РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2016Справа №910/4706/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФІ-Транс»

до Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс»

про стягнення 139408 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Левченко Р.І. - представник за довіреністю б/н від 01.12.2015;

від відповідача: Карук О.О. - представник за довіреністю № 393 від 24.12.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.03.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФІ-Транс» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» про стягнення 139408 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 не у повному обсязі здійснив оплату за надані позивачем послуги з транспортного експедирування, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 139408 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 порушено провадження у справі № 910/4706/16, розгляд справи призначено на 08.04.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 22.04.2016.

У судовому засіданні 22.04.2016 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечив щодо отримання ним послуг з транспортного експедирування від позивача у розмірі 139408 грн. 00 коп., однак, зазначив, що у відповідача не виникло обов'язку з їх оплати, оскільки позивач не надав відповідачу рахунків на оплату, на підставі яких здійснюється оплата (відповідно до п. 4.1 Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015).

У судовому засіданні 22.04.2016 представник позивача надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.04.2016 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 22.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

13.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕФІ-Транс» (експедитор) та Приватним акціонерним товариством «Кримський Титан» (клієнт) укладено Генеральний договір транспортного експедирування № 94/01-15/5-1, відповідно до умов якого експедитор зобов'язується за плату (винагороду) і за рахунок клієнта виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням внутрішньодержавних, міждержавних, експортно-імпортних або транзитних вантажів, які перевозяться залізничним транспортом та погоджені сторонами у додаткових угодах, доповненнях, протоколах та/або заявках, які є невід'ємною частиною договору. Вантаж, перевезення або організацію перевезення якого здійснює експедитор, є власністю клієнта. При прийнятті вантажу клієнта у експедитора права власності на вантаж не виникає.

Відповідно до п. 2.8 Статуту Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» товариство є правонаступником за всіма правами та зобов'язаннями Приватного акціонерного товариства «Кримський Титан».

Відповідно до п. 1.2 Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 експедитор надає клієнту додаткові послуги (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та відвантаження, оплата мита, зборів та витрат, покладених на клієнта, схоронність вантажу до його отримання у пункті призначення, отримання для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей та інше), пов'язані з перевіркою його вантажу на території України та інших держав на умовах, вказаних у договорі.

Згідно з п. 2.1 Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 сторони погоджують, який саме вантаж клієнта (найменування, кількість, код вантажу відповідно до Гармонізованої номенклатури вантажів, код вантажу відповідно до Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів та інше) буде експедируватися, маршрути його транспортування, строки подання рухового складу під завантаження, період перевезення вантажу, вид та кількість вагонів, та/або додаткових умов поставки, у додаткових угодах, додатках, протоколах та/або заявках, які є невід'ємними частинами договору. Умови надання експедитором послуг по відношенню до конкретного вантажу клієнта також буде вважатися погодженим у випадку направлення клієнтом експедитору заявки, яка містить всю необхідну інформацію, та прийняття експедитором заявки до виконання відповідно до п.п. 2.2 - 2.5 договору.

Відповідно до п. 2.2 Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 клієнт не пізніше 2 днів до дня запланованої дати відправлення вантажу, направляє експедитору заявку із зазначенням маршруту та всіх необхідних даних про вантаж та у кількості, коду вантажу, строки транспортування, станції відправлення та станції призначення вантажу, найменування вантажовідправника і вантажоодержувача , строк подачі рухомого складу під завантаження, період перевезення вантажу, вид і кількість вагонів.

Відповідно до п. 2.6 Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 сторони здійснюють приймання-передачу послуг шляхом складення актів наданих послуг, в яких фіксуються всі транспортно-експедиційні послуги, надані експедитором клієнту.

Відповідно до п. 4.4 Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 у дорученні банку на перерахування грошових коштів клієнт вказує номер рахунку, по якому здійснюється оплата, номер та дата договору.

Відповідно до п. 8.1 Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 він вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2015, а в частині фінансових розрахунків - до їх повного виконання. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання зобов'язань, які виникли під час його дії.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 931 Цивільного кодексу України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Cуд зазначає, що умовами Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 сторони не визначили чіткого переліку послуг, вантажу, маршрут перевезення вантажу, його ваги, виду та кількості вагонів, тощо, однак це не суперечить характеру правовідносин, які скалились між сторонами, оскільки умовами вказаного договору сторони погодили невизначений обсяг послуг, що надаються позивачем, та погодили, що умови експедирування, зокрема вказані вище, погоджуються сторонами у додаткових угодах, додатках, протоколах та/або заявках.

При цьому, суд зазначає, що доказом такого погодження може бути, зокрема, складення та підписання сторонами актів надання послуг.

Відповідачем не заперечується здійснення відповідних замовлень на надання транспортно-експедиторських послуг відповідачем на суму заборгованості, яка заявлена позивачем.

Так, судом встановлено, що відповідно до акту наданих послуг № 1005 від 30.09.2015 на суму 215285 грн. 70 коп., який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб сторін (копія долучена позивачем до позовної заяви), позивачем були надані відповідачу послуги за Генеральним договором транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 з транспортного експедирування на суму 215285 грн. 70 коп.

Крім того, відповідно до акту наданих послуг № 1055 від 30.09.2015 на суму 77200 грн. 00 коп., який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб сторін (копія долучена позивачем до позовної заяви), позивачем були надані відповідачу послуги за Генеральним договором транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 з транспортного експедирування на суму 77200 грн. 00 коп.

З огляду на наявність у вказаних актах наданих послуг посилання на Генеральний договір транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 суд дійшов висновку, що послуги, зазначені в актах, надавались позивачем на умовах Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015.

Крім того, позивачем долучено до позовної заяви копію акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.09.2015 по 01.11.2015 (акт підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками позивача та відповідача), та в якому відображено факт надання позивачем послуг з транспортного експедирування 30.09.2015 на суму 215285 грн. 70 коп. та 30.09.2015 на суму 77200 грн. 00 коп.

Таким чином, загальний розмір наданих позивачем послуг з транспортного експедирування відповідно до акту наданих послуг № 1005 від 30.09.2015 на суму 215285 грн. 70 коп. та акту наданих послуг № 1055 від 30.09.2015 на суму 77200 грн. 00 коп. становить 292485 грн. 70 коп.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечив щодо факту отримання ним від позивача послуг з транспортного перевезення за вказаними актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 4.1 Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 після відвантаження вагонів експедитор виставляє рахунок, за погодженими раніше сторонами ставками на перевезення, відповідно до фактично відвантаженим тонам, включаючи вартість дозволяючи телеграм на станцію відвантаження. Клієнт повинен після отримання рахунку протягом семи календарних днів здійснити 100% оплату.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був сплатити позивачу вартість наданих послуг протягом семи календарних днів з дня отримання відповідних рахунків.

Позивачем долучено до матеріалів справи копії рахунків на оплату № 2215 від 11.09.2015 на суму 10435 грн. 20 коп., № 2216 від 14.09.2015 на суму 10416 грн. 00 коп., № 2217 від 15.09.2015 на суму 16462 грн. 50 коп., № 2218 від 16.09.2015 на суму 10560 грн. 00 коп., № 2219 від 16.09.2015 на суму 10560 грн. 00 коп., № 2220 від 16.09.2015 на суму 10560 грн. 00 коп., № 2221 від 16.09.2015 на суму 10560 грн. 00 коп., № 2222 від 16.09.2015 на суму 10560 грн. 00 коп., № 2223 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2224 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2225 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2226 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2227 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2228 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2229 від 18.09.2015 на суму 23760 грн. 00 коп., № 2230 від 18.09.2015 на суму 23760 грн. 00 коп., № 2231 від 18.09.2015 на суму 15444 грн. 00 коп., № 2354 від 30.09.2015 на суму 51200 грн. 00 коп., № 2355 від 30.09.2015 на суму 13500 грн. 00 коп. та № 2356 від 30.09.2015 на суму 12500 грн. 00 коп. на загальну суму 292485 грн. 70 коп., виставлених Приватному акціонерному товариству «Юкрейніан Кемікал Продактс» на підставі Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015.

Втім, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що у нього не виникло обов'язку оплатити вказані рахунки, оскільки позивач не надав відповідачу рахунків на оплату, на підставі яких здійснюється оплата (відповідно до п. 4.1 Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015).

Однак, суд вважає такі твердження відповідача необгрунтованими з огляду на такі обставини.

