Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "12" травня 2016 р. Справа № 906/81/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Ляхевич А.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 15.01.2016р.,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №26/1282 від 20.11.2015р.,

від третіх осіб:

ОСОБА_3: ОСОБА_4, довіреність №699 від 18.05.2015р.,

ОСОБА_5: ОСОБА_4, довіреність №202 від 07.02.2014р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" (м.Житомир)

до Житомирської міської ради (м.Житомир)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

ОСОБА_3 (м.Житомир),

ОСОБА_5 (м.Житомир)

про визнання протиправними та скасування пунктів 108 та 109 додатку до рішення 44 сесії 6 скликання від 20.03.2015р. №881

Приватне підприємство "Творчо-виробничий центр "Олеся" (м.Житомир) звернулося до господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Житомирської міської ради (м.Житомир) про визнання протиправними та скасування пунктів 108 та 109 додатку до рішення 44 сесії 6 скликання від 20.03.2015р. №881.

Господарським судом ухвалою від 04.02.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №906/81/16, розгляд справи призначено на 03.03.2016р. Також, вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 (м.Житомир) та ОСОБА_5 (м. Житомир).

Зважаючи на неявку в судове засідання 03.03.2016р. представника відповідача, для надання відповідачу можливості реалізувати принцип змагальності, забезпечення участі в судовому засіданні, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, враховуючи також необхідність подання додаткових доказів, господарським судом ухвалою від 03.03.2016р. розгляд справи відкладено на 24.03.2016р.

24.03.2016р. через діловодну службу суду від представника третіх осіб надійшли пояснення по справі (вх.№3355).

В судовому засіданні 24.03.2016р. представник позивача подав заяву (вх.№3449/16 від 24.03.2016р.) про приєднання до матеріалів справи документів згідно наведеного переліку.

Представник відповідача просила долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву (вх.№3450/16 від 24.03.2016р.) разом з додатками; подані документи судом долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання позивача, враховуючи необхідність подання додаткових доказів з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, господарський суд відклав розгляд справи на 12.05.2016р., продовживши встановлений строк розгляду справи відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України за обґрунтованим клопотанням позивача.

В засіданні суду представник позивача позов підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та з урахуванням наданих під час розгляду справи пояснень. Просить позовні вимоги задовольнити. На виконання вимог ухвали суду подав заяву про долучення до матеріалів справи копії нотаріально засвідченого державного акту на земельну ділянку, копії нотаріального засвідченого витягу з Державного земельного кадастру, копії ухвали Вищого спеціалізованого суду, якою встановлено, що земельна ділянка, щодо якої відповідачам надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою, накладається на земельну ділянку, яка згідно державного акту від 1993р. перебуває в користуванні позивача.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечила в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Стверджує, що Житомирська міська рада не мала права відмовити третім особам у видачі дозволу на виготовлення землевпорядної документації. Вважає, що оскаржуване рішення Житомирської міської ради не має жодних правових наслідків для позивача. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача також подала до матеріалів справи копію довідки з ЄДР на відповідача та засвідчену Управлінням Держгеокадастру у Житомирському району Житомирської області копію державного акту на земельну ділянку.

Представник третіх осіб підтримав позицію, висловлену представником відповідача. Письмові пояснення по справі представника третіх осіб, відповідно до яких представник не визнає позов ПП "ТВЦ "Олеся" у даній справі, містяться в матеріалах справи (а.с.43).

На запитання судді представники обох сторін підтвердили той факт, що земельна ділянка за адресою вул.Театральна,5а, щодо якої відповідачам надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, накладається на земельну ділянку (знаходиться в її межах), яка згідно державного акту на право користування землею Б№022692, виданого в 1993 році, перебуває в користуванні позивача. Жодних заперечень з даного приводу у сторін немає.

Стосовно тривалості розгляду даної справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006р. №3477-ІУ суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно п.31 Рішення Європейського суду з прав людини від 1 лютого 2007 р. у справі "Макаренко проти України" суд нагадує, що "розумний" строк проваджень має визначатись відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника і компетентних органів та інтерес, який мав заявник у цьому спорі.

Відповідно до п.27 Рішення Європейського суду з прав людини від 8 квітня 2010 року у справі "Гутка проти України" суд також частково погодився з твердженням Уряду України про те, що сторони сприяли тривалості оскаржуваного провадження. Вірним є те, що, хоча стороні в цивільній справі не можна ставити за вину використання доступних за національним законодавством засобів для захисту своїх інтересів, вона має враховувати те, що такі дії неминуче призводять до затягування відповідного провадження (згідно ухвали у справі "Малицька-Васовська проти Польщі" від 5 квітня 2001 року, №41413/98).

