РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Справа № 924/931/13

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Тимошенко О.М. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: ОСОБА_1 (керівник)

ДВС: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу відповідача редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 08.04.2016 року у справі №924/931/13 (суддя Танасюк О.Є.)

за позовом Комунального підприємства Нетішинської міської ради "Житлово-комунальне об'єднання"

до Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" м.Нетішин

за участю Відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції

про виселення Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" із приміщення, розташованого у будинку №7 по вул. Набережній в м. Нетішин

Судом апелянту розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

В судовому засіданні від 11.05.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області (суддя Танасюк О.Є.) від 08 квітня 2016 року у справі №924/931/13 за позовом Комунального підприємства Нетішинської міської ради "Житлово-комунальне об'єднання" (надалі позивач) до Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" (надалі відповідач) про виселення Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" із приміщення, розташованого у будинку №7 по вулиці набережній в м.Нетішин було відновлено пропущений строк для звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця по справі №924/931/16; доводи Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" визнано неправомірними; відхилено скаргу від 23.03.2016 року Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" на дії державного виконавця відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції при примусовому виконанні наказу по справі №924/931/13 та забезпечення діяльності Редакції; було відмовлено у задоволенні заяви про визнання наказу господарського суду Хмельницької області від 04.10.2013 року по справі №924/931/13 таким, що не підлягає виконанню /а.с.118-120/.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що з копій матеріалів виконавчого провадження наданих виконавцем та інформації здобутої судом в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень станом на 06.04.2016 року, державним виконавцем 21.01.2016 року не вчинялися будь-які дії щодо примусового виселення боржника із займаного ним приміщення по вул.Набережна, 7 у м.Нетішині. Відтак твердження скаржника про виселення державним виконавцем Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" із приміщення по вул.Набережна, 7 у м.Нетішині є безпідставним, та таким, що спростовується матеріалами справи. З огляду на те, що суд дійшов висновку про неправомірність доводів скаржника, викладених у скарзі на дії державного виконавця, вимога про забезпечення діяльності редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" шляхом виконання позовних вимог є безпідставною. Судом було враховано, що наказ господарського суду Хмельницької області від 04.10.2013 року по справі №924/931/13 про виселення Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" із нежитлового приміщення площею 12,6 кв.м., розташованого за адресою: м.Нетішин, вул. Набережна, 7 боржником в добровільному порядку не виконаний. З огляду на зазначене, відсутні підстави, визначені статтею 117 ГПК України для визнання наказу господарського суду Хмельницької області від 04.10.2013 року по справі №924/931/13 таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, відповідач (боржник) Редакція загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 08 квітня 2016 року по справі №924/931/13 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заявлені Редакцією вимоги. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема, скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з грубим порушенням фундаментальних прав, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Посилається на пункт 49 рішення у справі "Гендісайд проти сполученого Королівства" 1976 року, пункт 41 рішення у справі "Лінгенс проти Австрії" 1986 року, на статтю 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та на статтю 1 протоколу до Конвенції. Крім того, апелянт зазначає, що на даний час діє мораторій на виселення редакцій друкованих засобів масової інформації. Редакція загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" на законних підставах займало приміщення на підставі договору оренди. Припинення договору оренди не є підставою для виселення редакції, яка належним чином виконує свої зобов'язання, з врахуванням дії спеціального мораторію передбаченого постановою Верховної Ради України "Про запровадження мораторію на виселення редакцій друкованих засобів масової інформації, закладів культури, у тому числі бібліотек, видавництв, книгарень, підприємств з розповсюдження книг та преси" від 16 січня 2009 року. Втручання органів державної влади, місцевого самоврядування та суду в права редакції та їх обмеження не було "передбачено законом" (оскільки діяла пряма законодавча заборона на виселення редакції, яка викладена таким чином, що редакція мала всі підстави правомірно очікувати, що її не буде виселено), не мала "легітимної мети" (оскільки місцеві органи, згідно прямої заборони закону не мали права передавати приміщення займане редакцією в користування іншим особам, як це фактично було вчинено) та не було "необхідним в демократичному суспільстві" (оскільки редакція як неприбуткова організація займалася висвітленням важливих подій громадського життя, викривала незаконні вчинки та корупційній діяння посадовців, а втручання в її права призводить до фактичного припинення випуску газети, зокрема вже не вийшов останній випуск газети через дії державного виконавця та суду) в розумінні Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 22 квітня 2016 року у справі №924/931/13 було прийнято до провадження апеляційну скаргу відповідача та призначено дату судового засідання на 11 травня 2016 року /а.с.136/.

11 травня 2016 року від Відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції надійшли пояснення, відповідно до яких останній проти апеляційної скарги заперечує, просить ухвалу господарського суду Хмельницької області від 08.04.2016 року у справі №924/931/13 залишити без змін. Крім того, просить розглядати справу без участі представника відділу державної виконавчої служби.

Безпосередньо в судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав вимоги і доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином /а.с.150/.

Враховуючи положення статті 102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників позивача та ДВС за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 101 ГПК України.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Хмельницької області від 24 вересня 2013 року позов комунального підприємства Нетішинської міської ради "Житлово-комунальне об'єднання" до Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" про виселення Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" із приміщення, розташованого у будинку №7 по вул.Набережній в м.Нетішин задоволено.

Вирішено виселити Редакцію загальнодержавної газети "Вісник малозахищених", (м.Нетішин Хмельницької області) із нежитлового приміщення площею 12,6 кв.м., розташованого за адресою: м.Нетішин, вул.Набережна, 7 та стягнути з Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених", (Хмельницька область м. Нетішин, вул. Курчатова, 7/21, ) на користь Комунального підприємства Нетішинської міської ради "Житлово-комунальне об'єднання", (м. Хмельницька область м. Нетішин, проспект Незалежності, 31, р/р №4219 в АТ "Укрексімбанк" ЗКПО 31345419 МФО 315609) витрати по оплаті судового збору в сумі 1147,00 грн. (одна тисяча сто сорок сім гривень 00 коп.)

04 жовтня 2013 року на виконання даного рішення суду було видано наказ.

25 березня 2016 року на адресу господарського суду Хмельницької області по справі №924/931/13 надійшла скарга від Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" на незаконні дії державного виконавця відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції ОСОБА_2 при примусовому виконанні наказу № 924/931/13, в якій остання просить визнати виселення інспектором ДВС Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" із приміщення, розташованого у будинку за адресою: м. Нетішин, вул. Набережна, 7, під час виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 04 жовтня 2013 року по справі №924/931/13 таким, що суперечить діючому законодавству; визнати наказ господарського суду Хмельницької області від 04 жовтня 2013 року по справі №924/931/13, щодо виселення Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" із приміщення, розташованого за адресою: м. Нетішин, вул. Набережна, 7 таким, що не підлягає виконанню; визнати незаконними дії інспектора Нетішинського відділу ДВС ОСОБА_2; забезпечити діяльність редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" шляхом виконання позовних вимог.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 21 січня 2016 року при вчиненні дій щодо примусового виселення Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" із приміщення будинку по вул.Набережна, 7 в м.Нетішин, державним виконавцем відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції ОСОБА_2 було порушено вимоги чинного законодавства, оскільки строк добровільного виселення закінчується 21 січня 2016 року.

Також скаржник вважає, що на нього поширюється дія мораторію на виселення, встановленого Постановою Верховної Ради України №901-VI від 16 січня 2009 року „Про запровадження мораторію на виселення редакцій друкованих засобів масової інформації, закладів культури, у тому числі бібліотек, видавництв, книгарень, підприємств з розповсюдження книг та преси тому зазначає, що є всі підстави для визнання недійсним наказу господарського суду Хмельницької області від 04 жовтня 2013 року по справі №924/931/13 щодо виселення Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" із приміщення будинку, розташованого за адресою: м. Нетішин, вул. Набережна, 7.

Крім того, скаржник посилаючись на те, що виконання наказу суду від 04 жовтня 2013 року по справі №924/931/13 про виселення боржника із приміщення, розташованого в м.Нетішин, по вул. Набережна, 7 площею 12,6 кв.м. паралізувало роботу редакції, позбавило права читачів на свободу слова, просить забезпечити виконання позовних вимог шляхом заборони виселення.

При цьому, скаржник у поданій скарзі просив відновити встановлений у частині 1 статті 121-2 ГПК України 10-денний строк для подання скарги відповідно до вимог статті 53 ГПК України у звязку з наявністю поважних причин його пропуску.

Відповідно до частини 1 статті 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 9.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України визначено, що встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Як вбачається судами зі скарги, Редакцією загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" оскаржуються дії державного виконавця щодо примусового виселення, які були вчиненні 21 січня 2016 року. При цьому, вперше скаржник звернувся із скаргою на дії державного виконавця, яка датована 31 січня 2016 року, тобто в межах строку. Враховуючи, що скарга на дії державного виконавця від 31 січня 2016 року, а в подальшому, повторні скарги від 19 лютого 2016 року та від 09 березня 2016 року (оформлені як одна скарга по двох справах №924/931/13 та №924/932/13) були повернуті без розгляду, з метою допуску заявника до правосуддя, місцевий господарський суд правомірно відновив пропущений процесуальний строк.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 124 Конституції України та статтею 115 ГПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

За змістом статті 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як вбачається судами з матеріалів справи, 23 травня 2014 року відділом ДВС Нетішинського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Хмельницької області №924/931/13 від 04 жовтня 2013 року про виселення Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" (м. Нетішин Хмельницької області) із нежитлового приміщення площею 12,6 кв.м., розташованого за адресою: м.Нетішин, вул.Набережна, 7.

Вказаною постановою божнику визначено термін для добровільного виконання, а саме до 07 червня 2014 року. Таким чином, твердження скаржника про те, що строк для добровільного виселення закінчується 21 січня 2016 року є безпідставним та спростовується матеріалами справи.

Частиною 1 статті 27 Закону "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

З інформації про виконавче провадження станом момент винесення оскаржуваної ухвали вбачалося, що 22 грудня 2014 року було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у звязку із зверненням державного виконавця до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду.

Однак, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 14 січня 2015 року заява державного виконавця про відстрочку виконання рішення суду по справі №924/931/13 була повернута без розгляду на підставі пункту 6 статті 63 та статті 121 ГПК України.

25 лютого 2015 року було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження.

У вимозі державного виконавця від 16 липня 2015 року №3760 зазначено, що станом на 15 липня 2015 року рішення суду Редакцією загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" не виконано, боржник не виселився із житлового приміщення площею 12,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Нетішин, вул. Набережна, 7. Зважаючи на викладені обставини, державний виконавець вимагав у боржника у строк до 22 липня 2015 року виконати наказ господарського суду Хмельницької області №924/931/13 від 04 жовтня 2013 року та звільнити нежитлове приміщення площею 12,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Нетішин, вул. Набережна, 7. Вказано, що у разі невиконання судового рішення та вимоги у строк до 22 липня 2015 року боржнику необхідно надати державному виконавцю письмові пояснення щодо причин невиконання рішення суду.

Скаржник у поданій скарзі посилається на те, що виселення інспектором ДВС Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" із приміщення, розташованого у будинку розташованого за адресою: м. Нетішин, вул. Набережна, 7 суперечить діючому законодавству.

Однак, як вбачається судами з копій матеріалів виконавчого провадження наданих виконавцем та інформації здобутої в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, державним виконавцем 21 січня 2016 року не вчинялися будь-які дії щодо примусового виселення боржника із займаного ним приміщення по вул. Набережна, 7 у м. Нетішині. Тому твердження скаржника про виселення державним виконавцем Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" із приміщення по вул. Набережна, 7 у м. Нетішині є безпідставним, та таким, що спростовується матеріалами справи.

Згідно зі статтями 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з пунктом 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищезазначене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що доводи Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" є неправомірні, у звязку з чим скарга на дії державного виконавця відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції не підлягає задоволенню.

Також скаржник просив в скарзі забезпечити діяльність редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" шляхом виконання позовних вимог. При цьому, виконання позовних вимог просив забезпечити шляхом заборони виселення. В судовому засіданні суду першої інстанції представник скаржника надавав пояснення, що дана вимога є засобом забезпечення вимог, викладених в скарзі на дії державного виконавця.

З огляду на те, що суди дійшли висновку про неправомірність доводів скаржника, викладених у скарзі на дії державного виконавця, вимога про забезпечення діяльності редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" шляхом виконання позовних вимог є також безпідставною.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що вимога про забезпечення діяльності редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" шляхом виконання позовних вимог може бути засобом забезпечення окремих позовних вимог заявника, які розглядаються в іншому позовному провадженні, або самостійними позовними вимогами до відділу ДВС, які повинні розглядатись в порядку визначеному ГПК України чи іншого процесуального законодавства.

При цьому, відповідно до статті 66 ГПК господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Однак заявник не обґрунтовує які позовні вимоги просить забезпечити в такий спосіб та не обґрунтовує підстави їх вжиття.

За таких обставин, вищезазначена вимога не підлягає задоволенню в межах скарги на дії органу ДВС при виконанні рішення суду.

Окрім того, судами враховується, що рішення господарського суду Хмельницької області від 24.09.2013 року по справі №924/931/13 не виконується тривалий час, незважаючи на те, що рішення, які набрали законної сили є обов'язковими для виконання на всій території України.

Також звертається увага на те, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами та доповненнями, внесеними Протоколом №11 від 11.05.1994 року, Протоколом №14 від 13.05.2004 року), яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Суд вважає, що на державі лежить позитивне зобов'язання організовувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці (аналогічна позиція викладена в Рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року справа "Чіжов проти України" (заява №6962/02).

З приводу вимоги про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, колегією суддів враховується наступне.

Статтею 117 ГПК України встановлено, що господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як на підставу для визнання наказу господарського суду Хмельницької області від 04 жовтня 2013 року по справі №924/931/13 таким що не підлягає виконанню заявник посилається на те, що на нього поширюється дія мораторію на виселення, встановленого Постановою Верховної Ради України №901-VI від 16 січня 2009 року „Про запровадження мораторію на виселення редакцій друкованих засобів масової інформації, закладів культури, у тому числі бібліотек, видавництв, книгарень, підприємств з розповсюдження книг та преси.

Згідно пункту 1 вищевказаної постанови (в редакції Постанови Верховної Ради України від 15 квітня 2009 року №1271-VІ), Верховна Рада України постановила органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування тимчасово, до схвалення відповідного закону припинити прийняття рішень та призупинити виконання раніше прийнятих рішень про виселення редакцій друкованих засобів масової інформації, закладів культури, у тому числі бібліотек, видавництв, книгарень, підприємств з розповсюдження книг та преси із займаних ними на законних підставах приміщень державної та комунальної власності, а також про знесення існуючих кіосків з продажу друкованих засобів масової інформації.

Як вбачається колегією суддів із рішення господарського суду Хмельницької області від 24 вересня 2013 року по справі №924/931/13, правовою підставою на виселення відповідача із зайнятого ним приміщення в будинку №7 по вул.Набережна в м.Нетішин Хмельницької області був факт припинення 01 жовтня 2012 року дії договору оренди №64 від 01 жовтня 2008 року, тобто відсутність законних підстав його займати.

Однак, зі змісту постанови Верховної Ради України, на яку посилається заявник судами вбачається, що вказана постанова стосується випадків виселення редакцій друкованих засобів масової інформації, які впродовж десятків років на законних підставах займали приміщення державної та комунальної власності.

Враховуючи, що підставою для виселення Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" із нежитлового приміщення площею 12,6 кв.м., розташованого за адресою: м.Нетішин, вул.Набережна, 7 було безпідставне зайняття відповідачем раніше орендованих приміщень, в даному випадку необґрунтованим є посилання заявника на постанову Верховної Ради України №901-VI від 16 січня 2009 року „Про запровадження мораторію на виселення редакцій друкованих засобів масової інформації, закладів культури, у тому числі бібліотек, видавництв, книгарень, підприємств з розповсюдження книг та преси.

Крім того, суди звертають увагу апелянта, що відповідно до Постанови Верховної Ради України №901-VI від 16.01.2009 року „Про запровадження мораторію на виселення редакцій друкованих засобів масової інформації, закладів культури, у тому числі бібліотек, видавництв, книгарень, підприємств з розповсюдження книг та преси (в редакції постанови ВРУ від 15.04.2009 року №1271-VІ) мораторій, а саме тимчасова дія заборон, запроваджувався до прийняття закону, яким врегульовано відповідні питання.

Законом України „Про посилення захисту майна редакцій засобів масової інформації, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок від 20.05.2010 року врегульовано порядок взаємодії, зокрема редакцій засобів масової інформації, з органами місцевого самоврядування, як орендодавцями.

Крім того, положення статті 6 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" визначають можливість передачі засобам масової інформації у безстрокову оренду приміщень загальнодержавної і комунальної власності, а також, можливість передачі приміщень у власність трудового колективу виключно у встановленому порядку. Слід зазначити, що будь-який порядок передбачає звернення зацікавленої особи (в даному випадку редакції ЗМІ) до відповідних органів з пропозицією (проханням, клопотанням тощо) стосовно надання певного приміщення в оренду або у власність трудового колективу. В матеріалах справи наявна відповідь виконавчого комітету Нетішинської міської ради №38/01-07-4380/2014 від 14.11.2014 року на звернення Голови Редакційної ради газети "Вісник малозахищених" №9 від 16.10.2014 року щодо можливості надання у безстрокову оренду приміщення площею 12,6 кв.м., розташованого за адресою: м.Нетішин, вул. Набережна, 7, згідно якої Нетішинська міська рада відмовила у укладені з відповідачем договору бестрокової оренди та просила відповідача якнайшвидше звільнити займані приміщення.

Згідно з пунктом 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року, частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Колегією суддів враховується, що наказ господарського суду Хмельницької області від 04 жовтня 2013 року по справі №924/931/13 про виселення Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" із нежитлового приміщення площею 12,6 кв.м., розташованого за адресою: м.Нетішин, вул.Набережна, 7 боржником в добровільному порядку не виконаний.

З огляду на вищезазначене, господарський суд Хмельницької області прийшов до правильного висновку про відсутність підстав, визначених статтею 117 ГПК України для визнання наказу господарського суду Хмельницької області від 04 жовтня 2013 року по справі №924/931/13 таким, що не підлягає виконанню.

Інші доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 08.04.16 року у справі №924/931/13 залишити без змін, апеляційну скаргу Редакції загальнодержавної газети "Вісник малозахищених" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 924/931/13 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Дужич С.П.