ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2016 р. Справа № 917/533/16

за позовом Управління майном комунальної власності міста, вул. Жовтнева, 36, м.Полтава, 36000

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36014

про стягнення 15 609,88 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники сторін:

від позивача: Мельніченко І.С., дов. № 01-05/01.1-18//1489 від 30.12.2015р.

від відповідача: не з"явився

Розглядається позовна заява про (1) стягнення заборгованості за договором оренди №39/25 від 16.04.2012 року у розмірі 15 609,88 грн.; (2) зобов'язання відповідача повернути з оренди об'єкт оренди, шляхом підписання відповідного акту приймання - передачі нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_2.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

26.04.2016р. від позивача в судове засідання надійшли додаткові докази для залучення до матеріалів справи (вх. № 5272 від 26.04.2016р.).

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчать матеріали справи, відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських організацій відповідач значиться в реєстрі за адресою, що вказана позивачем у позові.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює нез"явлення відповідача в судове засідання як підставу для подальшого відкладення розгляду справи.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Як зазначає Управління майном комунальної власності міста (надалі - позивач), 01.01.2012р. між ним як орендодавцем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - орендар, відповідач) було укладено договір оренди № 39/25 (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору з метою підвищення ефективності використання комунального майна орендодавець передав, а орендар прийняв на умовах визначених договором в оренду нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2, яке повинно бути використане під комп'ютерний клуб (30,5 кв. м.) та магазин непродовольчих товарів (31,5 кв. м.) і знаходиться на балансі Полтавського міського будинку культури.

Відповідно до п.3.2.3. орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі у 15-денний термін з моменту підписання розпорядження міського голови про дозвіл на оренду прийняти в орендне користування нежитлове приміщення.

Передача нежитлового приміщення в оренду була оформлена актом приймання -передачі нежитлового приміщення, який підписаний Орендодавцем, Орендарем та балансоутримувачем.

Умовами договору (п.5.2. договору) сторони погодили, що орендна плата за користування приміщенням за базовий місяць (лютий 2014 року) становить 2208,97 грн. (в тому числі: орендна плата 1840,81 грн., ПДВ 368,16 грн.).

Орендар перераховує щомісячно 100% орендної плати не пізніше 15 числа наступного місяця до бюджету міста та ПДВ до управління майном комунальної власності міста з послідуючим перерахунком до 20 числа наступного місяця до державного бюджету на поточні рахунки:

Суму орендної плати - на п/р 0002, ГУ ДКСУ в Полтавській області, МФО 831019, код ЗКПО 38019510, код платежу 22080401, одержувач УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області;

Суму податку на додану вартість - на п/р 2042, ГУ ДКСУ в Полтавській області, МФО 831019,код ЗКПО 13967034, одержувач: управління майном комунальної власності міста.

Згідно з п. 5.4. Договору розмір орендної плати не є сталим і змінюється зокрема у разі: зміни Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна міста; в інших випадках, передбачених законодавством. Розмір орендної плати змінюється з дня виникнення підстав для її зміни.

Відповідно до п. 7.1. договору строк оренди нежитлового приміщення закінчується 31.12.2014 року. Відповідно до Зміни та доповнення № 37/39 до договору оренди № 39/25 від 16.04.2012 нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2, площею 62,0 кв. м., від 10 лютого 2015 року, пункт 7.1 розділу 7 Договору було викладено в новій редакції і строк дії договору продовжено до 31.12.2015 року.

Як зазначає позивач, відповідач свої зобов'язання за договором оренди щодо сплати орендної плати протягом вересня 2015 року - грудня 2015 року не виконав, тому за даний період за ним рахується заборгованість по орендній платі в сумі 15 609,88 грн. (13 008,23 грн. оренда приміщення та 2 601,65 грн. ПДВ).

Позивач звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості по сплаті орендної плати за нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, зокрема рекомендованим листом від 23.11.2015 року № 01-05/01.1-18/1367.

Листом від 25.01.2016 року № 01 -05/01.1-16/31 позивач повідомив відповідача про припинення Договору оренди № 39/25 від 16.04.2012 року у відповідності до вимог ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (лист та докази направлення надані в матеріали справи).