Зважаючи на викладене, маючи на меті забезпечити розгляд справи за результатом дослідження усіх доказів по справі в їх сукупності та вжити передбачених законом засобів для встановлення належності і допустимості доказів по справі, неодноразово для надання можливості сторонам подати відповідні докази в наступне слухання справи, призначене на іншу дату, суд дійшов висновку, що розумним для розгляду даної справи є саме строк, що мав забезпечити як реалізацію процесуальних прав сторін по справі, так і повний, всебічний, об'єктивний розгляд справи та правильне вирішення господарського спору.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, ОСОБА_5 звернулись до Житомирської міської ради із заявами про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки площею 0,1264 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою вул.Театральна, 5-а (а.с.81,82).

Сорок четвертою сесією шостого скликання Житомирської міської ради прийнято рішення №881 від 20 березня 2015 року "Про надання дозволу громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення", відповідно до пункту 1 якого надано дозвіл громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення та виготовлення детального плану території, згідно з додатком.

Відповідно до п.108 додатку до рішення 44 сесії міської ради від 20.03.2015р. №881 "Список громадян міста, яким надається дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення" надано дозвіл ОСОБА_5 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1264 га по вул.Театральна, 5-а для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (02.01.) (а.с.79 та на звороті).

У відповідності до п.109 додатку до рішення 44 сесії міської ради від 20.03.2015р. №881 "Список громадян міста, яким надається дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення" надано дозвіл ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1264 га по вул.Театральна, 5-а для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (02.01.) (а.с.78 та на звороті).

Звернувшись з позовною заявою у даній справі позивач вказав про незаконність зазначених пунктів додатку до рішення, посилаючись на порушення внаслідок даного рішення його прав як користувача земельної ділянки площею 0,4000 га по вул.Київська,6 у м.Житомирі на підставі державного акту на право користування землею Б №022692, виданого на підставі рішення Житомирської міської ради від 26.02.1993р., яке на сьогоднішній день є чинним. Позивач зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не отримували відповідної письмової згоди ПП "Творчо-виробничий центр "Олеся", яке є землекористувачем земельної ділянки площею 0,4000 га по вул.Київська у м.Житомирі, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,1264 га по вул.Київська,6. А тому, таке рішення прийнято всупереч вимогам закону (позивач посилається на ч.2 ст.123 Земельного кодексу України) та має бути в оскаржуваній частині визнано незаконним і скасовано.

Розглянувши питання про законність та обґрунтованість позовних вимог, заявлених у даній справі, господарський суд приймає до уваги вищевикладені встановлені судом обставини справи, а також, наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної ОСОБА_6 і ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

За змістом ч.1, ч.2 ст.116 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, 20.03.2015р. - дату прийняття рішення Житомирської міської ради №881, в т.ч. в оскаржуваній частині), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

В статті 123 Земельного кодексу України, яка визначає порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування (у вищевказаній редакції) передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч.2 ст.123 Земельного кодексу України (в зазначеній редакції), особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У відповідності до ч.3 ст.123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття в редакції від 05.03.2009р.).

Як вбачається з матеріалів справи, державний акт на право користування землею Б№022692, виданий у 1993 році Творчо-виробничому центру "Олеся" про надання у безстрокове та безоплатне користування 0,40 га землі за адресою м.Житомир, вул.Київська,6, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №72.

При цьому, з урахуванням віддмінності адреси земельної ділянки, право користування якою належить позивачу (вул.Київська,6), з адресою земельної ділянки, щодо якої оскаржуваною частиною рішення ради №881 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою (вул.Театральна, 5-а), суд враховує, наступне.

По-перше, та обставина, що ділянка по вул. Театральна,5-а, щодо якої надано третім особам дозвіл на розроблення проекту землеустрою, вбачається безпосередньо з плану землекористування Творчо-виробничого центру "Олеся" в державному акті на право користування землею позивача (в примірниках Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області (а.с.127-130) та Житомирської міської ради (а.с.91-92); в копії примірника державного акту, наявного у позивача, відсутні деякі записи, в т.ч. будівлі на плані земельної ділянки (а.с.15-18)) та опоспередковано зі схеми розташування земельної ділянки в м.Житомирі вул.Театральна, 5а, 5б та фрагменту з плану міста Житомира (база державного земельного кадастру) (а.с.58).

По-друге, при розгляді справи представники обох сторін підтвердили той факт, що земельна ділянка за адресою вул.Театральна,5а, щодо якої відповідачам надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, накладається на земельну ділянку (знаходиться в її межах), яка згідно державного акту на право користування землею Б№022692, виданого в 1993 році, перебуває в користуванні позивача. Жодних заперечень з даного приводу у сторін немає.

