочину до договору факторингу задоволенню.

19.04.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, посилаючись на норми чинного законодавства, просить апеляційну скаргу задовольнити.

19.04.2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від представника ТОВ "Кей - Колект" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він посилаючись на норми чинного законодавства, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

05.05.2016 до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від представника ПАТ «УкрСиббанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, він посилаючись на норми чинного законодавства, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні присутні представники учасників апеляційного провадження надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог з посиланням на норми законодавства.

Інші учасники апеляційного провадження в судове засідання не зявились. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для їх повідомлення належним чином про розгляд господарської справи в апеляційній інстанції та реалізації ними права судового захисту своїх інтересів (п.3.9.2 постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

10.05.2016 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

Вислухавши учасників апеляційного провадження, дослідивши докази у справі, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала не може бути скасована з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2015р. на адресу господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява № б/н від б/д фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про визнання договору факторингу нікчемним про застосування до Договору факторингу № 1 від 12.12.11р., укладеному між ТОВ "Кей - Колект" та ПАТ "УкрСиббанк", наслідків недійсності нікчемного правочину та вважати його нікчемним з моменту укладення. (том 4, а.с 207 - 208).

14.12.12р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , 51500, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), відповідно до ст. 47 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою від 21.12.12р. фізичну особу-підприємця визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура до 21.06.13р., ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5, ліцензія серія АД № 077552, якого зобов'язано вчинити певні дії.

В газеті "Голос України" № 6 (5506) від 11.01.13р. опубліковано оголошення про визнання підприємства боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

В заяві від 23.01.15р. фізична особа - підприємець ОСОБА_3 вважає, що господарський суд безпідставно визнав ТОВ "Кей - Колект" грошові вимоги та відніс до ІІІ черги задоволення.

12.12.2011р. між ТОВ "Кей - Колект" та ПАТ "УкрСиббанк" був укладений Договір факторингу № 1 та Договір відступлення права вимоги до боржника, відповідно до яких ТОВ "Кей - Колект" набуло право вимагати погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 29.02.2008р., укладеним між ПАТ "УкрСиббанк" та громадянкою України ОСОБА_3.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до фінансових послуг належить операції з факторингу.

Статтею 21 вказаного Закону встановлено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється щодо ринків фінансових послуг - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг).

Згідно з п. 13 Положення «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг», затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року, Нацкомфінпослуг у межах своїх повноважень на основі та на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає розпорядження, організовує і контролює їх виконання.

Так, відповідно до п. п. 1.2 розпорядження № 231 від 03 квітня 2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2009 року за № 0373/16389 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», до фінансової послуги факторингу віднесено - набуття права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників-суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення.

29.02.2008р. між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 0 , Банком було прийнято в іпотеку нерухоме майно.

ТОВ "Кей - Колект" звернулось до господарського суду та ліквідатора з заявою про визнання грошових вимог по справі № 24/5005/10848/2012 про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, 51500, АДРЕСА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1).

25.02.14р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей - Колект" про визнання грошових вимог задоволено, визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей - Колект", м. Київ у сумі 1014046, 74 грн., з віднесенням до третьої черги задоволення вимог кредиторів.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.11.14р. апеляційну скаргу ОСОБА_6, м. Дніпропетровськ залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.14р. по справі № 24/5005/10848/2012 - без змін (том 4, а.с 150 - 153).

23.12.14р. Постановою Вищого господарського суду України касаційну скаргу кредитора ОСОБА_6 залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.11.2014 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2014 по справі № 24/5005/10848/2012 - без змін.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції послався на положення ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобовязання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобовязання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобовязання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобовязання для забезпечення виконання грошових вимог.

У відповідності до вимог ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ч. 2 ст. 215 встановлює норму про те, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Отже, вимога про визнання правочину нікчемним не може бути задоволена.

Щодо вимоги про застосування правових наслідків нікчемного правочину, то в силу вимог ч.4 ст. 216 Цивільного кодексу України правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (ч.5 ст. 216. Цивільного кодексу України).

Системний аналіз вищеозначених статтей дозволяє дійти до висновку про те, що нікчемний правочин повинен не просто суперечити вимогам закону (як оспорюваний недійсний правочин), а про його недійсність повинно бути прямо зазначено у законі, чого у даному випадку немає.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, постановою Вищого господарського суду України у цій справі від 23.12.2014 року при визначенні обгрунтованості грошових вимог кредитора ТОВ "Кей-Колект" Вищим господарським судом надана позитивна оцінка оспорюваному договору факторингу, а також касаційний суд прийшов до висновку про необгрунтованість посилання кредитора ОСОБА_6 про суперечність цього Договору вимогам ст.ст. 1078 та 228 Цивільного кодексу України.

Обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Отже, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви кредитора.

Рішення є законним тоді, коли воно прийняте у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі (п.1 абз.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду №6 від 23.03.2012 року).

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2016 року у справі №24/5005/10848/2012 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від від 05.04.2016 року у справі №24/5005/10848/2012 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст складений 11.05.2016 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков