ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.04.16р. Справа № 904/2774/16
За позовом Комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН", м. Київ

до Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "СПЕЦТЕХ КАПІТАЛ", м. Вільногірськ Дніпропетровська область

про стягнення попередньої оплати за договором поставки у розмірі 102 479, 90 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 169 від 25.12.2015 року;

від відповідача - не з'явився

Суть спору:

Комунальне підприємство "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "СПЕЦТЕХ КАПІТАЛ" (далі - відповідач) суму 89 424, 00 грн. передплати, 6 796,22 грн. пені, 6 259, 68 грн. 7% штрафу за порушення виконання зобовязань за договором № 325-ТЧ3-15 від 08.12.15р.

Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

08.12.2015 року між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) було укладено договір поставки №625-ТЧ3-15 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупця у встановлений термін «частини помп і компресорів» код 28.13.3 згідно ДК 016-2010 (радіатор - маслоохолоджувач) (далі - товар), а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар, визначений в кількості, якості та за ціною, що зазначені в Специфікації (Додаток 1), що додається до Договору і є його невідємною частиною (п.1.1 Договору).

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Приписами статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами Специфікації №1 до Договору сторони погодили поставку товару на суму 89 424, 00 грн. (в т.ч. ПДВ 20% - 14 904, 00 грн.).

Згідно п.2.5 Договору покупець здійснює попередню оплату в розмірі 100% від суми Договору згідно виставленого рахунку-фактури.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч.1 ст. 693 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було здійснено передплату товару на суму 89 424,00 грн. (а.с.19) згідно виставленого відповідачем рахунку (а.с.18).

Відповідно до п.4.1 Договору постачальник здійснює поставку товару покупцю протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати перерахування покупцем попередньої оплати за товар у розмірі 100% згідно п.3.2 Договору.

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями частини 2 статті 693 ЦК України встановлено, у випадку, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З огляду на те, що відповідачем не поставлено позивачу товар в обумовлені Договором строки, позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо повернення передплати у розмірі 89 424, 00 (а.с.20-21).

Оскільки вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та без задоволення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог не спростував.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно п.9.2 Договору у разі затримки поставки товару постачальник сплачує штраф у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день затримки, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Так, позивач нарахував відповідачу пеню за період з 14.01.16 р. по 29.03.16р. у розмірі 6 796, 22 грн., а також 7% штрафу у розмірі 6 259, 68 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування 7% штрафу, суд визнає їх обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахування пені, суд зазначає, що позивачем невірно визначено дату початку періоду, з якої він може проводити відповідні розрахунки, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з платіжного доручення (а.с.19), позивачем здійснено передплату товару 15.12.2015 року.

Враховуючи положення пункту п.4.1 Договору граничним терміном поставки товару є 14.01.2016 року, тобто відповідач повинен був поставити товар в строк до 14.01.2016 року включно, отже прострочення відповідачем виконання зобовязання щодо поставки товару почалось з 15.01.16 р. і саме з цієї дати позивач має право нараховувати пеню.

За таких обставин, суд визнає нарахування розміру пені обґрунтованими частково, а саме задовольняє за період з 15.01.16р. по 29.03.16р. на суму 6 706,80 грн., тоді як в решті нарахувань розміру пені відмовляє за безпідставністю.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "СПЕЦТЕХ КАПІТАЛ" (51700, Дніпропетровська область, м.Вільногірськ, вул. Леніна, буд.67, офіс.2; ) на користь Комунального підприємства "КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН" (03056, м. Київ, пр.Перемоги, буд.35; ) суму 89 424, 00 грн. (вісімдесят девять тисяч чотириста двадцять чотири грн. 00 коп.) основного боргу, 6 706, 80 грн. (шість тисяч сімсот шість грн. 80 коп.) пені, 6 259, 68 грн. (шість тисяч двісті пятдесят девять грн. 68 коп.) 7% штрафу, 1 535,86 грн. (одна тисяча пятсот тридцять пять грн. 86 коп.) судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст підписаний 06.05.2016р.