Крім того, в листі від 26.07.2013р. Управління регулювання земельних відносин Житомирської міської ради повідомило гр.ОСОБА_3, АДРЕСА_1, про те, що земельна ділянка по вул.Театральна,5-а входить до складу земельної ділянки, яка знаходиться в постійному користуванні позивача.

По-третє, між сторонами мали місце неодноразові вирішення спорів, пов'язаних з вищевказаною земельною ділянкою, в судовому порядку (роздруковані судові акти в Єдиного державного реєстру судових рішень - а.с.98-115; надані позивачем копії судових актів - а.с.59-74, 122-124), зі змісту яких вбачається, зокрема, те, що земельна ділянка за адресою вул.Театральна,5-а в м.Житомир накладається на земельну ділянку 0,40 га за адресою вул.Київська,6 в м.Житомир, належну на праві безстрокового безоплатного користування позивачу.

Внаслідок викладеного, зібраних у справі доказів та заслуханих правових позицій обох сторін у справі, в суду відсутні підстави для виникнення сумнівів щодо достовірності тієї обставини, що земельна ділянка за адресою вул.Театральна, 5-а в м.Житомир є складовою частиною земельної ділянки 0,40 га за адресою вул.Київська, 6 в м.Житомир, постійним землекористувачем якої є позивач.

Також, судом враховується факт правонаступництва Приватного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" після МСП ТВЦ "Олеся", який було досліджено та встановлено господарським судом Житомирської області в справі 5/106-нм (постанова Вищого господарського суду України від 22.07.2009р., а.с.100-103).

Таким чином на час прийняття Житомирською міською радою рішення №881 від 20 березня 2015 року "Про надання дозволу громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення" в частині пунктів 108 та 109 додатку, згідно з якими надано дозвіл ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1264 га по вул.Театральна, 5-а для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вказана земельна ділянка як складова частина земельної ділянки площею 0,40 га по вул.Київська,6, перебувала у безстроковому безоплатному користуванні позивача. При цьому, погодження позивача як землекористувача даної земельної ділянки на її вилучення, як це передбачено ч.6 ст.118 та ч.2 ст.123 Земельного кодексу України не надавалось.

У відповідності до ч.5 ст.116 Земельного кодексу України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно зі статтею 152 Земельного кодексу України одним із способів захисту прав є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У п.2 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України №02-5/35 від 26.01.2000р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" (зі змінами) визначено, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

У даному випадку, з вищевикладеного вбачається, що оскаржуваний у справі акт органу місцевого самоврядування - рішення 44 сесії міської ради від 20.03.2015р. №881 в частині п.108, п.109 додатку до рішення "Список громадян міста, яким надається дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення" не відповідає вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та, безпосередньо, ст.118, ст.123, ч.5 ст.116 Земельного кодексу України, а також, порушує законні права позивача у справі як постійного землекористувача земельною ділянкою, щодо якої прийнято рішення в оскаржуваній частині.

При цьому, стосовно доводів відповідача про відсутність порушення прав позивача оскаржуваним рішенням, оскільки надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а відтак, оскаржуване рішення ради не породжує наслідків для власника чи користувача земельної ділянки, суд зазначає, що вони суперечать встановленим судом обставинами справи та вимогам ст.ст.116, 118, 123 Земельного кодексу України (на які посилається також відповідач), оскільки відповідно до вказаних положень закону надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є, після звернення до ради з відповідною заявою, одним з чергових етапів в порядку надання земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність або користування, та після отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідний орган місцевого самоврядування у двотижневий строк мав би прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 ЗК України) або про надання земельної ділянки у користування (ч.6 ст.123 ЗК України).

У відповідності до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, доводи відповідача, якими останній мотивував заперечення позовних вимог, свого підтвердження при розгляді справи не знайшли, оскільки спростовуються зібраними у справі доказами та положеннями чинного законодавства України.

За таких обставин, позовні вимоги щодо визнання незаконними та скасування пунктів 108 та 109 додатку до рішення сорок четвертої сесії шостого скликання Житомирської міської ради від 20.03.2015р. №881 "Про надання дозволу громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення" підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України, сплата судового збору за розгляд справи покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконними та скасувати пункти 108 та 109 додатку до рішення сорок четвертої сесії шостого скликання Житомирської міської ради від 20.03.2015 р. №881 "Про надання дозволу громадянам на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном/зміна цільового призначення".

3. Стягнути з Житомирської міської ради (10014, м.Житомир, майдан імені ОСОБА_7,4/2, ідентифікаційний код 13576954) на користь Приватного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" (10025, Житомирська обл., м.Житомир, вул.Корольова, буд.44, ідентифікаційний код 13547409):

- 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 16.05.16

Суддя Ляхевич А.А.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2,3 - сторонам (реком.)

4,5 - третім особам (реком.)