Судом встановлено, що в акті наданих послуг № 1055 від 30.09.2015 на суму 77200 грн. 00 коп. вказані реквізити рахунків, на підставі яких було визначено вартість послуг, вказаних в акті, а саме рахунок на оплату № 2354 від 30.09.2015 на суму 51200 грн. 00 коп., рахунок на оплату № 2355 від 30.09.2015 на суму 13500 грн. 00 коп. та рахунок на оплату № 2356 від 30.09.2015 на суму 12500 грн. 00 коп.

Таким чином, підписуючи акт наданих послуг № 1055 від 30.09.2015 на суму 77200 грн. 00 коп., відповідач був обізнаний про наявність вказаних у ньому рахунків та за умовами п. 4.1 договору не передбачено обов'язку виконавця послуг направляти замовнику рахунки, та строк оплати пов'язаний з моменту отримання рахунків замовником, який за необхідності не був позбавлений можливості їх отримати за умови звернення до виконавця послуг.

При цьому, у судовому засіданні 22.04.2016 представник позивача надав усні пояснення (відповідно до протоколу судового засідання), що відповідні рахунки станом на дату складання між сторонами актів наданих послуг вже були надані відповідачу, в тому числі шляхом направлення їх електронною поштою, та враховуючи порядок надання послуг, який передбачав попереднє погодження рахунків відповідачем; також зазначив, що реквізити рахунків зазначались відповідачем при здійсненні оплат у призначенні платежів та були зазначені в акті наданих послуг № 1055 від 30.09.2015 на суму 77200 грн. 00 коп.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необґрунтованим твердження відповідача, що він не отримував рахунок на оплату № 2354 від 30.09.2015 на суму 51200 грн. 00 коп., рахунок на оплату № 2355 від 30.09.2015 на суму 13500 грн. 00 коп. та рахунок на оплату № 2356 від 30.09.2015 на суму 12500 грн. 00 коп.

Крім того, в акті звірки взаємних розрахунків за період з 01.09.2015 по 01.11.2015 (підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками сторін, копія долучена позивачем до позовної заяви) відображено, що 27.10.2015 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 100277 грн. 70 коп. із призначенням платежу - оплата за транспортно-експедиторські послуги згідно з Генеральним договором транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 по рахунках № 2215 - № 2217, № 2229 - № 2231; та 27.10.2015 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 33722 грн. 30 коп. із призначенням платежу - оплата за транспортно-експедиторські послуги згідно з Генеральним договором транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 по рахунках № 2218- № 2222.

З огляду на зазначення відповідачем у призначенні платежу при здійсненні часткових оплат за надані позивачем послуги з транспортного експедирування конкретних реквізитів рахунків, суд дійшов висновку, що відповідачем були отримані рахунки на оплату № 2215 від 11.09.2015 на суму 10435 грн. 20 коп., № 2216 від 14.09.2015 на суму 10416 грн. 00 коп., № 2217 від 15.09.2015 на суму 16462 грн. 50 коп., № 2218 від 16.09.2015 на суму 10560 грн. 00 коп., № 2219 від 16.09.2015 на суму 10560 грн. 00 коп., № 2220 від 16.09.2015 на суму 10560 грн. 00 коп., № 2221 від 16.09.2015 на суму 10560 грн. 00 коп., № 2222 від 16.09.2015 на суму 10560 грн. 00 коп., № 2229 від 18.09.2015 на суму 23760 грн. 00 коп., № 2230 від 18.09.2015 на суму 23760 грн. 00 коп., № 2231 від 18.09.2015 на суму 15444 грн. 00 коп.

Що стосується рахунків на оплату № 2223 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2224 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2225 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2226 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2227 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2228 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., за якими сторонами не надано доказів часткової оплати відповідачем, суд також вважає необгрунтованими твердження відповідача щодо їх неотримання з огляду на такі обставини.

Так, відповідно до п. 4.1 Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 допускається оплата рахунків, переданих за допомогою засобів факсимільного зв'язку (факсу) та/або шляхом комп'ютерного зв'язку (електронною поштою) з наступним їх заміною оригіналами.

При цьому, умовами договору сторонами не погоджено конкретної адреси електронної пошти для листування.

Позивачем долучено до позовної заяви електронну копію листа із назвою «нові рахунки», з якого вбачається, що лист «нові рахунки» 24.09.2015 було направлено позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕФІ-Транс» (електронна адреса ), на електронну адресу із додатком (вкладенням) - відсканований документ 1390 у форматі Pdf.

При цьому, судом встановлено, що на офіційному сайті Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» www.titanexport.com у розділі «контакти» містяться дві електронні адреси відповідача для зв'язку, а саме: та .

Відповідач у відзиві заперечив факт отримання вказаного листа, в тому числі зазначив, що йому невідомі особи, які вказані у листі.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Цивільного кодексу України зазначено, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Враховуючи, що умовами договору передбачено право виконавця послуг на передачу рахунків замовнику за допомогою комп'ютерного зв'язку (електронною поштою), та не вказано конкретної електронної адреси сторін для такого листування, зважаючи, що найменування електронної адреси відповідача, вказана у долученому позивачем електронному листі, містить найменування офіційного сайту відповідача, беручи до уваги презумпцію добросовісності і розумності поведінки позивача, суд дійшов висновку, що долучений позивачем електронний лист є належним доказом направлення рахунків відповідачу, виставлених станом на 24.09.2015, зокрема і рахунків на оплату № 2223 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2224 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2225 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2226 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2227 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп., № 2228 від 18.09.2015 на суму 10368 грн. 00 коп.

При цьому, доказів того, що разом із вказаним листом відповідачу були направлені будь-які інші документи, відповідачем суду не надано.

Враховуючи встановлені судом обставини та спростовання ними доводів відповідача щодо неотримання ним жодного рахунку на оплату по вищевказаним актам наданих послуг, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку в необґрунтованості тверджень відповідача щодо неотримання ним рахунків на оплату за Генеральним договором транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з п. 4.1 Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 після відвантаження вагонів експедитор виставляє рахунок, за погодженими раніше сторонами ставками на перевезення, відповідно до фактично відвантаженим тонам, включаючи вартість дозволяючи телеграм на станцію відвантаження.

Як вбачається з п. 4.1 Генерального договору транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 на позивача не покладено обов'язку направляти (вручати) відповідні рахунки на оплату відповідачу.

Тобто, відповідач самостійно міг звернутися до позивача та отримати у випадку необхідності рахунки на оплату. При цьому, сума оплати за послуги з транспортного експедирування була відома відповідачу при підписанні у кінці місяця актів наданих послуг.

Крім того, суд зазначає, що рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти та ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України; а отже, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов'язку сплатити за надані послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.09.2009 у справі № 3-3902к09.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду строк оплати відповідачем наданих позивачем послуг за актом наданих послуг № 1005 від 30.09.2015 на суму 215285 грн. 70 коп. та актом наданих послуг № 1055 від 30.09.2015 на суму 77200 грн. 00 коп. є таким, що настав.

Судом встановлено, що відповідач не у повному обсязі оплатив надані позивачем послуги з транспортного експедирування за актом наданих послуг № 1005 від 30.09.2015 на суму 215285 грн. 70 коп. та актом наданих послуг № 1055 від 30.09.2015 на суму 77200 грн. 00 коп., у зв'язку з чим станом на 01.11.2015 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 158485 грн. 68 коп., що відображено у складеному сторонами акті звірки взаємних розрахунків за період з 01.09.2015 по 01.11.2015 (копія долучена позивачем до позовної заяви).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Генеральним договором транспортного експедирування № 94/01-15/5-1 від 13.01.2015 у розмірі 139408 грн. 00 коп.

Доказів сплати відповідачем грошових коштів у розмірі 139408 грн. 00 коп. на користь позивача станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується із положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» у розмірі 139408 грн. 00 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФІ-Транс» до Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» про стягнення 139408 грн. 00 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, літ. А; ідентифікаційний код: 32785994) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФІ-Транс» (03049, м. Київ. Вул. Богданівська, буд. 1, кв. 1; ідентифікаційний код: 32820284) грошові кошти у розмірі 139408 (сто тридцять дев'ять тисяч чотириста вісім) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2091 (дві тисячі дев'яносто одна) грн. 12 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 28.04.2016

Суддя І.М. Отрош