Згідно з підпунктом 3.2.16. п. 3.2. Договору Орендар зобов'язаний у разі припинення (розірвання договору оренди) у триденний термін повернути Об'єкт у стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, придатному для подальшої експлуатації по акту приймання-передачі з орендного користування, який готується Орендодавцем та підписується Орендодавцем, балансоутримувачем та бувшим Орендарем. В разі, якщо Орендар затримав повернення Об'єкта оренди, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Позивач вказує, що всупереч умов договору відповідач свої зобов'язання за договором оренди щодо повернення об'єкту оренди не виконав.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 344839,28 гривень.

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Спірне приміщення є комунальним майном, і спір щодо нього повинен вирішуватися відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває в комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 2, ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 3 ст. 285 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (із змінами та доповненнями) орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу п. 1 ст. 291 Господарського кодексу України та п. 1 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не допускається.

Відповідно п. 1, п. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, на момент пред'явлення позову та розгляду справи, відповідач свої зобов'язання за договором оренди № 39/25 щодо сплати орендних платежів не виконав, заборгованість по орендній платі за період з вересня 2015 року - грудня 2015 року в сумі 15 609,88 грн. (13 008,23 грн. оренда приміщення та 2 601,65 грн. ПДВ) не сплатив.

За даних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за оренду нежитлового приміщення в сумі 15 609,88 грн. (13 008,23 грн. оренда приміщення та 2 601,65 грн. ПДВ) є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути з оренди об'єкт оренди, шляхом підписання відповідного акту приймання - передачі нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_2 задоволенню підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до умов договору, а саме п. 7.1. договору (зі змінами та доповненнями) встановлено, що він укладений строком до 31.12.2015р. включно.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічну норму закріплює ст. 764 ЦК України.

Судом встановлено, що листом від 25.01.2016 року № 01 -05/01.1-16/31 позивач повідомив відповідача про припинення Договору оренди № 39/25 від 16.04.2012 року у відповідності до вимог ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (лист та докази направлення надані в матеріали справи).

За таких обставин суд дійшов до висновку про те, що вищевказаний договір оренди є припинений.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі припинення договору найму наймач зобов"язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з підпунктом 3.2.16. п. З.2. Договору Орендар зобов'язаний у разі припинення (розірвання договору оренди) у триденний термін повернути Об'єкт у стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, придатному для подальшої експлуатації по акту приймання-передачі з орендного користування, який готується Орендодавцем та підписується Орендодавцем, балансоутримувачем та бувшим Орендарем. В разі, якщо Орендар затримав повернення Об'єкта оренди, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Будь-яких інших документів, які б підтверджували наявність у відповідача права користування об'єктом оренди після припинення договору до матеріалів справи не надано.

За даних обставин, вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути з оренди об'єкт оренди, шляхом підписання відповідного акту приймання - передачі нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_2, підтверджена документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростована, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36014, ід. код. НОМЕР_1) 15 609,88 гривень, у тому числі:

- 13 008,23 гривень (суму орендної плати) до Полтавського міського бюджету на поточний рахунок 0002 ГУ ДКСУ в Полтавській області, МФО 831019, код ЗКПО 38019510, код платежу 22080401, одержувач: УДКСУ у м. Полтаві;

- 2 601,65 гривень (суму податку на додану вартість) на користь Управління майном комунальної власності міста на поточний рахунок 9503 ГУ ДКСУ в Полтавській області, МФО 831019, код ЗКПО 13967034, одержувач: Управління майном комунальної власності міста.

3. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36014, ід. код. НОМЕР_1) повернути з оренди об'єкт оренди, шляхом підписання відповідного акту приймання - передачі нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Полтава, АДРЕСА_2.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36014, ід. код. НОМЕР_1) 2 756,00 грн. судових витрат на користь Управління майном комунальної власності міста на поточний рахунок 9503 ГУ ДКСУ в Полтавській області, МФО 831019, код ЗКПО 13967034, одержувач: Управління майном комунальної власності міста.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено _______________2016р.

Суддя О. А. Киричук