КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2016 р. Справа№ 911/4817/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Сидоренко А.С., дов. від 18.04.2014 №14-100,

від відповідача Мамаєв Д.Ю., дов. від 04.01.2016 б/н,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2016 (підписане 16.02.2016)

у справі №911/4817/15 (суддя Третьякова О.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства Київської обласної ради «Тетіївтепломережа»

про стягнення 11 481,39 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України», або позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Київської обласної ради «Тетіївтепломережа» (далі - КП КОР «Тетіївтепломережа», або відповідач) про стягнення 11 481,39 грн, з яких: 4 461,67 грн 3% річних, 7 019,72 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.01.2016 у справі №911/4817/15 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що уклавши договір про організацію взаєморозрахунків від 14.02.2014 №211/30, сторонами тим самим змінено порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до умов договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 №14/2408/11. Оскільки для застосування санкцій, передбачених договором від 30.09.2011 №14/2408/11, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) необхідно, щоб оплата за природний газ була здійснена поза межами, порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, розрахунок за яким відбувся у порядку та встановлені строки,суд дійшов висновку, що правові підстави для застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України у спірних відносинах відсутні.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2016 скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст.ст.631, 653 ЦК України та процесуального права, зокрема, ст.ст.4-2, 43, 83, 84 Господарського кодексу процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За твердженнями апелянта, оскільки договір №211/30 укладено 14.02.2014, то він не може розповсюджувати свою дію на відносини, що виникли між сторонами з 11.07.2013 по 01.04.2014.

Крім того скаржник зазначає, що, відхиляючи доводи позивача, а також ігноруючи наявні докази, місцевий господарський суд не зазначив у рішенні правового обґрунтування і тих доведених фактичних обставин, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 відновлено ПАТ «НАК «Нафтогаз України» пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі №911/4817/15, розгляд скарги призначено на 27.04.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

Доказом належного повідомлення сторін про час і місце розгляду апеляційної скарги є повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвали суду від 04.04.2016) - 06.04.2016 позивачу та відповідачу, долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 27.04.2016 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2016 скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2011 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець) та КП КОР «Тетіївтепломережа» (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №14/2408/11 (далі - договір), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у ІV кварталі 2011 та 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (далі - газ) для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями.

Згідно з п.5.2 договору ціна за 1 000 куб.м. газу становить 1091,00 грн з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1 091,00 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

У п.6.1 договору визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В подальшому між сторонами укладались додаткові угоди від 11.10.2011 №1, від 19.01.2012 №2, від 01.02.2012 №3, від 27.06.2012 №4, від 03.12.2012 №5.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

Частинами 1, 2 ст.712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст.662 ЦК України визначає, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору протягом жовтня-грудня 2011, січня - квітня 2012 та жовтня - грудня 2012 позивачем поставлено, а відповідачем отримано природний газ загальною вартістю 1 331 434,13 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Частина 1 ст.691 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно частини 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначалось вище оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Однак, відповідач, в порушення умов договору, зобов'язання в частині оплати вартості отриманого товару (природного газу) у повному обсязі не виконав.

Звертаючись до суду, позивач просив стягнути з відповідача 4 461,67 грн 3% річних (за період з 13.10.2011 по 01.04.2014) та 7 019,72 грн інфляційних втрат (за період з серпня 2013 по березень 2014), виходячи із суми заборгованості 204 843,97 грн.

Частина 2 ст.625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

14.02.2014 між Головним управлінням Державної казначейської служби у Київській області (сторона перша), Департаментом фінансів Київської облдержадміністрації (сторона друга), Управлінням фінансів Тетіївської районної державної адміністрації (сторона третя), Тетіівською районної державної адміністрацією (сторона четверта), КП КОР «Тетіївтепломережа» (сторона п'ята) та НАК «Нафтогаз України» (остання сторона) укладено договір №211/30 (далі - договір №211/30) про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік»).

Згідно з п.1 договору №211/30 предметом його є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п.24 ст.14 та п.2 ст.16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялись, транспортувались та постачались населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 №30.

Відповідно до п.п.3-9 договору №211/30 казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно з п.2 ст.16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», стороні першій у сумі 204 843,97 грн на підставі рішення Міністерства Фінансів України.

Сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 204 843,97 грн для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 204 843,97 грн для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 204 843,97 грн для погашення частини заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Сторона четверта перераховує на рахунок сторони п'ятої кошти у сумі 204 843,97 грн для погашення частини заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Сторона п'ята перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 204 843,97 грн, у тому числі ПДВ 34 140,66 грн для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 30.09.2011 №14/2408/11 за 2012 рік.

Сторона остання перераховує кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобов'язань і проведення розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу.

Підпунктами 1, 2 п.11 договору №211/30 передбачено, що з метою виконання договору сторони зобов'язуються забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з Порядком та умовами надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування; не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Дата та номер договору встановлюються після його підписання сторонами (п.14 договору №211/30).

Згідно з п.16 договору №211/30 сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Відповідач виконав свій обов'язок по оплаті природного газу 01.04.2014, що визначений умовами договору №211/30, та перерахував позивачу грошові кошти у сумі 204 843,97 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 01.04.2014 №18.

Отже, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений згідно з договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі №924/406/14.

Частина 1 ст.111-28 ГПК України визначає, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договорами про організацію взаєморозрахунків.

Оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені договором про організацію взаєморозрахунків, а сторони у справі згідно з пунктом 15 цих договорів засвідчили, що після виконання договору вони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору, тому правових підстав для задоволення позову немає.

Суд апеляційної інстанції відхиляє як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, оскільки договір про організацію взаєморозрахунків не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань і підстав для інших грошових вимог.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, враховуючи викладене вище, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, з огляду на наявні у справі докази та встановлені судом обставини, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2016 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 19.01.2016 у справі №911/4817/15 - без змін.

2. Матеріали справи №911/4817/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій