ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Справа № 922/3310/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддяЯценко О.В.,
суддіДанилова М.В., Данилова Т.Б.
розглянувши матеріали касаційної скарги Заступника прокурора Харківської області
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 року
у справі№ 922/3310/15
Господарського судуХарківської області
за позовомПрокурора Київського району міста Харкова
до1. Харківської міської ради, 2. Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Перемога 2000"
проскасування рішення, визнання недійсним державного акту та зобов'язання вчинити певні дії

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:Безкоровайний Б.О. посвідчення № 036984 від 22.12.2015,
- відповідачів:Харківської міськради: не з'явився, ОК "ЖБК "Перемога 2000": не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Київського району міста Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради та Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Перемога 2000" (далі за текстом - ОК "ЖБК "Перемога 2000") про визнання незаконним та скасування п. 12.2. додатку 1 до рішення 36 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 30.09.2009 року № 206/09; визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 837407, зареєстрованого в Управлінні Державного земельного агентства у місті Харкові; зобов'язання ОК "ЖБК "Перемога 2000" передати Харківській міській раді земельну ділянку, площею 0, 1497 га з кадастровим номером :08:001:0075.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.08.2015 року в задоволенні позовних вимог прокурора Київського району міста Харкова відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, заступник прокурора Харківської області звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 року у справі № 922/3310/15 апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишено без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2015 року - без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими актами, заступник прокурора Харківської області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 року у справі № 922/3310/15, а матеріали справи № 922/3310/15 направити на новий розгляд до місцевого господарського суду, аргументуючи порушення норм права, зокрема, ст. ст. 257, 261, 263, 267 Цивільного кодексу України, ст. 41 Земельного кодексу України, ст. ст. 133, 135, 137 Житлового кодексу Української РСР, ст. ст. 47, 32, 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 28.03.2016 року колегії суддів Вищого господарського суду України у складі головуючого судді - Яценко О.В., суддів - Фролової Г.М., Ходаківської І.П. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромбуд" прийнято до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 28.04.2016 року.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 25.04.2016 року № 08.03-04/1360, у зв'язку з перебуванням судді Ходаківської І.П. на лікарняному та відпусткою судді Фролової Г.М., призначено проведення автоматичної зміни складу суду колегії суддів у судовій справі Господарського суду Дніпропетровської області № 904/5320/15.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.04.2016 року у справі № 904/5320/15, у зв'язку з перебуванням судді Ходаківської І.П. на лікарняному та відпусткою судді Фролової Г.М., сформовано склад колегії суддів: Яценко О.В. - головуючий, Данилова М.В., Данилова Т.Б.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої інстанції та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з оглядну на наступне.

Відповідно до вимог статей 107, 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України переглядає за касаційною скаргою рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; ухвали місцевого господарського суду, зазначені в частині першій статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Місцевим та апеляційним господарськими судами досліджено, і це підтверджується матеріалами справи, що предметом даного судового розгляду є вимога прокурора Київського району міста Харкова про визнання незаконним та скасування п. 12.2. додатку 1 до рішення 36 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 30.09.2009 року № 206/09; визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 837407, зареєстрованого в Управлінні Державного земельного агентства у місті Харкові; зобов'язання ОК "ЖБК "Перемога 2000" передати Харківській міській раді земельну ділянку, площею 0, 1497 га з кадастровим номером :08:001:0075.

Підставою позову прокурором визначено те, що у ході вивчення правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на території району, прокуратурою району встановлено, що п. 12.2. додатку 1 до рішення від 30.09.2009 року № 206/09 прийнятого 36 сесією Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" ОК "ЖБК "Перемога 2000" надано у власність земельну ділянку (кадастровий номер :08:001:0075), яка належала територіальній громаді міста Харкова, за рахунок земель житлової та громадської забудови, площею 0, 1497 га для будівництва та подальшої експлуатації малоповерхової житлової забудови по вул. Шевченка, 260.

На підставі вказаного рішення Харківської міської ради, Управлінням Державного земельного агентства у місті Харкові (на той час - Управління Держкомзему у місті Харкові) ОК "ЖБК "Перемога 2000" видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 837407, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Судами встановлено, що звертаючись з позовом до суду прокурор вважав, що оскаржуване рішення в частині п. 12.2. додатку 1 прийняте усупереч приписам ст. 41 Земельного кодексу України, ст. ст. 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року за № 186.

Судами встановлено і те, що відповідачі звернулись до місцевого господарського суду з заявами про застосування позовної давності.

Частинами 1, 2, 4 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Тобто, у разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор, позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

Право на задоволення позову або право на позов у матеріальному розумінні - це право позивача вимагати від суду задоволення позову.

Зі спливом позовної давності особа втрачає право на позов саме в матеріальному розумінні.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу, тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосування позовної давності, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

У суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом.

Згадану заяву може бути зроблено і в процесі нового розгляду справи, який здійснюється після скасування судового рішення за результатами його касаційного перегляду.

Якщо відповідачів у справі два чи кілька, суд вправі відмовити у задоволенні позову за наявності згаданої заяви лише одного з них, оскільки позовну давність законом визначено саме для позивача у справі як строк, у межах якого він може звернутися до суду.

Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного.

В останньому випадку воно обов'язково має бути зазначене в протоколі судового засідання відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 811 Господарського процесуального кодексу України; господарський суд може також запропонувати відповідачеві викласти таку заяву в письмовій формі та долучити її до матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні заявлених прокурором Київського району міста Харкова позовних вимог, господарський суд першої інстанції, з яким погодилась апеляційна інстанція, виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, який слід обчислювати не з дати здійснення прокурором перевірки оскаржуваного рішення, а з 30.09.2009 року, тобто з дати прийняття оскаржуваного рішення Харківською міською радою, оскільки його прийняття відбувалось безпосередньо за участі прокурора міста Харкова, який перебував на пленарному засіданні.

Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову лише на підставі спливу строку позовної давності, без розгляду позову по суті та без висновків щодо його обґрунтованості, а також щодо наявності або відсутності у позивача порушених відповідачами прав передчасними.

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права або охоронюваного законом інтересу особи. Тобто, правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права, а відтак і обґрунтованості позовних вимог.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, необхідно з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про застосування наслідків її спливу зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску.

Наведені питання, з якими пов'язане законне вирішення спору по суті, залишились за межами судового дослідження, тому свідчать про неповноту судового розгляду даного спору.

Відтак, доводи касаційної скарги про безпідставність відмови в задоволенні позовних вимог лише у зв'язку із спливом строку позовної давності без розгляду спору по суті підтверджені матеріалами справи.

В силу приписів ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція обмежена в праві встановлення обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним та вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що господарськими судами попередніх інстанцій в порушення положень ст. 43 ГПК України не було всебічно, в повному обсязі та об'єктивно розглянуто всі обставин справи в їх сукупності, у зв'язку з чим суди прийшли до передчасних висновків.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірний доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарських судів попередніх інстанцій, прийняті у даній справі, цим вимогам не відповідають.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України Вищий господарський суд України за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати обставини справи, дійсні права та обов'язки сторін, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін і, в залежності від встановленого, вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

За таких обставин, касаційна скарга заступника прокурора Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 року підлягає задоволенню, а судові акти попередніх інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 року у справі № 922/3310/15 задовольнити.

2. Рішення господарського суду Харківської області від 18.08.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 року у справі № 922/3310/15 скасувати.

3. Матеріали справи № 922/3310/15 направити на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Головуючий суддяО.В. Яценко

СуддіМ.В. Данилова

Т.Б. Данилова