ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.04.16р. Справа № 904/1118/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Семіол", (м. Кривий Ріг)

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", (м. Кривий Ріг)

про стягнення 12 898,66 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. № 12 від 01.03.16р.)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Семіол" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі-відповідач) про стягнення 12 989,66 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 3 684,11 грн. - 3% річних, 9 214,55 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2015 року по справі № 904/3983/15 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Семіол" - 243 605 грн. 22 коп. основної заборгованості, 80 405 грн. 64 коп. інфляційних втрат, 2 282 грн. 55 коп. 3% річних, 6 525 грн. 86 коп. судового збору. Рішення виконано у повному обсязі та отримано 26.11.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Семіол" грошові кошти у розмірі 332 819,27 грн. Період невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем по договору № 3920 від 24.11.14р. з оплати за виконані роботи складає з 01.02.2015р. по 25.11.2015р. Штрафні санкції за період з 01.02.2015р. по 25.05.2015р. стягнуті з відповідача, а за період з травня по листопад 2015 року позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати, а за період прострочки з 26.05.2015р. по 25.11.2015р. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.16р. розгляд справи № 904/1118/16 відкладено до 05.04.16р.

05 квітня 2016 року представником відповідача подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву від 04.04.16р., яким зазначає, що позивачем не було надано належного розрахунку суми позовних вимог, а наведений у тексті позовної заяви розрахунок не дає належної змоги ідентифікувати числові показники, застосовані останнім для розрахунку суми позовних вимог. У зв'язку з чим, просить суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні, яке відбулось 05.04.16р., на підставі положень ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 25.04.16р. о 11 год. 40 хв.

13 квітня 2016 року від представника позивача подано до канцелярії суду заяву про уточнення позовних вимог від 12.04.16р., в якій позивач відповідно до положень ст. 22 ГПК України зменшує позовні вимоги до відповідача, у зв'язку до допущеною арифметичною помилкою (12 989,66 грн. замість 12 898,66 грн.). Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача суму інфляційного збільшення у розмірі 9 214,55 грн. та 3% річних в сумі 3 684,11 грн. Загальна сума штрафних санкцій складає у розмірі 12 898,66 грн.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, причину неявки суду не повідомив, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, що також підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулись до господарського суду та знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2014 року між Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг", як замовник, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Семіол", як підрядник, був укладений договір підряду № 3920 (надалі - договір), відповідно до умов якого, замовник доручає, а підрядник зобовязується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору роботу з ремонту МПС-250/150-6 (налагодження електрообладнання печі) прокатного цеху № 3 металургійного виробництва ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації в строки, установлені план-графіком виконання робіт у 2014 році (додаток 1) (далі робота). У разі зміни строків виконання робіт їх тривалість визначається узгодженим обома сторонами план-графіком виконання робіт, або будь-яким іншим документом, що узгоджений і підписаний обома сторонами. Замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

24 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем підписаний Акт № 202-01-12 прийому виконаних підрядних робіт з ремонту за грудень 2014 року форми КБ-2В, згідно яким позивач виконав роботи, а відповідач прийняв роботи вартість яких склала 243 605,22 грн. з ПДВ.

Однак, з боку Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" порушено умови договору в частині здійснення повної оплати за виконані роботи позивачем за договором № 3920 від 24.11.2014 року, у звязку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 243 605,22 грн., що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення суми основного боргу у розмірі 243 605,22 грн., інфляційних втрат у сумі 80 405,64 грн. та 3% річних у сумі 2 282,55 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2015 року по справі № 904/3983/15 (суддя Рудовська І.А.) відповідно до якого стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Семіол" - 243 605,22 грн. (двісті сорок три тисячі шістсот пять грн. 22 коп.) - боргу, 80 405,64 грн. (вісімдесят тисяч чотириста пять грн. 64 коп.) - інфляційного збільшення, 2 282,55 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят дві грн. 55 коп.) - 3 % річних, 6 525,86 грн. (шість тисяч пятсот двадцять пять грн. 86 коп.) - судового збору.

Наказ господарського суду Дніпропетровської області було надано для виконання до Дзержинського відділу державної виконавчої служби КМУЮ Дніпропетровської області.

Як зазначено в позовній заяві, грошові кошти у розмірі 332 819,27 грн. отримано Товариством з обмеженою відповідальністю "Семіол" 26.11.2015 року.

Крім того, в позовній заяві зазначено, що період невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем по договору підряду № 3920 від 24.11.14р. з оплати за виконані роботи складає з 01.02.2015 року по 25.11.2015 року.

Позивач звернувся до суду з даним позовом у зв'язку із тим, що відповідачем на день подання позову не виконані умови договору щодо оплати за виконані роботи та рішення господарського суду Дніпропетровської області.

Таким чином, позивач нарахував інфляційні втрати у розмірі 9 214,55 грн. (період нарахування травень - листопад 2015 року), а також 3% річних від простроченої суми, розмір яких складає 3 684,11 грн. (період нарахування з 26.05.2015р. по 25.11.2015р.), відповідно до розрахунку, який вказаний в позовній заяві.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно інформаційного листа ВГСУ №01-06/928/2012 від 17.07.12, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, в силу приписів статті 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення (див. постанови Верховного Суду України від 04.07.2011 № 13/210/10 та від 12.09.2011 № 6/433-42/183 і постанову Вищого господарського суду України від 16.03.2011 № 11/109).

Доказів виконання вищезазначених грошових зобов'язань, відповідачем не надано.

Враховуючи те, що судове рішення про стягнення з боржника коштів виконано несвоєчасно, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за період 26.05.2015р. по 25.11.2015р. в розмірі 3 684,11 грн. та інфляційні втрати за період травень - листопад 2015 року в сумі 9 214,55 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11, 509, 525, 526, 599, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Семіол" (50005, м. Кривий Ріг, вул. Тбіліська, буд. 11; ) - 3 684 (три тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 11 коп. 3% річних, 9 214 (дев'ять тисяч двісті чотирнадцять) грн. 55 коп. інфляційних втрат,1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім ) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 04.05.16р.

Суддя ОСОБА_2